Справа № 279/4195/25
Провадження №1-кс/279/1152/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Коростень

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника володільця майна адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженню № 0000512 від 10.07.2025 року за ч.3 ст.332 КК України про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах законного володільця арештованого майна ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалами слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2025 року та від 14.07.2025 року у справі №279/4195/25 на майно у кримінальному провадженні №0000512 від 10.07.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме на: автомобіль марки Honda Accord чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , володільцем якого являється ОСОБА_4 , у частині заборони користування вказаним майном.

На обґрунтування поданого клопотання заявник зазначає, що старшим слідчим Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження №0000512 від 10.07.2025р внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, подано клопотання про арешт автомобіля марки Honda Accord чорного кольору, без державних номерних знаків, який був вилучений під час огляду місця події.

Слідчий обґрунтував клопотання тим, що даний автомобіль містить слідову інформацію, яка несе доказову базу та з метою збереження даної інформації є необхідність в арешті.

Дане клопотання було задоволено та ухвалами слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2025 року та від 14.07.2025 року накладено арешт на автомобіль марки Honda Accord чорного кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , володільцем яких являється ОСОБА_4 .

Станом на сьогоднішній день слідчим проведений обшук автомобіля марки Honda Accord чорного кольору, що підтверджено протоколом обшуку від 12.07.2025 року, тобто після постановолення ухвали про накладання на нього арешту. В протоколі обшуку було зазначено, що даний автомобіль має vin номер: НОМЕР_1 . Також, в протоколі обшуку вказано, що в ході обшуку будь-яких речей не виявлено.

ОСОБА_4 до клопотання надав копію договору прокату транспортного засобу 2351 від 25.06.2025 року. З даного договору слідує, що ОСОБА_4 взяв на прокат автомобіль Honda Accord чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

За умовами договору оплата за користування автомобілем становить 1300 грн. на добу. У разі не своєчасного повернення автомобіля, наймач сплачує штраф у подвійному розмірі оплати за користування.

Таким чином, на сьогоднішній день відсутня необхідність в перебуванні автомобіля під арештом. ОСОБА_4 є лише володільцем майна і має обов`язок перед власником повернути автомобіль та сплатити за користування майном. Перебування автомобіля під арештом перешкоджає виконати умови договору прокату та повернути майно власнику. ОСОБА_4 має статус підозрюваного, співпрацює зі слідством. Дав визнавальні покази. Автомобіль був оглянутий слідчим, що зафіксовано в протоколі обшуку.

У зв`язку з тим, що на даний момент відпала необхідність в арешті автомобіля марки Honda Accord чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , так як під час обшуку автомобіля, була зафіксована вся слідова інформація, а перебування автомобіля під арештом тягне за собою значні фінансові штрафні санкції для ОСОБА_4 , просив скасувати вищезазначений арешт майна.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.08.2025 року передано ОСОБА_1 , розгляд клопотання призначений на 16:20 годин 27.08.2025 року.

Учасники провадження про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, шляхом направлення повісток.

Адвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси власника майна ОСОБА_4 , 27.08.2025 року подав через канцелярію суду заяву про здійснення розгляду клопотання без їх участі, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Слідчий СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 26.08.2025 року також подав до суду заяву про розгляд клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна без його участі. Одночасно вказав, що необхідні слідчі дії з залученням відповідного транспортного засобу проведено, тому необхідність у тимчасовому вилучення транспортного засобу відпала.

Прокурор Коростенської окружної прокуратури про дату, час місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, заперечень та клопотань не надав.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши мотиви поданого клопотання, долучені на його підтвердження докази, дійшов такого висновку.

Відповідно до ухвали слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2025 року у справі № 279/4195/25 накладено арешт на автомобіль марки Honda Accord чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , та згідно з ухвалою слідчого судді від 14.07.2025 року - на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , володільцем якого являється ОСОБА_4 , у частині заборони користування вказаним майном. Вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вилучено до Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

Відповідно до положення ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Метою накладення арешту на автомобіль згідно з ухвалою слідчого судді від 11.07.2025 вказано необхідність збереження речових доказів та проведення експертних досліджень для забезпечення всебічного, повного та об`єктивного розслідування кримінального провадження; підставою - наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо пропорційності заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя враховує положення ч.3 ст.132 КПК України, відповідно якої застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Накладення арешту на майно становить втручання у право особи мирно володіти своїм майном, передбачене ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому при його застосуванні суд повинен оцінювати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому втручання у права та свободи осіб завжди повинно бути мінімально необхідним для досягнення мети цього втручання.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому обмеження права власності повинно бути розумним та спів розмірним завданням кримінального провадження.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини критеріями сумісності заходу втручання у право власності із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є такі обставини:

- чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі. Тобто втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;

- чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту зазначеної статті. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;

- чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

З огляду на викладене, на підставі наведених аргументів володільця майна, досліджених документів, з урахуванням позиції слідчого, який не заперечив щодо задоволення клопотання, не навів будь-яких доводів щодо необхідності продовження вжитих заходів забезпечення кримінального провадження та не спростував доводів володільця майна, слідчий суддя вважає, що подальше втручання у здійснення права власності (законного володіння) особи своїм майном вже не відповідає завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим слід дійти висновку, що заявлене адвокатом клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

У силу ч.3 ст.169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

У частині клопотання про зобов`язання повернути володільцю майна автомобіль слідчий суддя зазначає, що такий обов`язок встановлений прямою нормою закону та не передбачає альтернативних дій, отже, не потребує судового захисту, томузадоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 169,173, 174, 175,309,532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах володільця арештованого майна ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 липня 2025 року у справі №279/4195/25, а саме на автомобіль марки "Honda Accord" чорного кольору, без державних номерних знаків, номер кузова НОМЕР_1 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 липня 2025 року у справі №279/4195/25, а саме на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , володільцем якого являється ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7