Провадження № 1-кп/947/504/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 30.04.2024 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, з профільною середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією збройних сил російської федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 годин 24.02.2022 строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 3акону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції зі змінами внесеними Законом № 2228-IX від 21.04.2022), під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 3акону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11.04.2024, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядження. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Так, військово-лікарською комісію (далі-ВЛК) за результатами проведеного 17.01.2024 обстеження, та згідно довідки ВЛК № 12 від 17.01.2024 виданої на підставі протоколу ВЛК № 12/220 від 17.01.2024, ОСОБА_6 визнано придатним за станом здоров`я для проходження військової служби. Також встановлено відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які б надавали ОСОБА_6 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

При цьому, в той же день, 17.01.2024 року ОСОБА_6 був попереджений про кримінальну відповідальність передбачену ст. 336 КК України.

Військовозобов`язаному ОСОБА_6 17.01.2024 року о 11:30 годин вручено повістку про необхідність його прибуття до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для укомплектування до команди, яка направляється 18.01.2024 року о 20:00 годин у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , з метою проходження військової служби під час мобілізації, яку ОСОБА_6 отримувати відмовився, про що в той же день складено відповідний акт завірений підписами понятих та співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, ОСОБА_6 , реалізуючи умисел, направлений на ухилення від мобілізації, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», п. 1 додатку 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації та у зазначені у повістці дату та час, а саме 18.01.2024 року о 20:00 годин для відбуття військовозобов`язаних, які призиваються за мобілізацією, до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин, не маючи на те законних підстав, умисно не з`явився за викликом та про причини неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив.

Крім того, 09.05.2024 року о 13:40 годин військовозобов`язаному ОСОБА_6 повторно вручалась повістка про необхідність його прибуття до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 для укомплектування до команди, яка направляється 10.05.2024 року о 15:00 годин у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , з метою проходження військової служби під час мобілізації, яку ОСОБА_6 отримувати відмовився, про що в той же день складено відповідний акт, завірений підписами понятих та співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, ОСОБА_6 , реалізуючи умисел, направлений на ухилення від мобілізації, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимог вищезазначених законодавчих актів, умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації та у зазначені у повістці дату та час, а саме 10.05.2024 року о 15:00 годин для відбуття військовозобов`язаних, які призиваються за мобілізацією, до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин, не маючи на те законних підстав, умисно не з`явився за викликом та про причини неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Пояснив суду, що не згоден з висунутим обвинуваченням, оскільки вважає, що його незаконно затримали працівники ТЦК, а також порушена процедура оформлення документів в ТЦК та проходження медичної комісії, а саме працівники ТЦК запросили його проїхати з ними до ТЦК, фізичну силу не застосовували. Він спочатку не хотів їхати, потім погодився, прибув до ТЦК, де перебував з 17.01.2024 року з 7 години ранку до 13 годин. У нього забрали всі документи та направили на ВЛК. Лікарську комісію він пройшов за 5 хвилин, в результаті чого був визнаний придатним до військової служби та його відпустили. Він не пам`ятає чи отримував він повістку про явку на 18.01.2024 року, але підтвердив, що 18.01.2024 року він до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, оскільки протягом дня до 22 годин перебував у лікарні, де знаходився на лікуванні його батько, якому була потрібна допомога. Щодо 09.05.2024 року ОСОБА_6 пояснив, що він близько 11-12 годин повертався додому, в маршрутний автобус зайшли працівники ТЦК, яким він повідомив, що вже був у ТЦК раніше, після чого його витягнули з автобусу і привезли до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де забрали документи та виписали йому повістку, яку він відмовився отримувати. Після чого викликали слідчого поліції.

Також ОСОБА_6 пояснив суду, що він обізнаний про те, що в Україні діє воєнний стан, проте вважає, що він не ухилявся від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки у нього була можливість виїхати з України, але він не поїхав нікуди, залишився в Україні, працював, допомагав батьку. Обставин для отримання відстрочки від призову у нього не було.

