Справа № 496/1026/22
Провадження № 1-кс/496/655/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву представника заявника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні №0000043 від 21.03.2022 року,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вище вказана справа.

15.04.2025 року за Вх.№10036/25 від представника заявника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про відвід слідчому судді ОСОБА_5 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу заяви про відвід судді, 15.04.2025 року заява про відвід слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_5 розподілена на слідчого суддю ОСОБА_1 .

Заява про відвід слідчому судді ОСОБА_5 обґрунтовується тим, що в провадженні слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області знаходиться справа №496/1026/22 провадження № 1-кс/496/593/25 про розгляд клопотання слідчого СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про продовження строку обов`язків у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000043 від 21.03.2022 року.

04.04.2025 року адвокатом ОСОБА_4 було подано заяву про відвід слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні №0000043 від 21.03.2022 року. Однак, не зважаючи на обґрунтовані заяви сторони захисту, щодо неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 , в задоволенні заяви про відвід було відмовлено.

Незважаючи на подану заяву стороною захисту про відвід слідчого судді у зв`язку з неупередженістю та недовіри сторони захисту складу суду, слідчий суддя ОСОБА_5 не заявила самовідвід, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини повинна була усунутися від розгляду справи, а саме заявити самовідвід, у зв`язку із чим, представник заявника звернувся до суду із вказаною заявою.

Заявник ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилися, про причини не явки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про судове засідання призначене на 17.04.2025 року 09:15 год., згідно довідки про доставку повідомлень.

Слідчий суддя ОСОБА_5 , будучи повідомленою належним чином про час розгляду заяви про відвід у судове засідання не з`явилася, її неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Слідчий суддя, враховуючи те, що сторони по справі були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду не надходило, крім того, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви про відвід, вважає можливим розглянути заяву про відвід.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до суду не прибули.

Дослідивши заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , суд прийшов до наступного висновку.

Положеннями ст. 75-76 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав за наявності який може бути заявлено відвід судді.

Згідно ч.1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (ч.1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод»).

Виходячи із положень ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд, який розглядає справу, має бути «безстороннім» і «незалежним».

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

На підставі вимог ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Разом з тим, заявлений відвід слідчої судді ОСОБА_5 , не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу слідчого судді, що передбачені зазначеними нормами КПК України.

За наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, відповідно до ст. 80 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Вивчивши заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що доводи заявника про відвід слідчого судді не містять підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу слідчого судді, що передбачені ст. 75 КПК України, а також доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді під час розгляду кримінального провадження, тому заявлений відвід задоволенню не підлягає, оскільки подана заява фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальними діями, що відповідно до вимог КПК України, не є підставами для відводу судді.

Таким чином, аналіз доводів заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_5 свідчить про те, що дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника, при цьому, суд звертає увагу на те, що здійснення, відповідно до закону, процесуальної діяльності слідчого судді в ході розгляду будь-якої справи, не може бути підставою для відводу цього слідчого судді, оскільки не свідчить про наявність ознак необ`єктивності чи упередженості.

Інших обставин, які б були підставою для відводу слідчого судді суду наведено не було.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80-82, 376 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні №0000043 від 21.03.2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1