Справа № 643/9426/20
Провадження № 1-кп/643/36/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005982 від 04.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, -

у с т а н о в и в :

Згідно з ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 лютого 2023 року, задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0005982 від 04.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 286 КК України, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, направлено з Октябрського районного суду м. Полтави до Московського районного суду м. Харкова для його розгляду по суті.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями Московського районного суду м. Харкова від 07.03.2023 визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2023 року призначено підготовче судове засідання у вказаному вище кримінальному провадженні на 23 березня 2023 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2023 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005982 від 04.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, у відкритому судовому засіданні на 30 березня 2023 року.

Законом України «Про внесення змін до закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» №4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав законної сили 25 квітня 2025 року, змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова.

Прокурор у судовому засіданні 11 червня 2025 року звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України. Наводячи доводи в обґрунтування клопотання, зазначила, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, просила продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно обвинуваченого.

В обґрунтування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких прокурор посилалася в поданому клопотанні, зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаних з незаконним обігом небезпечних психотропних та наркотичних речовин. Перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Зазначила, що ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він раніше вже притягався до кримінальної відповідальності за злочин у сфері обігу наркотичних засобів. Крім того, посилалася, що ОСОБА_4 офіційно непрацевлаштований, законних джерел отримання заробітку не має, не володіє міцними соціальними зв`язками, що негативно впливає на його репутацію та свідчить про стійкий злочинний асоціальний настрій. Зазначила, що ОСОБА_4 може впливати на свідків з метою змусити їх відмовитися від раніше наданих показів щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Підсумовуючи наведене, прокурор вважала, що є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобіганню шляхом застосування до ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що заявлене клопотання прокурора є необґрунтованим та незаконним. В обґрунтування обраної позиції посилався, що відсутні дані, які підтверджують наміри переховування ОСОБА_4 від суду, більш того, вважав, що це неможливо через введений в Україні воєнний стан. Посилався, що у ОСОБА_4 на утриманні є мати пенсійного віку, яка потребує нагляду та дочка, яка є студенткою першого курсу. Зауважував, що свідки обвинувачення під час судового розгляду вже були допитані. Крім того, досі не було встановлено факту здійснення ОСОБА_4 будь-якого тиску на них. Посилався, що ОСОБА_4 повністю та добровільно відмовився від зловживання наркотичними засобами. Зазначив, що у 2020 році ухвалою слідчого судді ОСОБА_4 було визначено розмір застави в сумі 525 500,00 грн, однак у ОСОБА_4 відсутня така сума. З огляду на викладене, просив клопотання прокурора задовольнити частково, зменшити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави до 200 000,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні 11 червня 2025 року звернувся до суду з клопотанням про зменшення йому суми застави з 525 500,00 грн до мінімального розміру застави, передбаченого за особливо тяжкий злочин.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши доводи клопотання, суд доходить висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на таке.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27.03.2020 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, встановлений строк дії ухвали до 23 травня 2020 року.

У подальшому ухвалами Московського (Салтівського) районного суду м. Харкова та Харківського апеляційного суду строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 неодноразово продовжувався на шістдесят днів, востаннє до 27 червня 2025 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 27 червня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше, як це закріплено положеннями ст. 177 КПК України.

Обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу унормовані вимогами ст. 178 КПК України, зокрема, ними визначені тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зав`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень свідчать про його суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, санкція ч. 3 ст. 307 КК України позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років, ч. 3 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі, тяжкість злочинів, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів, суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, а також особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зав`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

З огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується - у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, враховуючи те, що дії ОСОБА_4 , за вчинення яких він обвинувачується, носять характер тяжкого та особливо тяжкого злочинів, вчинених у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, він не має офіційного місця роботи, як наслідок, офіційного постійного та стабільного джерела доходу, суд доходить висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 є неможливим.

Водночас, у суду відсутні підстави вважати, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, які зменшують ризики у даному кримінальному провадженні, як на це посилаються в судовому засіданні обвинувачений та його захисник. Щодо посилань сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_4 має матір похилого віку та дочку, яка є студенткою першого курсу, то суд їх відхиляє, позаяк жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Беручи до уваги тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, суд вважає, що ризики, передбачені п. 1, 5 ст. 177 КПК України, доведені прокурором та продовжують існувати.

Євпропейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Так, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, беручи до уваги вірогідність переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що наявні обґрунтовані підстави для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Доказів на підтвердження наявності в обвинуваченого офіційного працевлаштування і, як наслідок, постійного та стабільного джерела доходу, які могли бути враховані судом під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою, стороною захисту не надано. Підстави вважати, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, які б зменшували ризики у даному кримінальному провадженні, відсутні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Разом з тим, суд не погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки на даний час у даному кримінальному провадженні всі свідки обвинувачення допитані.

Наведені вище обставини у сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , виправдовують тримання особи під вартою, а також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на шістдесят днів.

Крім зазначеного, обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником адвокатом ОСОБА_5 у судовому засіданні було заявлено клопотання про зменшення розміру застави, визначеної ухвалою слідчого судді в розмірі 525 000,00 гривень до 200 000,00 гривень. В обґрунтування клопотання обвинувачений та захисник посилалися, що визначений слідчим суддею розмір застави в сумі 525 000,00 гривень є для ОСОБА_4 надмірним.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, посилаючись, що визначений ухвалою слідчого судді розмір застави є таким, що може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Звертала увагу, що прохання обвинуваченого та його захисника зменшити заставу до 200 000,00 гривень є такими, що суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства, якими закріплено мінімальний розмір застави при вчиненні особою особливо тяжкого злочину становить 80 прожиткових мінімуму доходів громадян, що становить 242 240,00 гривень. Посилалася, що з огляду на те, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із обігом нароктичних засобів, суд має право не визначити обвинуваченому розмір застави.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, доходить висновку про таке.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2020 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року, стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№27), строком до 20-50 год 23.05.2020 та визначено заставу у розмірі 525 500,00 грн.

За правилами ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину.

Як це унормовано положеннями п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У свою чергу, як це закріплено вимогами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги, що ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2020 року ОСОБА_4 було визначено суму застави у розмірі у сумі 525 000,00 гривень, на теперішній час розмір визначеної слідчним суддею застави становить 173 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Надаючи оцінку доводам захисника обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника щодо визначення його підзахисному розміру застави, меншого за раніше визначений ухвалою слідчого судді, а саме, в розмірі 200 000,00 гривень, суд бере до уваги, що відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб становить 242 240,00 гривень (3028,00 х 80 = 242 240,00) 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб становить 909 400,00 гривень.

Відтак, обвинувачений та його захисник просять суд зменшити розмір застави до розміру, що є меншим від мінімального, визначеного вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України.

При цьому, суд ураховує тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, які є, відповідно до вимог ст. 12 КК України, тяжким та особливо тяжким, а також те, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

У рішеннях у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 та «Істоміна проти України» від 24.01.2022 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена, враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи.

З урахуванням майнового стану обвинуваченого, враховуючи, що під час перебування під вартою обвинувачений не отримує доходів, відсутня інформація щодо належного рівня доходів у членів сім`ї обвинуваченого, які можуть внести заставу, беручи до уваги, що обвинувачений перебуває під вартою тривалий час та за цей час не може внести раніше визначений ухвалою слідчого судді розмір застави, суд доходить висновку про можливість зменшення застави, обраної відповідно до ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27.03.2020 до ста сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 423 920,00 гривень. На думку суду, застава в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 182, 197, 199 КПК України суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 09 серпня 2025 року включно.

Установити строк дії ухвали до 09 серпня 2025 року включно в частині продовження строку тримання під вартою.

Визначити ОСОБА_4 суму застави в розмірі 140 (сто сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 423 920 (чотириста двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять) гривень 00 копійок, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області (Отримувач коштів (одержувач): ТУ ДСА України у Харківській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249; Банк отримувача (одержувача): ДКСУ м.Київ; Код банку отримувача (МФО одержувача): 820172; Рахунок отримувача (Р/р): UA0006674; призначення платежу застава; справа №643/9426/20, н/п 1-кп/643/36/25) до сплину терміну тримання під вартою.

У разі внесення визначеної суми застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з міста Харкова без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Указані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення у формі ухвали складено 12 червня 2025 року.

Суддя : ОСОБА_1