Справа № 177/865/25
Провадження № 1-в/177/53/25
У Х В А Л А

Іменем України

12.06.2025 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Криворізького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

встановив:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане подання, яке обґрунтовано тим, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2001 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до двох років позбавлення волі з випробуванням на два роки. Вирок набрав законної сили 20.12.2001 року, засуджений узятий на облік 25.02.2002 року. Строк випробування закінчився 04.12.2003 року. Засуджений за час перебування на обліку до адміністративної відповідальності не притягувався. У відношенні ОСОБА_5 була заведена розшукова справа №10516007 від 09.04.2006 року по кримінальному провадженню за ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України. Згідно постанови прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 від 08.02.2021 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000020 від 14.01.2021 відносно ОСОБА_5 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2021 відмовлено у поданні щодо вирішення питання про звільнення від відбування покарання по закінченню іспитового строку. В матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то підстави вважати, що строк давності зупинився або переривався відсутні. Враховуючи викладене, орган пробації просить суд звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В судове засідання засуджений не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Прокурор проти клопотання органу пробації заперечувала.

Представник пробації в судовому засіданні участі не брав, в заяві просив розглянути подання за відсутності представника, подання підтримав.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, дослідивши матеріали клопотання (подання), вважає його таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Положеннями ст. 152 КВК України встановлено, що підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Зокрема, частиною першою статті 80 КК регламентовано, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

За змістом ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у статті 80 КК України строків; неухилення засудженого від відбування покарання; невчинення протягом встановлених ч.ч. 1 та 3 ст.80 КК України строків нового злочину.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Так, з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2001 року, за ч.2 ст.185 КК України, до 02 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з призначенням іспитового строку на 2 (два) роки. ОСОБА_5 приймав участь у розгляді вказаної справи та безпосередньо в судовому засіданні 05.12.2001 року, вину визнав частково, просив не позбавляти його свободи. Вирок отриманий ОСОБА_5 під розписку 05.12.2001 року.

Вирок Криворізького районного суду від 05.12.2001 за ч. 2 ст. 185 КК України щодо останнього надійшов на виконання до Криворізького РВ КВІ 25.02.2002. Однак засуджений до органів КВІ так і не з`явився, з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням ознайомлений не був.

Згідно з постановою Криворізького РВ ГУМВС від 11.02.2002 його оголошено в розшук по кримінальному провадженню за ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України. Згідно постанови прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000020 від 14.01.2021 відносно ОСОБА_5 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Відповідно до інформації секретаря Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 29.01.2025, ОСОБА_5 зареєстрований в с. Зелене Поле Криворізького району, проте фактично за місцем реєстрації не проживає більше десяти років.

Матеріали справи не містять відомостей про з`явлення засудженого для відбування покарання або про його затримання.

Вищезазначені обставини свідчать про ухилення засудженого від відбування покарання, що має наслідком зупинення перебігу строку давності виконання вироку суду, відповідно до положень ч. 3 ст. 80 КК України.

На думку суду, доводи, наведені в поданні про те, що ОСОБА_5 не ухилявся від відбування покарання, є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними доказами.

В даному випадку суд звертає увагу, що згідно правового висновку, вказаного в постанові Верховного Суду України №5-324кс15 від 24 грудня 2015 року, держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише в тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання саме по собі свідчить про неможливість застосування відносно нього звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 80 КК України, суд вважає, що подання начальника Криворізького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд,

постановив:

У задоволенні подання начальника Криворізького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 7 /семи/ днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1