Справа № 487/7984/20
Провадження № 1-кп/487/131/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м.Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0001065 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Мала Петриківка Петриківкського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби та проходячи військову службу на посаді електрика електромеханічної команди військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», о 20.30 год. 20.10.2020, в порушення вимог ст.ст. 2, 9, 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалася на території заводу ТОВ ССЗ «Нібулон» (м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 2/1) та перебував поза її межами до 06.00 год. 26.10.2020, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, суду надав показання, згідно яких він, він не пам`ятає якого числа, проходив військову службу та покинув військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалася на території заводу ТОВ ССЗ «Нібулон», на тиждень. Зазначив, що він бажав перевестися в іншу військову частину, а тому залишив військову частину та поїхав у військовий комісаріат.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким (сторонами) не оспорюються, а саме викладених у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті обставин, за яких було вчинено кримінальне правопорушення.

Крім визнання вини ОСОБА_5 його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.

Станом на період з 20.10.2020 до 26.10.2020на території України діяв особливий період згідно Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»).

Копіями акту про службове розслідування від 24.10.2024, витягом з наказу № 222 від 26.10.2020, підтверджується самовільне залишення обвинуваченим військової частиниНОМЕР_1 .

Враховуючи обставини кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем строкової військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Аналізуючи надані суду докази, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доведена.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, за місцем проходження служби у в/ч НОМЕР_2 характеризується негативно.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом із тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, у зв`язку із чим приходить до висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1