Провадження 1-кс/127/6679/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законних представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого слід в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_10 , про продовження строку досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000002 внесеному до ЄРДР 02.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, за фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слід в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_10 , про продовження строку досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000002 внесеному до ЄРДР 02.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 внесеного до ЄРДР 02.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у продовженні строку досудового розслідування.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Вінниці, діючи умисно та на виконання вказівок невстановленої на даний момент особи, яка організувала вчинення даного кримінального правопорушення та керувала його підготовкою і вчиненням, за попередньою змовою та у співучасті із вказаною вище невстановленою особою та громадянкою України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи їх можливі наслідки у вигляді масового знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень чи іншої шкоди їхньому здоров`ю, вчинив, з метою ослаблення держави, незакінчений замах на диверсію, за наступних обставин:

Відповідно до Конституції України Основного Закону України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Виключно законами України встановлюються порядок допуску та умови перебування підрозділів збройних сил інших держав на території України.

Згідно зі статтями 132 134 Конституції України, територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Однак, з метою зміни меж території та державного кордону України під безпосереднім керівництвом та контролем осіб з числа політичного й військового керівництва російської федерації 7 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію «Донецька народна республіка», а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України терористичну організацію «Луганська народна республіка», у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», датою початку тимчасової окупації російською федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими російською федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією російської федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням ІНФОРМАЦІЯ_2 , підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. При цьому, ефективний контроль та координацію діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади держави-агресора російської федерації та її Збройних Сил.

Визнання Верховною Радою України так званих «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки» терористичними організаціями, як і численні злочини вчинені їх представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1596-VII, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного російською федерацією міжнародного тероризму», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1597-VII, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14 січня 2015 року № 106-VIII, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VIII, Заяві Верховної Ради України щодо ескалації російсько-українського збройного конфлікту від 30 березня 2021 року № 1356-IX, Заяві Верховної Ради України у зв`язку з визнанням російською федерацією незалежності незаконних самопроголошених утворень на тимчасово окупованих територіях окремих районів Донецької та Луганської областей України від 22 лютого 2022 року № 2093-IX, Заяві Верховної Ради України у зв`язку із злочинними рішеннями керівництва російської федерації щодо спроби анексії тимчасово окупованих територій Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей України від 6 жовтня 2022 року № 2632-IX.

Ураховуючи викладене, так звані «Донецька народна республіка» та «Луганська народна республіка» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичними організаціями.

Основними завданнями учасників указаних терористичних організацій є повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Керівники терористичних організацій так званих «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки», за сприяння та координації представників влади російської федерації, провели фіктивні референдуми про відокремлення Донецької і Луганської областей від України та проголошення їх незалежними «державами».

У подальшому, з метою створення приводів для ескалації і спроби виправдання своєї агресії перед світовою спільнотою, громадянами України, що проживають на тимчасово окупованих територіях, 21 лютого 2022 року Російською Федерацією визнано так звані «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами. Так, 21 лютого 2022 року підписано так звані Договір про дружбу, співробітництво і взаємну допомогу між російською федерацією і Донецькою Народною Республікою, а також Договір про дружбу, співробітництво і взаємну допомогу між російською федерацією і Луганською Народною Республікою. Зазначені Договори ратифіковані шляхом прийняття 22 лютого 2022 року Державною думою відповідного Федерального закону, який затверджений Радою Федерації. Після цього, 30 вересня 2022 року підписано так звані Договори про прийняття до складу російської федерації Донецької Народної Республіки, Луганської Народної Республіки, Запорізької області та Херсонської області та утворення нових суб`єктів російської федерації, які ратифіковано шляхом прийняття 3 жовтня 2022 року Державною думою відповідних Федеральних законів, які затверджені Радою Федерації.

Верховною Радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення так званих «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки» до терористичних організацій, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників терористичної організації, рішуче засуджено підписання російською федерацією нікчемних «міжнародних угод» із так званими «Донецькою народною республікою» та «Луганською народною республікою».