Свою відмову від проходження військової служби за мобілізацією пояснює тим, що він не вміє стріляти, не вміє воювати, ніколи не служив в армії, з 2011 року його до армії не призивали, військовий квиток не він не отримував.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що 09.05.2024 року йому, як працівнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , було доручено повторно вручити повістку ОСОБА_6 на 10.05.2024 року, яку він виписав, проте ОСОБА_6 від отрмання повістки у присутності двох працівників ТЦК та двох свідків відмовився, що також було зафіксовано відеозаписом. 10.05.2024 року був складений акт про неприбуття військовозобов`язаного ОСОБА_6 . З матеріалів особовою справи ОСОБА_6 було встановлено, що висновком ВЛК ОСОБА_6 визнаний придатним до військової служби, через що вперше ОСОБА_6 була вручена повістка на 18.01.2024 року.

Ухвалою суду від 06.06.2025 року стороні обвинувачення був визначений строк для забезпечення явки свідків обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 для їх допиту в суді.

Враховуючи, що явка зазначених свідків стороною обвинувачення на кінець граничного строку подання доказів не забезпечена, а сторона захисту не наполягала на допиті вищезазначених свідків у судовому засіданні, кримінальне провадження розглянуто судом на підставі наявних доказів.

Судом досліджені докази та процесуальні документи кримінального провадження, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000024 від 30.04.2024 року;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів з їх подальшим вилученням у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_15 від 13.05.2024 року;

- поіменний список №424 від 18.01.2024 року, відповідно до якого солдат ОСОБА_6 , № ВОС 956647, призваний по мобілізації до в/ч НОМЕР_1 ,

- повістка про призов на військову службу по мобілізації на ім`я ОСОБА_6 про необхідність явки на 18.01.2024 року о 20.00 годин, розписка від 17.01.2024 року, відповідно до якої від ознайомлення та отримання зазначеної повістки ОСОБА_6 відмовився;

- довідку ВЛК № 12 від 17.01.2024 року, відповідно до якої за результатами медичного огляду ОСОБА_6 встановлений діагноз «здоровий», та постановою ВЛК визнаний придатним до військової служби;

- картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_6 , в якій зафіксовано результати медичного обстеження ОСОБА_6 спеціалістами, проведеного 17.01.2024 року, в результаті якого ОСОБА_6 визнаний придатним до військової служби;

- акт ознайомлення громадянина ОСОБА_6 з нормами чинного законодавства про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення законодавства про військовий облік, про оборону, мобілізаційну підготовку, мобілізацію, відповідно до якого ОСОБА_6 відмовився від письмового ознайомлення з роз`ясненнями, у зв`язку з чим зазначені вимоги законодавства були зачитані вголос у присутності понятих;

- акт ознайомлення гр. ОСОБА_6 з нормами ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого ОСОБА_6 відмовився від письмового ознайомлення з роз`ясненнями, у зв`язку з чим зазначені вимоги законодавства були зачитані вголос у присутності понятих;

- акт про відмову ОСОБА_6 в отримані повістки на відправку від 17.01.2024 року, відповідно до якого від підпису та ознайомлення з актом відмовився;

- акт про неприбуття військовозобов`язаного ОСОБА_6 , відповідно до якого ОСОБА_6 18.01.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого відправлення у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , не з`явився;

- повістка Б392 про призов на військову службу по мобілізації на ім`я ОСОБА_6 про необхідність явки на 10.05.2024 року о 15.00 годин, розписка, відповідно до якої від ознайомлення та отримання зазначеної повістки ОСОБА_6 відмовився;

- акт про відмову ОСОБА_6 в отримані повістки на відправку від 09.05.2024 року, відповідно до якого від підпису та ознайомлення з актом відмовився та відеозапис на оптичному носії «DVD-R» диск об`ємом пам`яті 4,7 GB, відтворений у судовому засіданні, з якого встановлено, що у кабінеті №10 ІНФОРМАЦІЯ_2 зачитується текст повістки яка вручається 09.05.2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою; АДРЕСА_1 , про призов на військову службу по мобілізації громадянину для прибуття 10.05.2024 о 15 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для відправки до військової частини НОМЕР_2 . Також повідомляється про кримінальну відповідальність за ст. 336 КК України та зачитані його права та обов`язки, список речей, які необхідно мати з собою та повідомлено про відповідальність за неприбуття. ОСОБА_6 відмовився від отримання повістки.

