Справа № 366/1717/25
Провадження № 1-кс/366/385/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 с-ще Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000012, внесеному в ЄРДР 30.01.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2025 прокурор звернувся до слідчого судді зі згаданим клопотанням.

Судове засідання з розгляду клопотання, призначене на 19.06.2025, за клопотанням власника майна відкладено на 20.06.2025.

20.06.2025 від прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні начальника Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшла заява, у якій він, у зв`язку зі зміною обставин та встановленням певних фактів, просив залишити подане клопотання без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалась, у зв`язку з неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, здійснюючи досудове розслідування у кримінальному провадженні, орган досудового розслідування (слідчий, дізнавач, прокурор) самостійно вирішують, які заходи є необхідними та ефективними для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, відповідно вони самі розпоряджаються наданими їм КПК України правами, у тому числі правом на звернення з клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій, які за вимогами КПК України проводяться на підстав ухвали слідчого судді, застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження тощо.

Подання заяви прокурором про залишення без розгляду клопотання про арешт майна свідчить про те, що необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала.

У цьому випадку слідчий суддя не може відмовити у задоволенні клопотання, оскільки воно у судовому засіданні не розглядалось, аргументи сторін не враховувались, а тому на відмову у задоволенні клопотання немає підстав.

Кримінальним процесуальним законодавством не визначено, яка саме за формою та змістом має бути постановлена ухвала слідчим суддею (судом) у разі, якщо на час вирішення по суті клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування подав заяву про залишення такого клопотання без розгляду.

Разом з цим, постановлення слідчим суддею ухвали про залишення без розгляду процесуальних документів, поданих учасниками кримінально процесуальних відносин, передбачено законом (ч.4 ст.81, ч.3 ст.129, ч.1 ст.326, ч.2 ст.528 КПК України).

За змістом ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що постановлення ухвали про залишення без розгляду зазначеного клопотання не суперечитиме загальним засадам кримінального провадження та відповідатиме його завданням, закріпленим у ст.2 КПК України.

У постанові від 12.10.2017 у справі № 757/49263/15-к Верховний Суд України сформулював висновок про те, що в разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити в перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справах № 237/1459/17 та 243/6674/17-к.

Тому, постановлена ухвала про повернення клопотання може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 9, 26, 38, 107, 309, 310, 372, КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000012, внесеному в ЄРДР 30.01.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, залишити без розгляду.

Копію цієї ухвали надіслати прокурору та власнику, щодо майна якого подано клопотання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1