Крім того, відповідно до вимог Конституції України перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч вимогам Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року, Гельсінського заключного акту 1975 року, Гаазької конвенції 1907 року, Женевських конвенцій 1949 року та інших міжнародно-правових актів є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Усупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права, вищі посадові особи політичного та військового керівництва держави-агресора російської федерації, діючи всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі 1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ІНФОРМАЦІЯ_3 , Декларацій ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали повномасштабну агресивну війну проти України, шляхом віддання наказу на збройне вторгнення підрозділів Збройних Сил російської федерації на територію України.

24 лютого 2022 року, приблизно о 5 годині 00 хвилин, російська федерація, за результатами здійснених нею підготовчих неправомірних дій, розпочала так звану «спеціальну військову операцію» в Україні, про що оголосив президент російської федерації.

Надалі, Збройні Сили російської федерації, які діяли за наказом вищого політичного та військового керівництва, вторглися на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, цивільні та інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське, оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків. Аналогічні дії були вчинені підрозділами терористичних організацій самопроголошених «Луганської народної республіки» та «Донецької народної республіки», які увійшли до складу Збройних Сил російської федерації.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжено Указами Президента України та який діє на даний час. Укази Президента України про введення воєнного стану в Україні, відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», затверджені Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних законів.

Також 1 березня 2022 року Європейський суд з прав людини, враховуючи свою попередню практику застосування тимчасових заходів, відповідно до правила 39 Регламенту Суду, вирішив в інтересах сторін і належного розгляду справи наказати Уряду Росії утримуватися від військових нападів на цивільне населення та цивільні об`єкти, у тому числі житлові приміщення, транспортні засоби швидкої допомоги й інші цивільні об`єкти, що перебувають під спеціальною охороною, зокрема школи та лікарні, а також негайно забезпечити безпеку закладів медичної допомоги, їх особового складу й автомобілів швидкої допомоги на території, яка піддається нападу або облозі російських військ.

Надалі, 16 березня 2022 року Міжнародний суд справедливості ІНФОРМАЦІЯ_4 видав наказ про тимчасові запобіжні заходи, відповідно до якого: 1) російська федерація повинна негайно зупинити військові операції, які почала 24 лютого 2022 року на території України; 2) російська федерація повинна забезпечити, щоб будь-які військові або нерегулярні збройні формування, які можуть бути керовані або підтримувані нею, а також будь-які організації та особи, які можуть бути під її контролем або керівництвом, не вживали жодних заходів для сприяння військовим операціям, зазначеним у пункті (1); 3) Обидві сторони повинні утримуватися від будь-яких дій, які можуть погіршити або розширити спір перед Судом або ускладнити його вирішення.

Незважаючи на те, що вищенаведеними міжнародними документами закріплено обов`язок держав утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності, інших дій, що заборонені міжнародним гуманітарним правом, російська федерація, у порушення Статуту ІНФОРМАЦІЯ_4 , ігноруючи норми міжнародного права та рішення міжнародних органів, продовжила агресію проти України шляхом застосування збройної сили проти суверенітету, територіальної недоторканності, політичної незалежності України, а також продовжила здійснювати вторгнення та раніше розпочату у 2014 році окупацію території України.

Водночас, з початком повномасштабного військового вторгнення Російської Федерації на територію України 24.02.2022 відбулося значне посилення диверсійної діяльності спецслужб держави-агресора, зокрема Федеральної служби безпеки Російської Федерації. Ці структури систематично здійснюють комплексні заходи, спрямовані на дестабілізацію суспільно-політичної ситуації в Україні, поширення дезінформації, провокацію внутрішніх конфліктів та вчинення інших дій, спрямованих на підрив суверенітету, територіальної цілісності та обороноздатності держави, у тому числі шляхом активного вербування громадян України, з використанням методів залякування, шантажу або ж матеріального стимулювання, з метою залучення їх до вчинення диверсій, зокрема, масове знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень чи іншої шкоди їхньому здоров`ю, пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, збору розвідувальної інформації та інших протиправних дій на шкоду національній безпеці України.

