Справа № 446/1558/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1291/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

вищевказаною ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2024 за №0000168 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами..

Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17.12.2024 року стосовно ОСОБА_8 , скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначити новий розгляд у кримінальному провадженні № 0000168 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що вказане судове рішення незаконним та необґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що прокурором з метою зміни правової кваліфікації, під час судового засідання було заявлено клопотання про необхідність зміни обвинувачення в суді, а також про необхідність перекваліфікацій дій обвинуваченого з ч. 4 ст. ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку з декриміналізацією діяння. Однак, судом відмовлено у задоволенні згаданого клопотання прокурора. Крім того, судом всупереч вимогам ст. 349 КПК України не визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження.

Апелянт вважає, що зважаючи на спосіб вчинення крадіжки за вищезазначеним епізодом, а саме вчинення її з проникненням до сховища, на територію вищевказаного домогосподарства (земельну ділянку), що є іншим видом володіння особи, вказані дії обвинуваченого утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Зазначає, що з огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Вважає, що вищевказане вказане судове рішення від 17.12.2024 у формі ухвали ухвалене із порушенням вимог ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості, а тому, є незаконним та підлягає скасуванню.

Обвинувачений ОСОБА_8 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлений про розгляд даного провадження, однак в суд апеляційної інстанції останній не прибув з невідомих причин.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Закриття кримінального провадження за вказаною вище підставою можливе лише у випадку, коли діяння особи не тягне за собою кримінальної відповідальності за жодною зі статей чи частин статті Особливої частини КК України.

За даними обвинувального акту, внаслідок протиправних дій, ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1350,00 грн.

В свою чергу, 09.08.2024 набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886- IX, яким було внесені зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна».

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24) зроблено висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У зв`язку зі змінами внесеними до ст. 51 КУпАП Законом України №3886-1Х від 18.07.2024 року, після 09.08.2024, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У 2024 році розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України становив 1514 грн., тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2024 року повинна перевищувати 3028 грн.

Тому, з урахуванням передбаченого ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принципу зворотної дії закону в часі, це виключає кримінальну відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 за вчинення крадіжки.

Проте, закриваючи кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд першої інстанції не врахував інкримінований ОСОБА_8 спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме факт протиправного проникнення ОСОБА_8 до житла, належного потерпілій ОСОБА_9 .

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України, дії, кваліфіковані за цією статтею, на відміну від кваліфікації за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним правопорушенням меншої тяжкості, у зв`язку з чим його перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до іншого володіння особи.

Незаконне проникнення до житла це будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку. Мотиви і мета цього кримінального правопорушення можуть бути різними та на кваліфікацію діяння не впливають.

За змістом обвинувального акта, ОСОБА_8 інкриміновано те, що він 23 червня 2024 року у період часу з 03 год. 05 хв. по 03 год. 07 хв., розуміючи, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» на території України введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, та Указу Президента України від 06 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України від 08 травня 2024 року № 3684-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено строком на 90 діб, в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом перелазу через огорожу у виді металевої сітки, незаконно проник на територію домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Після чого, ОСОБА_8 , цього ж дня, та в той же час, перебуваючи на території вищевказаного домогосподарства, продовжуючи реалізувати свій умисел, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, а відтак його протиправні дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно викрав металеву драбину синього кольору на 8 щаблів марки «Works 408» вартістю 1350 гривень, належну ОСОБА_9 , та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на загальну суму 1350 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором з метою зміни правової кваліфікації, під час судового засідання було заявлено клопотання про відкладення судового засідання та необхідність зміни обвинувачення в суді, а також про необхідність перекваліфікацій дій обвинуваченого з ч. 4 ст. ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку з декриміналізацією діяння. Однак, судом відмовлено у задоволенні згаданого клопотання прокурора.

Отже, не провівши судовий розгляд, не дослідивши і не оцінивши докази в кримінальному провадженні за правилами ст. 94 КПК України, суд першої інстанції не надав оцінку пред`явленому ОСОБА_8 обвинувачення в цій частині на наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, не перевіривши й не встановивши, чи підтверджується воно дослідженими доказами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України (у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення,що відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для його скасування.

Враховуючи, що суд першої інстанції не проводив судовий розгляд із дослідженням і оцінкою доказів щодо висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, не встановлював, чи знайшли підтвердження інкриміновані обвинуваченому фактичні обставини та не навів жодних висновків у цій частині, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості надати власну оцінку доказам по справі для вирішення питання про доведеність чи недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду слід врахувати наведене вище, правові висновки, які містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. (справа №288/1158/16-к) та об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 р. (справа №278/1566/21), провести розгляд кримінального провадження відповідно до вимог КПК України, за наслідком чого ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити справу до нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4