ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року

м. Київ

Справа № 402/625/21

Провадження № 51-1011 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника (відеоконференція) ОСОБА_6 ,

засудженого (відеоконференція) ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року, а також представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 й потерпілого ОСОБА_8 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романівка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , ТОВ "Транс-Гол" і ПАТ СК "Галицька" задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 530 800 грн, з яких: 15 000 грн витрати за перевезення автомобіля; 15 800 грн витрати на правничу допомогу; 500 000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ СК "Галицька" на користь ОСОБА_8 89 352 грн, із яких: 44 676 грн моральної шкоди й 44 676 грн витрат на поховання.

Стягнуто з ТОВ "Транс-Гол" на користь ОСОБА_8 6 324 грн витрат на поховання, які не покриває страховий ліміт.

Позов в частині стягнення з ТОВ "Транс-Гол" на користь ОСОБА_8 275 700, 48 грн матеріальної шкоди за пошкодження автопоїзда, яка не покривається страховим лімітом, та 645 000 грн упущеної вигоди залишено без розгляду.

Позов в частині стягнення з ПАТ СК "Галицька" на користь ОСОБА_8 100 000 грн матеріальної шкоди за пошкодження автопоїзда в межах страхового ліміту залишено без розгляду.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 20 лютого 2018 року о 23:00, керуючи вантажним автомобілем «Volvo VNL 660», який перебував в складі автопоїзду з напівпричепом-контейнеровозом «Blumhardt», належними ОСОБА_10 , зупинившись на 255 км + 675,4 метрів автомобільної дороги Київ-Одеса на смузі руху в напрямку до міста Одеса на території Благовіщенського району Кіровоградської області, порушуючи вимоги п.п. 1.5, 15.12 Правил дорожнього руху України не вжив заходів щодо недопущення самовільного руху після зупинки автопоїзду, у зв`язку з чим відбувся факт руху (викочування) вантажного автомобіля «Volvo VNL 660 », який перебував в складі автопоїзду з напівпричепом-контейнеровозом «ВІumhardt», на проїзну частину дороги та перекриття лівої й частково правої смуг руху в напрямку до міста Одеса.

Водій ОСОБА_7 , виявивши, що передня ліва частина вантажного автомобіля «Volvo VNL 660», який перебував в складі автопоїзду з напівпричепом-контейнеровозом «ВІumhardt», здійснила наїзд на металевий відбійник, у порушення вимог п.п. 15.11, 15.14, 9.10 (а), (б) Правил дорожнього руху України не вжив заходів для встановлення знаку аварійної зупинки або миготливого ліхтаря з метою забезпечення безпеки дорожнього руху та своєчасного виявлення перешкоди для руху іншими водіями при русі в складних погодних умовах, що обумовлювалися темною порою доби та відсутністю освітлення проїзної частини.

З метою прибирання автопоїзду за межі проїзної частини ОСОБА_7 у порушення п.п.10.10, 2.3 (б), (д), 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України розпочав рух заднім ходом по ділянці автомобільної дороги «Київ-Одеса», де вказаний рух заднім ходом транспортних засобів заборонений; був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не впевнився, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; будучи об`єктивно проінформованим про інтенсивний рух транспортних засобів по автомобільній дорозі «Київ-Одеса», при здійсненні руху на автопоїзді заднім ходом, який вимагає від водія надзвичайної уважності та обережності, не звернувся за допомогою до інших осіб, у результаті чого допустив зіткнення задньою правою частиною напівпричепа-контейнеровоза «Blumhardt» з передньою лівою частиною вантажного автомобіля «Scania R 143 H», який перебував в складі автопоїзду з напівпричепом «Кrоnе SDP 27» під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в межах крайньої правої смуги зі сторони міста Києва у напрямку міста Одеса.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій вантажного автомобіля «Scania R 143 H» ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_12 просить судові рішення щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Захисник вказує, що будь-яких даних про ухвалення постанови керівником органу досудового розслідування про визначення групи слідчих у цьому кримінальному провадженні та в реєстрі матеріалів досудового розслідування немає, а те, що слідчим в цьому провадженні є ОСОБА_13 , вбачається тільки з витягу з ЄРДР, який не може замінити процесуального документу.

Зазначає, що допустимих доказів, які б підтверджували вину засудженого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, органом досудового розслідування суду не надано; постановлений вирок невмотивований, необґрунтований; у мотивувальній частині суд обмежився, тим, що перелічив усі письмові докази, надані стороною обвинувачення, без належної їх оцінки, а також не зазначив, чому суд узяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Вказує, що суд не надав належної оцінки висновкам експертів № 2692/2693/18-27 від 16.07.2018 та № 2819/2820/18-27 від 20.07.2018 за результатами проведення судових інженерно-транспортних експертиз, в яких вказано, що водій ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути настання цієї ДТП при своєчасному виконані вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху як шляхом об`їзду перешкод, так і шляхом застосування гальмування.

Також суд не взяв до уваги висновки експертів № 9 від 21.02.2018 та № 770 від 27.02.2018, відповідно до яких було виявлено в крові ОСОБА_11 етиловий спирт в кількості 0, 48 г/мд3.

Наголошує, що додатковим висновком експерта від 16.11.2018 не спростовано наявність етилового спирту у крові ОСОБА_11 , що є доказом того, що водієм автомобіля «Scania R 143 H» ОСОБА_11 було грубо порушено п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, згідно з якими водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних речовин.

Не погоджується із рішенням апеляційного суду у зв`язку з тим, що апеляційний суд в ухвалі визнає допустимими доказами висновки експертів, в яких встановлено виявлення етилового спирту в крові водія автомобіля «Scania R 143 H» ОСОБА_11 , однак одночасно не приймає їх до уваги.

Вказує, що суди першої та апеляційної інстанції не проаналізували взаємозв`язок вищезазначених експертиз з іншими доказами, у тому числі з показами засудженого ОСОБА_7 , та вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У касаційній скарзі представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_8 вважають, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, безпідставно залишив без розгляду позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 до ПАТ СК «Галицька» та ТОВ «Транс-Гол», а тому просять вирок та ухвалу апеляційного суду в цій частині скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважають, що суди дійшли безпідставного висновку про те, щоцивільним позивачем на підтвердження заявлених вимог не надано жодних об`єктивних, належних і достатніх документальних доказів на підтвердження розміру упущеної вигоди.

Не погоджуються із висновком суду про те, що потерпілий ОСОБА_8 не являється власником вантажного автомобіля «Scania R 143 H», який перебував в складі автопоїзду з напівпричепом «Кrоnе SDP 27», а також те, що строк дії довіреності на розпорядження автопоїздом закінчився 17.04.2021, оскільки в матеріалах наявна довіреність від 22.11.2021, яка надає право укладати договори страхування зі страховими організаціями, одержувати страхові відшкодування, й строк дії цієї довіреності - до 22.11.2024.

Вказує, що на час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volvo VNL 660», який перебував в складі автопоїзду з напівпричепом-контейнеровозом «ВІumhardt», був забезпечений страховими полісами АК/3144980, АМ/2442261 ПАТ СК «Галицька» про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчать фотокопії полісів, які долучені до матеріалів цивільного позову.

Вказаний поліс передбачає ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень й 200 000 (двісті тисяч ) гривень - за шкоду, завдану життю і здоров`ю на одного потерпілого. Тому вважає, що суд безпідставно залишив без розгляду цивільний позов в цій частині.

Прокурор та представник потерпілого у запереченнях просять касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Захисник та засуджений підтримали касаційну сторони захисту й заперечили проти задоволення касаційної скарги потерпілого та його представника.

Потерпілий та прокурор підтримали касаційну скаргу зі сторони потерпілого та заперечили проти задоволення касаційної скарги захисника.

Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

За приписами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися положеннями статей 412-414 цього Кодексу.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вбачає, що цих вимог закону суди першої та апеляційної інстанцій дотрималися.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування усіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до положень ст. 94 цього Кодексу.

Зокрема, мотивуючи свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення, суд послався у вироку на показання потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні зазначив про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а саме, що під час руху вантажним автомобілем «Scania R143Н» під керуванням його загиблого сина ОСОБА_11 , коли він намагався об`їхати контейнеровоз, який стояв по діагоналі на дорозі, і між їх автомобілем та контейнеровозом відстань становила приблизно 3-4 метри, водій автомобіля «Volvo VNL660» (контейнеровозу) почав рух заднім ходом. Рухаючись назад, відбувся удар та сталась дорожньо-транспортна пригода із автомобілем під керуванням його сина.

Також суд взяв до уваги показання свідків, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім того, в судовому засіданні безпосередньо були досліджені:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної події із фотододатками від 21.02.2018 (т.2 а.п.146-155);

- протокол слідчого експерименту зі схемою ДТП та фототаблицями від 13.11.2018 за участю потерпілого ОСОБА_8 (т.3 а.п.87-97);

- протокол огляду трупа від 21.02.2018 (т. 2 а.п.156-162);

- висновки експертівсудової інженерно-транспортної експертизи № 50 від 28.02.2018 та № 51 від 01.03.2018 із фотододатками, згідно з якими на момент експертних досліджень рульове керування, ходова частина та гальмівна система автомобіля «Volvo VNL660» знаходились у робочому стані; ходова частина та гальмівна система контейнеровозу «Blumhardt» знаходились у працездатному стані (т.2 а.п.203-207, 212-217).

Також суд безпосередньо дослідив висновок експертів № 19-5858-5860 від 01.10.2019 за результатами проведення комплексної комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, відповідно до якого належні дії водія автопоїзда Volvo в умовах пригоди у першу чергу регламентувалися вимогами пунктів 15.11; 15.12; 15.14; 9.9; 9.10, 10.10; 10.1 Правил дорожнього руху.

Належні дії водія автопоїзда Skania в умовах пригоди з моменту об`єктивно можливого виявлення небезпеки для руху регламентувалися вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху (т.3 а.п.120-147).

Згідно з висновком експертів № 33701/19-52/19109/19110/21-52 від 25.06.2021 за результатами проведення судової транспортної-трасологічної та автотехнічної експертизи, у даній дорожній обстановці водій автопоїзда в складі автомобіля «Volvo VNL660» з напівпричепом-контейнеровозом «Blumhardt» ОСОБА_7 з технічної точки зору мав виконувати обсяг вимог п.п.15.11; 15.12; 15.14; 9.9 а), е); 9.10 а), б); 10.10; 10.1 Правил дорожнього руху.

Автопоїзд у складі автомобіля Volvo у момент первинного контакту з автопоїздом Skania рухався заднім ходом спереду назад.

У цій дорожній обстановці з технічної точки зору водій автопоїзда у складі автомобіля «Volvo VNL660» з напівпричепом-контейнеровозом «Blumhardt» ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху.

У цій дорожній обстановці водій ОСОБА_11 з моменту виникнення у нього небезпеки для руху, прийнятого відповідно до вимог термінів Правил дорожнього руху та існуючих методичних рекомендацій, не мав технічної можливості застосуванням екстреного гальмування керованого ним автопоїзда в складі автомобіля «Scania R143Н» з напівпричепом «Krone SDP27» уникнути зіткнення з автопоїздом в складі автомобіля «Volvo VNL660» з напівпричепом-контейнеровозом «Blumhardt» (т. 3 а.п. 195-245).

Також суд першої інстанції повно, всебічно дослідив та проаналізував й висновки експертів № 2692/2693/18-27 від 16.07.2018 та № 2819/2820/18-27 від 20.07.2018 за результатами проведення судових інженерно-транспортних експертиз, в яких вказано, що водій ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути настання цієї ДТП при своєчасному виконані вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, як шляхом об`їзду перешкод, так і шляхом застосування гальмування (т.3 а.п.42-51, 55-60); висновки експертів № 9 від 21.02.2018 та № 770 від 27.02.2018, відповідно до яких було виявлено в крові ОСОБА_11 етиловий спирт в кількості 0, 48 г/мд3 (т.2 а.п.191-195; т.3 а.п.197); додатковий висновок експерта від 16.11.2018 № 9, де у п.7 зазначено, що категорично говорити про те, що наявність в крові ОСОБА_11 етилового алкоголю в концентрації 0.48 г/дм3 є наслідком вживання спиртних напоїв, неможливо (т.3 а.п.101-104).

Враховуючи безпосереднє дослідження місцевим судом цих та інших доказів у сукупності, на думку колегії суддів касаційного суду, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність причинного зв`язку саме між діями обвинуваченого ОСОБА_7 , які не відповідали вимогам Правил дорожнього руху, й наслідками вчиненого правопорушення у виді дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої настала смерть ОСОБА_11 , та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Стосовно окремих доводів касаційної скарги сторони захисту колегія суддів касаційного суду вбачає таке.

Зокрема, колегія суддів вбачає необґрунтованими доводи щодо неналежності доказів у зв`язку із відсутністю постанови про визначення групи слідчих.

Як вказано у висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 724/86/20, рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови.

У матеріалах кримінального провадження наявна постанова від 24.10.2018 про призначення ОСОБА_13 слідчим у цьому кримінальному провадженні (т. 3 а.п. 80).

Окрім того на підтвердження повноважень слідчого ОСОБА_13 прокурор до заперечення на касаційну скаргу захисника долучив завірене доручення начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП ОСОБА_19 від 21.02.2018 на проведення досудового розслідування саме слідчому ОСОБА_13 .

Відповідно до висновку, викладеному у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 квітня 2025 року (справа № 349/508/16-к, провадження № 51-3565 кмо 24), суд касаційної інстанції може самостійно перевірити процесуальні документи, які стосуються наявності у слідчого чи прокурора повноважень на здійснення певних процесуальних дій, у разі надання таких документів стороною обвинувачення під час касаційного перегляду судових рішень, якими особу було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що певні докази були здобуті неуповноваженим слідчим.

Стосовно доводів представника потерпілого та потерпілого про безпідставність залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , ТОВ «Транс-Гол» та ПАТ СК «Галицька» в частині стягнення із ТОВ "Транс-Гол" на користь ОСОБА_8 275 700 грн 48 коп. матеріальної шкоди за пошкодження автопоїзда, яка не покривається страховим лімітом, й 645 000 грн упущеної вигоди; та в частині стягнення із ПАТ СК "Галицька" на користь ОСОБА_8 100 000 грн матеріальної шкоди за пошкодження автопоїзда в межах страхового ліміту, необхідно вказати таке.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, з цивільним позовом сторона потерпілого звернулася до суду 28.09.2021 (т. 1 а.п. 50-58).

Суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позовних вимог в указаній вище частині без розгляду, оскількисудом було встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 не являється власником вантажного автомобіля "Scania R 143 H", р. н. НОМЕР_1 , який перебував в складі автопоїзду з напівпричепом "Krone SDP 27", р. н. НОМЕР_2 .

З цією метою суд надав оцінку довіреності, яка міститься у матеріалах провадження, відповідно до якої, довіреність була надана 16.04.2018 ОСОБА_20 ОСОБА_8 на розпорядження автомобілем «Scania R 143 H» у складі автопоїзду з напівпричепом «Krone SDP 27».

ОСОБА_8 , зокрема, було надано право представляти інтереси в страхових органах з питання страхування транспортного засобу, з питання отримання страхового відшкодування з правом отримання грошових коштів, підписати договір страхування, представляти інтереси в страхових та судових органах з усіх питань, пов`язаних з дорожньо-транспортними подіями, укладати угоди по відшкодуванню заподіяної шкоди, отримати страхове відшкодування, одержати гроші у випадку спричинення ТЗ пошкодження іншими особами в результаті ДТП.

При цьому суд встановив, що строк дії зазначеної довіреності закінчився 17.04.2021, тобто ще до подання зазначеного позову (т. 1 а.п. 96). Будь-яких інших документів, які б підтверджували право ОСОБА_8 розпоряджатись чи володіти вищезазначеним автопоїздом, суду надано не було.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції в частині залишення без розгляду указаних вище позовних вимог, також виходячи з того, що документів, які б підтверджували право ОСОБА_8 розпоряджатись чи володіти вказаним автопоїздом не надано, а строк дії довіреності, яка наявна в матеріалах справи, закінчився 17.04.2001 року.

Однак, до касаційної скарги представником потерпілого адвокатом ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_8 долучена копія довіреності від 22.11.2021 строком дії на три роки, яка засвідчена приватним нотаріусом, відповідно до якої ОСОБА_20 як власником надано ОСОБА_8 право керувати транспортними засобами марки «Scania модель R 143 H» у складі автопоїзду з напівпричепом «Krone модель SDP 27».

Також зазначеною довіреністю ОСОБА_8 було надано право, зокрема, укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності, отримувати страховий поліс, страхувати транспортні засоби, укладати договори страхування із страховими організаціями, одержувати страхові відшкодування, у випадку спричинення транспортним засобом пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобом під час керування транспортними засобами, укладати договори про відшкодування заподіяної шкоди.

При цьому, колегія суддів відзначає, що, залишаючи без розгляду вищевказаний цивільний позов в указаній вище частині позовних вимог, ні місцевий, ні апеляційний суди не надали оцінки доводам позовних вимог по суті в повному обсязі, оцінивши обґрунтованість лише деяких із них, що позбавляє можливості касаційному суду як суду права самостійно висловити свою позицію щодо цих питань.

Тому вирок суду першої інстанції в частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , ТОВ «Транс-Гол» та ПАТ СК «Галицька» в частині стягнення із ТОВ "Транс-Гол" на користь ОСОБА_8 275 700 грн 48 коп. матеріальної шкоди за пошкодження автопоїзда, яка не покривається страховим лімітом, й 645 000 грн упущеної вигоди; та в частині стягнення із ПАТ СК "Галицька" на користь ОСОБА_8 100 000 грн матеріальної шкоди за пошкодження автопоїзда в межах страхового ліміту, й ухвала суду апеляційної інстанції у цій частині підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду провадження в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

З огляду на це, керуючись положеннями ст. ст. 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 й потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , ТОВ «Транс-Гол» та ПАТ СК «Галицька» в частині стягнення із ТОВ "Транс-Гол" на користь ОСОБА_8 275 700 грн 48 коп. матеріальної шкоди за пошкодження автопоїзда, яка не покривається страховим лімітом, й 645 000 грн упущеної вигоди; та в частині стягнення із ПАТ СК "Галицька" на користь ОСОБА_8 100 000 грн матеріальної шкоди за пошкодження автопоїзда в межах страхового ліміту скасувати та призначити новий розгляд зазначеного цивільного позову в указаній частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3