єдиний унікальний номер справи 546/373/25
номер провадження 1-кп/546/63/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року місто Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Решетилівка Полтавської області угоду про визнання винуватості від 29.04.2025 у кримінальному провадженні, внесеному 19.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325 за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , уродженця смт. Зарічне Лиманського району Донецької області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, військовослужбовця, неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

19.04.2025 близько 01 години 00 хв., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_2 з метою поїхати до своєї бабусі в с. Орлик Кобеляцької територіальній громаді Полтавського району Полтавської області вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2105 реєстраційний номер НОМЕР_2 , поєднаним з проникненням у приміщення, а саме гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_6 19.04.2025 близько 02 год 00 хв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконно заволодіти транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2105 реєстраційний номер НОМЕР_2 , поєднаним з проникненням у приміщення, прийшов за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , відкривши ворота, зайшов на територію домоволодіння, а у подальшому, шляхом відчинення незамкнутих воріт, проник до приміщення гаража, в якому знаходився транспортний засіб автомобіля ВАЗ 2105 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно за свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 та який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У продовженні своїх протиправних дій ОСОБА_6 через незамкнені двері проникнення до салону автомобіля ВАЗ 2105 реєстраційний номер НОМЕР_2 та з використанням ключа, який знаходився в замку запалювання, привів двигун внутрішнього згоряння у дію, а в подальшому, без дозволу ОСОБА_7 , тобто не маючи права на користування транспортним засобом, поїхав ним в с. Орлик Кобеляцької територіальної громади Полтавського району Полтавської області, тим самим незаконно заволодів належним ОСОБА_7 транспортним засобом - автомобіля марки ВАЗ 2105 реєстраційний номер НОМЕР_2 , ринковою вартістю 44 852 грн. 68 коп., чим повністю виконав свій злочинний намір до кінця та спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на зазначену суму.

Цими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому з проникненням у приміщення.

29.04.2025 між прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участі захисника ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_4 на підставі статей 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості у рамках кримінального провадження, внесеного 19.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000328.

Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами сторін, ОСОБА_6 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні в обсязі підозри, про яку обвинуваченому повідомлено 28.04.2025. Сторони досягли відповідних домовленостей, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням із встановленням іспитового строку.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначила, що 29.04.2025 між прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 укладена угоду про визнання винуватості, угода відповідає положенням КПК України, укладена добровільно, без застосування примусу, погроз, за участю захисника та згоди потерпілого. Просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджене сторонами угоди покарання. Речові докази повернути потерпілому, скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді та стягнути з ОСОБА_6 витрати на проведення експертиз.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю, зазначив що час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення, описаного в угоді про визнання винуватості, викладені правильно, вказані обставини відповідають дійсності, і він їх в повному обсязі визнає. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості. Крім того, обвинувачений вказав, що вказана угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, наслідки невиконання умов угоди. До вчиненого ставиться негативно, коється, більше вчиняти не буде.

Захисник у підготовчому судовому засіданні вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та його підзахисним 29.04.2025. Указана угода була укладена добровільно, за його участі. Просив затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Потерпілий у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене сторонами покарання. Ним надавалась письмова згода на укладання угоди.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у приміщення.

Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченим досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень ст. 474, 475 КПК України.

Судом встановлено, що під час досудового провадження між сторонами кримінального провадження прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 укладено та підписано угоду від 29.04.2025 про визнання ОСОБА_6 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за змістом якої ОСОБА_6 беззастережно зобов`язався визнати у судовому провадженні обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України в обсязі підозри повідомленої 28.04.2025. Сторони угоди узгодили призначення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна, із звільненням обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. 468-470, 472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, а також надання потерпілим письмової заяви прокурору про надання згоди на укладання угоди.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.

Судом вивчалась особа обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлено, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, неодружений, військослубовець, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внаслідок якого шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової заяви прокурору на укладання ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, надає згоду на призначення узгодженого угодою покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

На підставі викладених в угоді обставин, а також установлені під час розгляду угоди відомостей особистості обвинуваченого, на думку суду існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, з урахуванням особи обвинуваченого, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між прокурором і підозрюваним угоди про визнання винуватості від 29.04.2025 та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням із встановленням іспитового строку.

Згідно з ч. 2 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Враховуючи особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять роки, без конфіскації майна, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, суд вбачає за можливе встановити обвинуваченому ОСОБА_6 іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи № СЕ-19/117-25/9191-Д у розмірі 1782,80 грн та № СЕ-19/117-25/9251-АВ у розмірі 1782,80 грн підлягають стягненню з обвинуваченого згідно вимог ст. 124 КПК України.

Крім того, підлягає скасуванню арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 30.04.2025 на автомобіль марки ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_2 , вишневого кольору, ключі від автомобіля ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_2 , чохол від автомобільного керма, котрий поміщено у паперовий конверт НПУ.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 7, 100, 124, 368-371, 373, 374, 394, 395, 468-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2025 року між прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участі захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи № СЕ-19/117-25/9191-Д у розмірі 1782,80 грн та № СЕ-19/117-25/9251-АВ у розмірі 1782,80 грн, що у загальному розмірі становить 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 30.04.2025 на автомобіль марки ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_2 , вишневого кольору, ключі від автомобіля ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_2 , чохол від автомобільного керма, котрий поміщено у паперовий конверт НПУ.

Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_2 вишневого кольору, ключі від автомобіля ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_2 , чохол від автомобільного керма, котрий поміщено у паперовий конверт НПУ - повернути законному володільцю ОСОБА_4 .

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1