Справа № 587/1613/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003697 від 28 лютого 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воля, Старосамбірського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.01.2025 за № 24 солдата ОСОБА_4 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 21.01.2025 за №22-РС на посаду навідника 2 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення, та останній вважається таким, що починаючи із 25.01.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.01.2025 за № 20 старшого лейтенанта ОСОБА_6 призначено на посаду заступника командира НОМЕР_2 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , та враховано таким, що з 20.01.2025 справи та посаду прийняв, і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно положень ст. ст. 29 - 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, заступник командира НОМЕР_2 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_6 за своїм службовим становищем та військовим званням є безпосереднім начальником для солдата ОСОБА_4 .

Під час проходження військової служби за мобілізацією солдат

ОСОБА_4 відповідно положень Військової присяги та вимог

ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

28.02.2025 приблизно о 09 годині 20 хвилин, перебуваючи в АДРЕСА_1 , солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вищезазначених вимог законодавства, під час доведення бойового розпорядження заступника командира батальйонно-тактичної групи 21 об`єднаної механізованої бригади № 92дск від 28.02.2025 про несення бойового чергування на вогнева позицію «МИР» (хххххххххх) поблизу АДРЕСА_2 , рф, з метою підсилення вогневих позицій, недопущення прориву противника в глибину оборони підрозділів, удосконалення системи спостереження та вогневого ураження, нарощування фортифікаційного обладнання позицій, який доведено заступником командира 3 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_6 , відкрито відмовився виконувати наказ начальника, посилаючись на незадовільний стан здоров`я.

Разом з цим, відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 19.02.2025 та довідки огляду медичним працівником особового складу військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2025, у ОСОБА_4 обмежень чи інших протипоказань, щодо виконання посадових обов`язків та бойових завдань на момент огляду не має.

Відкрита відмова солдата ОСОБА_4 виконати письмовий наказ - бойове розпорядження заступника командира батальйонно-тактичної групи 21 об`єднаної механізованої бригади №92дск від 28.02.2025 року, потягла за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Отже, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у непокорі, тобто, відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі та пояснив, що згоден з пред`явленим обвинуваченням. Зазначив, що є військовослужбовцем військової служби, пішов служити добровольцем з 2022 року. З 2025 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Дійсно 28.02.2025 року перебуваючи в АДРЕСА_1 , під час доведення бойового розпорядження заступника командира батальйонно-тактичної групи 21 об`єднаної механізованої бригади № 92дск від 28.02.2025 про несення бойового чергування на вогнева позицію «МИР» (хххххххххх) поблизу н.п. Ніколаєво-Дар`їно, Курської області, рф, з метою підсилення вогневих позицій, недопущення прориву противника в глибину оборони підрозділів, удосконалення системи спостереження та вогневого ураження, нарощування фортифікаційного обладнання позицій, який доведено заступником командира 3 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_6 відмовився виконувати наказ начальника, посилаючись незадовільний стан здоров`я та морально-психологічний стан.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.

Отже, суд вважав за можливе з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат та речових доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокору, яка виразилась у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, суд вважає доведеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до положень статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, а також ставлення ОСОБА_4 до скоєного, яке полягає у визнанні ним вини та шкодуванні про вчинене, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить вчинення ним кримінального правопорушення вперше, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, має поганий стан здоров`я, має на утриманні матір-пенсіонерку та брата - інваліда.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Також, суд враховує дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

З урахуванням перелічених обставин, особи винного, його ставлення до скоєного, зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі, та за правилами ст. 58 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків грошового забезпечення.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

На підставі ст. 72 КК України суд уважає необхідним зарахувати у строк призначеного ОСОБА_4 покарання строк попереднього ув`язнення з 28.02.2025 по 07.03.2025 включно з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись статтями 349, 367-370, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік покаранням у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 10 (десять) відсотків грошового забезпечення.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що під час відбування покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_4 покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 28.02.2025 по 07.03.2025 включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 скасувати.

Заставу в розмірі 45420,00 гривень, внесену ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому, його захиснику та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1