Так, громадянин України ОСОБА_4 , усвідомлюючи вищевказані обставини, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.03.2025, діючи спільно з громадянкою України ОСОБА_5 , спілкуючись через інтернет-месенджер «Телеграм», погодився на виконання завдання невстановленої на даний час особи, яка використовувала аккаунт з іменем « ОСОБА_11 » у вказаному месенджері, щодо вилучення із схованки саморобного вибухового пристрою (далі СВП), перевірки його готовності до використання та переміщення (встановлення) у іншому місці з метою подальшого вчинення вибуху та масового знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень чи іншої шкоди їхньому здоров`ю.

23.03.2025, на виконання вказаного завдання, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , прибули до м. Вінниця з м. Харків, орендували квартиру АДРЕСА_1 , з якої 24.03.2025 переїхали у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , від якої, використовуючи методи конспірації, 25.03.2025 прибули до місця, де був захований вказаний СВП ( АДРЕСА_3 , гаражний кооператив « ІНФОРМАЦІЯ_5 », гараж № НОМЕР_1 ).

В подальшому, у цей же день, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за вказівками особи, яка використовувала аккаунт з іменем « ОСОБА_11 », вилучивши СВП зі схованки, помістили його у власний рюкзак та перемістили в орендовану квартиру ( АДРЕСА_2 ), де розібрали та перевірили його справність. Вказаний вибуховий пристрій виготовлений на основі термосу з примотаними до його корпусу металевими гайками у якості вражаючих елементів для нанесення максимальної шкоди життю та здоров`ю людей, які потраплять у зону його дії. Встановивши під час огляду СВП, що скляна колба термосу розбита, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 о 15 год. 13 хв. повідомили про це зазначену невстановлену особу.

У зв`язку із викладеними обставинами, користувач аккаунту з іменем « ОСОБА_11 » надав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказівку помістити пошкоджений СВП до нової схованки з метою виправлення несправності виготовлювачем та наказав очікувати у м. Вінниці нових вказівок щодо подальшого встановлення відновленого СВП.

25.03.2025 о 15 год. 54 хв., під час руху ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до місця нової схованки, по вул. Л. Чайкіної у м. Вінниці, останні були затримані працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 в порядку ст. 208 КПК України.

З огляду на викладене, вказані особи з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Таким чином, громадяни України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні незакінченого замаху на вчинення з метою ослаблення держави вибухів, спрямованих на масове знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень чи іншої шкоди їхньому здоров`ю, вчинені в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Так, 26.03.2025 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 02.01.2025 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у відповідності до вимог КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, а саме: незакінчений замах на вчинення з метою ослаблення держави вибухів, спрямованих на масове знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень чи іншої шкоди їхньому здоров`ю, вчинені в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 25.03.2025;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту ОСОБА_5 ;

- протоколами огляду мобільних телефонів ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_5 ;

- протоколом обшуку від 25.03.2025;

- протоколом затримання ОСОБА_5 від 25.03.2025;

- протоколом за результатами проведення НС(Р)Д від 25.03.2025;

- протоколом за результатами проведення НС(Р)Д від 14.03.2025;

- протоколом за результатами проведення НС(Р)Д від 14.03.2025;

- протоколом за результатами проведення НС(Р)Д від 25.03.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Водночас закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні в строк, який спливає 26.05.2025 неможливо внаслідок складності цього кримінального провадження, що зумовлено обсягом та специфікою слідчих та процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування та прийняття процесуальних рішень з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Зокрема, на даний час у кримінальному провадженні необхідно виконати наступні слідчі та процесуальні дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу:

- провести тимчасовий доступ до документів, що зберігаються в операторів стільникового зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » з метою встановлення обставин вчинених кримінальних правопорушень, що підлягають доказуванню;

