Справа № 136/1077/24
Провадження №11-кп/801/762/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України за відсутності учасників провадження та без фіксування судового засідання технічними засобами апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 16 травня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

у с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 16 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала суду мотивована тим, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час припинили існувати.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Липовецького районного суду Вінницької області від 16 травня 2025 року, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову про задоволення клопотання.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження указує, що повний текст оскаржуваної ухвали надійшов на адресу прокуратури 20 травня 2025 року, отже саме з цієї дати прокурор отримав можливість ознайомитись з мотивами прийнятого рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною без урахування всіх фактичних обставин справи;

суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не урахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину, що згідно з практикою ЄСПЛ є підставою для тримання особи під вартою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Статтею 392 КПК України встановлено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відтак норми КПК України не передбачають можливості апеляційного оскарження ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження.

Ураховуючи викладене, в апеляційного суду відсутні правові підстави для перевірки законності ухваленого судом рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Водночас у цьому провадженні апеляційну скаргу було призначено до розгляду під час якого установлено, що апеляційну скаргу подано на ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Відтак колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу суду підлягає закриттю.

Указане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року у справі № 755/10061/18 (провадження № 51-1588км19) та ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/118, відповідно до яких рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 399, 405, 419, 422-1 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 16 травня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4