УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року

м. Київ

справа № 201/5492/25

провадження № 51-1938 впс 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши подання Дніпровського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 201/5492/25 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 Кримінального кодексу України (далі - КК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

До Верховного Суду у порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло вказане подання Дніпровського апеляційного суду про направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 з Соборного районного суду м. Дніпра до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Зі змісту подання вбачається, що до Дніпровського апеляційного суду надійшло подання Соборного районного суду м. Дніпра, аргументоване тим, що відповідно до обвинувального акту, місце вчинення всіх дій направлених на вчинення інкримінованого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення не встановлено, окрім однієї дії - підписання інвойсу, яке відбулось у Соборному районі м. Дніпра, у зв`язку з чим, вказане кримінальне провадження має бути направлене до суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, а саме, до Печерського районного суду м. Києва.

Учасники судового провадження були повідомлені про час та місце розгляду подання. Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надіслали до Суду клопотання про розгляд вищезазначеного подання без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника

ОСОБА_6 , перевіривши доводи, наведені у поданні, вивчивши наявні матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи, викладені у поданні, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 КПК, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Частиною 3 ст. 34 КПК визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан, період якого в подальшому був продовжений згідно зі змістом відповідних нормативних актів та триває на даний час.

Особливий режим судового розгляду в умовах воєнного стану врегульовано ст. 615 КПК, за змістом ч. 9 якої (в редакції Закону України № 2462-IX від 27 липня 2022 року, який набрав чинності 25 серпня 2022 року) під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Разом з тим, Дніпровський апеляційний суд у своєму поданні помилково посилається на положення ч. 9 ст. 615 КПК у редакції, що діяла до 25 серпня 2022 року.

Положеннями ч. 1 ст. 32 КПК визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Підставою кримінальної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 2 КК, є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Як неодноразово вказував Верховний Суд, приписи ч. 1 ст. 32 КПК застосовуються у взаємозв`язку із положеннями статті 6 КК.

За принципами дії закону України про кримінальну відповідальність в просторі, визначеними в ст. 6 КК, кримінальне правопорушення визнається вчиненим на території України, якщо його було почато, продовжено, закінчено або припинено на території України, а також якщо виконавець або хоча б один із співучасників діяв на її території.

Отже місцем вчинення кримінального правопорушення є місце де воно було почато, продовжено, закінчено або припинено, де діяв виконавець або один із співучасників.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК - пособництво державі-агресору.

Зі змісту формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, вбачається, зокрема, що комерційний директор ТОВ «ТД Фітоліт-Лаймстоун», начальник відділу сировини та логістики ТОВ «ТД Дніпропетровський трубопрокатний завод» та представник ТОВ «Ландшафт» ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 , який тривалий час був працівником корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» та ТОВ «ТД Дніпропетровський трубопрокатний завод», а також на даний час є представником ТОВ «Ландшафт», що вказує на наявність значного впливу та зазначені Товариства, засновником та директором компанії-нерезидента EAST-EUROPEAN PIPELINE HUB LTD Особою, матеріали досудового розслідування стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 липня 2021 року, здійснюючи опосередковане управління підконтрольними компаніями на території України та за кордоном, прийняли рішення про організацію здійснення поставок з використанням підприємств-прокладок, а саме, компанії-нерезидента EAST-EUROPEAN PIPELINE HUB LTD на територію РФ трубопрокатного та іншого обладнання, яке належало на праві власності ТОВ «ТД Дніпропетровський трубопрокатний завод» та було передано в управління та користування на користь пов`язаних підконтрольних компаній, серед яких ТОВ «Ландшафт», ТОВ НВП «Екологія Дніпро 2000» та ТОВ «ТД Фітоліт-Лаймстоун», з метою виконання наявних зобов`язань.

Так, зокрема, 11 листопада 2022 року, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем реєстрації ТОВ «ТД Фітоліт-Лаймстоун» за адресою: м. Дніпро, Соборний район, вул. Обручева, 17, діючи за попередньою змовою та згодою з ОСОБА_5 та Особою, матеріали досудового розслідування стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, реалізуючи злочинний механізм, спрямований на сприяння представникам держави-агресора, забезпечив підготовку та у подальшому затвердив інвойс № 1 від 11 листопада

2022 року, відповідно до якого вантажоодержувачем визначено підконтрольну компанію-нерезидента EAST-EUROPEAN PIPELINE HUB LTD, а також визначено країну призначення - Польща.

Таким чином, одна з дій, направлених на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК, у цьому провадженні вчинена на території, яка підпадає під юрисдикцію Соборного районного суду м. Дніпра.

Враховуючи наведене, та те, що обвинувальний акт надійшов до Соборного районного суду м. Дніпра, як до суду, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт надійшов до належного суду, а тому підстав для задоволення подання Дніпровського апеляційного суду та направлення вказаного кримінального провадження на розгляд іншого суду, в межах юрисдикції різних апеляційних судів, немає.

Керуючись статтями 32, 34 Кримінального процесуального кодексу України, Верховний Суд

постановив:

Подання Дніпровського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 201/5492/25 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3