- доручити оперативним співробітникам УСБУ у Вінницькій області проведення аналізу інформації отриманої від операторів стільникового зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_9 »;

- отримати від АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » відомості про рух коштів по банківському рахунку ОСОБА_4 за яким закріплена платіжна картка, що вилучена під час затримання останнього та мають значення для встановлення істини під час розслідування кримінального провадження;

- доручити оперативним співробітникам УСБУ у Вінницькій області проведення огляду отриманих відомостей від банківських установ на предмет з`ясування обставин, що мають значення для встановлення істини під час розслідування кримінального провадження;

- за результатами аналізу прийняти рішення щодо звернення до слідчого судді про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_4 ;

- провести за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слідчі експерименти з метою перевірки та уточнення наданих ними показів;

- призначити та провести судово-психіатричні експертизи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, в яких виникне необхідність під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні;

- повідомити сторони захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, отримати про це належне підтвердження від сторони захисту;

- завершити досудове розслідування та в порядку ст. 290 КПК України відкрити матеріали кримінального провадження стороні захисту та надати їй достатній час для ознайомлення з ними.

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Виконати перераховані процесуальні дії у двомісячний термін не представляється за можливе, у зв`язку з існуванням об`єктивних причин, а саме особливої складності даного кримінального провадження, яка полягає у великій кількості слідчих (розшукових) та процесуальних дій, завершення частини яких потребує додаткового часу.

Здійснення вказаних процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень та об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо. Результати зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій будуть використані як докази під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Саме після виконання вищевказаних слідчих, процесуальних дій та надання оцінки їх результатам буде можливо визначитись з остаточною кваліфікацією інкримінованих кримінальних правопорушень, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 28 КПК України критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження, зокрема, є складність кримінального провадження, обсяг та специфіка процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 295-1 КПК України, у випадках, передбачених статтею 294 КПК України, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців внаслідок виняткової складності провадження.

Враховуючи зазначене, строк у даному кримінальному провадженні доцільно продовжити до 4 місяців, який є найкоротшим достатнім для потреби слідства та необхідним для проведення та завершення процесуальних та слідчих (розшукових) дій, результати яких будуть використані у кримінальному провадженні та відкриті стороні захисту у порядку ст. 290 КПК України, щоб суд допустив відомості, що містяться в них, як докази.

На підставі викладеного, досудове розслідування цього кримінального провадження неможливо закінчити у строк до 26.05.2025, у зв`язку з особливою складністю даного кримінального провадження, обумовленою необхідністю проведення комплексу слідчих (розшукових) та процесуальних дій, неможливістю проведення необхідних процесуальних дій раніше, беручи до уваги тяжкість злочину проти національної безпеки України та вчинення його в умовах воєнного стану, а тому слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив слідчого суддю продовжити строк досудового розслідування по кримінальному провадженню до чотирьох місяців, тобто до 26.07.2025, оскільки виконати слідчі дії у встановлений строк не представляється за можливе.

Підозрювані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час судового розгляду не заперечили проти задоволення клопотання слідчого.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заперечили проти задоволення клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування.

Законні представники підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не заперечили проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 295-1 КПК України продовження строку досудового розслідування кримінального правопорушення, у випадку, визначеному пунктом 1 частини третьої статті 294 цього Кодексу, здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 294 КПК України якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що на даний час завершити досудове розслідування не представляється можливим, оскільки органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, які є необхідними для повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим було доведено те, що вказані дії не могли бути виконанні в строк передбачений ст. 219 КПК України, оскільки органами досудового розслідування станом на час звернення до суду не проведено усіх слідчих дій без проведення яких неможливо належним чином дослідити обставини кримінального правопорушення, надати належну кваліфікацію, дослідити наявні всі докази у їх сукупності та надати їм відповідну правову оцінку.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості та складності злочину, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк досудового розслідування по кримінальному провадженні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294, 295 1, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слід в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_10 задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000002 внесеному до ЄРДР 02.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 26.07.2025.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя