н/п 1-кс/490/2118/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3537/25
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

13 травня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого слідчого відділу розслідування злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина РФ, уродженця с. Успенське, Краснодарського краю, РФ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває на тимчасово окупованій території та на території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором - РФ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом розслідування злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000791 від 16.09.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст. 438 КК України.

В рамках кримінального провадження № 0000791 слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Клопотання мотивує тим, що в ході ведення активних бойових дій на території України, з метою подальшого руху збройних сил російської федерації (далі - зс РФ) у напрямку міста Миколаєва та забезпечення подолання супротиву Збройних сил України (далі ЗС України) на території Миколаївської області, військовослужбовцями зс РФ, починаючи з 19.03.2022, тимчасово окуповано та взято під свій контроль, серед інших населених пунктів село Тамарине Снігурівської міської територіальної громади (далі - Снігурівська МТГ) Баштанського району Миколаївської області, яке у відповідності до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», у період часу з 20.03.2022 до 10.11.2022 перебувало під тимчасовою окупацією зс РФ.

Починаючи з 20.03.2022, військовослужбовці зс РФ та інших воєнізованих формувань у їх складі самовільно зайняли адміністративні будівлі та приватні будинки місцевих мешканців та почали активно проводити у межах населеного пункту села Тамарине Снігурівської МТГ Баштанського району Миколаївської області так звані «фільтраційні заходи» та обшуки у домоволодіннях і прибудинкових територіях місцевих мешканців, направлені на встановлення місцезнаходження військовослужбовців ЗС України, учасників АТО/ООС, територіальної оборони, можливих «коригувальників вогню» для забезпечення діяльності ЗС України та з метою впровадження та реалізації окупаційної політики держави-агресора.

Досудовим розслідуванням встановлено що, серед числа підрозділів зс РФ, які здійснювали на той час незаконну тимчасову окупацію, у тому числі, населеного пункту Тамарине Снігурівської МТГ Баштанського району Миколаївської області, були військовослужбовці НОМЕР_1 окремої мотострілецької козачої бригади (ВЧ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), яка входить до складу НОМЕР_3 загальновійськової армії Південного військового округу Сухопутних військ РФ (далі НОМЕР_4 окрема мотострілецька козача бригада, НОМЕР_4 омкб).

На той час, у складі вищевказаного підрозділу, посаду начальника розвідки 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону НОМЕР_1 окремої мотострілецької козачої бригади обіймав громадянин РФ ОСОБА_6 (з метою конспірації використовував позивний « ОСОБА_7 »), який усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою впровадження та реалізації окупаційної політики держави-агресора, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_8 (якому, 19.07.2024 повідомлено про підозру та скеровано обвинувальний акт до суду у рамках кримінального провадження № 0000257 від 27.02.2024 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України) та іншими невстановленими військовослужбовцями зс РФ, порушили вимогич. ч. 1, 2, 4 ст. 27, ст. ст. 31, 32, ч. 1 ст. 33, ч. ч. 1 - 3 ст. 78, ст. 79, ст. 147 Четвертої Женевської Конвенції та приписів ч. 1 ст. 11, підпункту а.2 пункту «а», пункту «b» («e») ч. 2 ст. 75, ч. 1 ст. 76 ДП 1,за наступних обставин.

З матеріалів досудового розслідування слідує що, 05.09.2022 близько 14 год, ОСОБА_6 , будучи озброєним вогнепальною зброєю, діючи умисно, разом з ОСОБА_8 та з іншими невстановленими військовослужбовцями зс РФ, з метою встановлення серед місцевих мешканців колишніх учасників АТО (ООС) та фактів їх взаємодії з ЗС України, перебував в с. Тамарине, Баштанського району, Миколаївської області, а саме в районі вул. Садової.

У цей час на вищевказаній вулиці у своїх особистих справах проходила місцева жителька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була одягнута у цивільний одяг, не перебувала в статусі військовослужбовця ЗС України та інших військових формувань, участі в активних бойових діях не приймала, а отже перебувала під захистом «Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни» та інших законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, про що ОСОБА_6 було достеменно відомо.

Побачивши ОСОБА_9 , невстановлений в ході досудового розслідування військовослужбовець зс РФ зупинив потерпілу та почав запитувати з приводу правдивості факту проходження військової служби в ЗС України ОСОБА_10 , який являється сином ОСОБА_9 . Не отримавши відповіді, яка б влаштовувала військовослужбовців зс РФ, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими невстановленими військовослужбовцями зс РФ, перебуваючи на АДРЕСА_3 , почали погрожувати ОСОБА_9 вивезенням до лісопосадки та розстрілом (погроза вбивством), завдавши потерпілій психологічних страждань, тим самим здійснюючи її катування, вчинив дії, які виразились у жорстокому поводженні з цивільним населенням, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 27, ст. ст. 31, 32, ч. 1 ст. 33 Четвертої Женевської конвенції, ч. 1 ст. 11 та підпункту а.2 пункту «а» ч. 2 ст. 75 ДП 1.

Після чого, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими невстановленими військовослужбовцями зс РФ, маючи умисел на подальше незаконне позбавлення волі потерпілої, наказали ОСОБА_9 , всупереч її волі, зайти на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та пройти до приміщення гаражу, яке попередньо відчинили, тим самим незаконно позбавили волі останню, вчинивши дії, які виразились у іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 27, ч. ч. 1 -3 ст. 78, ст. ст. 79, 147 Четвертої Женевської Конвенції.

Надалі, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_8 та невстановленими військовослужбовцями зс РФ, з метою отримання інформації щодо проходження служби в ЗС України ОСОБА_10 та іншими родичами потерпілої, почали здійснювати постріли з вогнепальної зброї біля ніг незаконно позбавленої волі потерпілої, завдавши останній психологічних страждань та наносити їй численні удари по тулубу кулаками рук та прикладами автоматів, завдавши потерпілій фізичних страждань, тим самим здійснюючи її катування, вчинив дії, які виразились у жорстокому поводженні з цивільним населенням, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 27, ст. ст. 31, 32, ч. 1 ст. 33 Четвертої Женевської конвенції, ч. 1 ст. 11 та підпункту а.2 пункту «а» ч. 2 ст. 75 ДП 1.

У подальшому, один із невстановлених у ході досудового розслідування військовослужбовців зс РФ,у порушення вимогч. ч. 1, 2 ст. 27, ст. ст. 31, 32, ч. 1 ст. 33 Четвертої Женевської конвенції, ч. 1 ст. 11, пункту «b» («e») ч. 2 ст. 75, ч. 1 ст. 76 ДП І, діючи умисно, за попередньою змовою та у присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які в цей момент утримували потерпілу за руки, з метою зізнання потерпілої щодо приналежності її сина ОСОБА_10 до ЗС України, висловив намір вчинити дії сексуального характеру стосовно ОСОБА_9 , а саме здійснив погрози зґвалтуванням всіма військовослужбовцями зс РФ, які перебували на території вказаного домоволодіння.

Після чого, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 та невстановленим військовослужбовцем зс РФ, які перебували в приміщенні гаражу та діяли злагоджено з метою здійснення психологічного тиску стосовно ОСОБА_9 , підтримав погрози зґвалтуванням та почав сміятися, тим самим підтверджуючи висловлений спільний умисел щодо зґвалтування потерпілої, чим спричинив їй моральні страждання, тобто вчинив інше порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, ОСОБА_9 , почувши погрози зґвалтуванням військовослужбовцями зс РФ, беручи до уваги їх агресивну поведінку стосовно неї, у тому числі у діях ОСОБА_6 , знаходячись під психологічним тиском вище вказаних осіб та побоюючись за власне життя і здоров`я, реально сприйняла погрози зґвалтуванням.

У подальшому, не отримавши необхідної інформації ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 та невстановленим військовослужбовцям зс РФ, вивели потерпілу з приміщення гаражу та почали наносити численні удари прикладом від автомату по тулубу ОСОБА_9 , при цьому також здійснюючи постріли з автомату біля ніг потерпілої, тим самим продовжували завдавати потерпілій фізичних та психологічних страждань, здійснюючи її катування, вчинив дії, які виразились у жорстокому поводженні з цивільним населенням, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 27, ст. ст. 31, 32, ч. 1 ст. 33 Четвертої Женевської конвенції, ч. 1 ст. 11 та підпункту а.2 пункту «а» ч. 2 ст. 75 ДП 1.

Таким чином, після незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 , 05.09.2022, яка провела у приміщенні гаражу та на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 близько години (з 14:00 год. до 15:00 год.), її було звільнено та доставлено невстановленими військовослужбовцями зс РФ до місця постійного мешкання потерпілої.

У подальшому, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 та невстановленими військовослужбовцями зс РФ, завели потерпілу ОСОБА_9 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжили допитувати з приводу проходження військової служби в ЗС України її сина ОСОБА_10 , а також членів її сім`ї.

У зв`язку з цим, потерпіла ОСОБА_9 , у подальшому, побоюючись за своє життя та здоров`я, а також за здоров`я своїх близьких, разом зі своєю родиною була змушена виїхати з с. Тамарине для проживання до іншого населеного пункту.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з представниками вищого військово-політичного керівництва РФ, особами, стосовно яких обвинувальні акти скеровано до суду, та іншими не встановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи явну злочинність власних дій, за допомогою підпорядкованих військовослужбовців зс РФ вів агресивні воєнні дії на території Херсонської області.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково прокурор пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді від 8 до 12 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України для обрання вказаного виду запобіжного заходу. Наразі підозрюваний тривалий час переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається окупованими РФ територіями України, звідки має можливість безперешкодно потрапити до території країни-агресора Російської Федерації.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У загальнодержавному засобі масової інформації газеті «Урядовий кур`єр» розміщено повідомлення про підозру та виклики ОСОБА_6 , а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування», у відповідності до вимог статей 278, ч. 8 ст. 135 КПК України.

Згідно оперативної інформації, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства та перебуває на території тимчасово окупованій території України та на території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором - РФ.

28.02.2025 підозрюваного ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

11.03.2025 постановою слідчого, погоджено прокурором, підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук та проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000791 зупинено.

07.05.2025 постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000791 відновлено.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_11 від 27.02.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 28.02.2024; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_9 від 28.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29.03.2024; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 09.04.2024; протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_13 від 01.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 04.04.2024; протоколом огляду місця події від 09.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 06.01.2025; відповіддю на запит аналітичним звітом за результатами відпрацювання запиту від 13.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_15 та довідка від 15.01.2025; матеріалами оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам, зібраними на виконання доручення слідчого від 04.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 12.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_16 та довідка від 12.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 12.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_17 та довідка від 12.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 12.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 та довідка від 12.02.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 13.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_9 та довідка від 13.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 26.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 та довідка від 26.02.2025; інформацією з ГУР МОУ від 07.04.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оцінюючи наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ризиків передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України: а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена від 8 до 12 років позбавлені волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності останнього, а у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному, загрожує реальне позбавлення волі. Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань. Підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не проведено в повному обсязі всіх необхідних і можливих слідчих дій та не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_6 міг діяти, та може здійснювати дії, направлені на знищення відомостей доказового характеру про вчинення ним кримінального правопорушення. Крім того, підозрюваний може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, а також будучи військовим зс РФ може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, та вчиняти незаконні дії проти громадян України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання від 8 до 12 років або довічного позбавлення волі. В його діях наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, даних про тяжкі захворювання відсутні, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його спрямування на посягання на основи національної безпеки України, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання про застосування до підозрюваного найжорсткішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити, що відповідно до ч.4 ст.197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається, що передбачено ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись вимогами статей 176-178,182,183,186,194,196,197,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно положень ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1