- акт про неприбуття військовозобов`язаного ОСОБА_6 , відповідно до якого ОСОБА_6 10.05.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого відправлення у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , не з`явився;

- поіменний список №4728 від 10.05.2024 року, відповідно до якого солдат ОСОБА_6 , № ВОС 956647, призваний по мобілізації до в/ч НОМЕР_2 .

На підставі досліджених доказів, показань учасників судового провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Вимогами ст.91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані стороною обвинувачення, в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ч.1 ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Судом ретельно перевірені доводи обвинуваченого щодо його невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а саме в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, які обвинувачений обґрунтовує відсутністю у нього військової підготовки, хворобою батька, який на період вчинення кримінального правопорушення потребував його допомоги через перебування на лікування у лікарні, а також його незгодою з процедурою проходження ним ВЛК, та як наслідок, незгодою з результатами ВЛК, викладеними у постанові ВЛК.

Зазначені доводи суд вважає необґрунтованими з наступних пдстав.

В ході судового розгляду з досліджених судом доказів, в тому числі з показань обвинуваченого ОСОБА_6 , судом встановлено, що обвинувачений обізнаний про те, що в Україні введений та діє воєнний стан, тобто він усвідомлював, що проходження ним війсково-лікарської комісії та вручення йому повістки на відправку від 17.01.2024 року та від 09.05.2024 року відбувається відповідно до законодавчих актів, чинних та обов`язкових до виконання військовозобов`язаними громадянами України у період воєнного стану, а також передбачав настання для нього наслідків за порушення діючого законодавства, відповідальність за які ОСОБА_6 належним чином були роз`яснені.

Обгрунтування ОСОБА_6 своєї неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою, перебуванням його батька у лікарні, суд вважає безпідставними, оскільки такі твердження обвинуваченого не підтверджені жодним документом, тому відсутні підстави визнання поважними причини неявки ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_3 18.01.2024 року та 10.05.2024 року, тобто дії обвинуваченого є умисними, направленими на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Крім того, з пояснень ОСОБА_6 встановлено, що крім нього у його батька є дочка у віці 38 років, яка є сестрою ОСОБА_6 , яка працює.

Також суд вважає безпідставними доводи обвинуваченого про відсутність військової підготовки, як причину ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки процедура підготовки військовозобов`язаних врегульовані діючим законодавством.

Крім того, суд зауважує, що незгода обвинуваченого з процедурою проходження ним ВЛК, та як наслідок, незгода з результатами ВЛК, викладеними у постанові ВЛК не є предметом розгляду в межах кримінального провадження, оскільки діючим законодавством врегульований порядок оскарження висновку військово-лікарської комісії (ВЛК) як в адміністративному, так і в судовому порядку. Проте, жодних відомостей щодо оскарження обвинуваченим вищезазначеного висновку ВЛК, матеріали кримінального провадження не містять, і останнім не надано, як і не наведено посилань на обставини, які заважали йому у встановленому законом порядку з`явитись у зазначені у повісках дату та час для відбуття військовозобов`язаних, які призиваються за мобілізацією, до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд, належним чином перевіривши та дослідивши письмові докази у кримінальному провадженні, встановив, що процесуальні дії в період досудового розслідування були проведені у відповідності до вимог чинного законодавства України, з дотриманням вимог КПК України.

Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Суд аналізуючи дотримання в цілому порядку визначеного КПК України, зауважує, що Верховний Суд у постанові від 20 березня 2018 року в справі №753 /11828/13-к вказав, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

У ракурсі того, що порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), - це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі №671/463/15-к).

Суд вважає, що у цій справі порядок, встановлений КПК України дотримано.

Отже, аналіз вищезазначених доказів, наданих стороною обвинувачення, дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ сторони обвинувачення є належним, допустимим та достовірним. У сукупності всі вищезазначені докази сторони обвинувачення є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_6 поза розумним сумнівом вчинив ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Поза розумним сумнівом у даному кримінальному провадженні доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону та вину ОСОБА_6 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст..336 КК України, повністю доведена.

Невизнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_6 суд розцінює, як намагання ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, який свою вину у вчиненні злочину не визнав, не усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, не розкаявся у скоєному, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, що свідчить про те, що необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 336 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувався.

Керуючись ст. ст.369-371, 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосований.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання при виконанні вироку.

Речові докази: оптичний диск DVD з відеозаписом зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1