Справа 274/2266/22
Провадження 1-в/0274/596/25
УХВАЛА
Іменем України

17.06.2025 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника пробації ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за поданням Бердичівського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання щодо засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зирянка Верхньоколимського району Якутської АР рф, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, має на утриманні малолітню дитину 29.11.11 р.н., працює за цивільно-правовою угодою у ФОП ОСОБА_6 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
11.06.2025 до суду надійшло подання Бердичівського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.
В судовому засіданні представник Бердичівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області подання підтримала з підстав, зазначених в ньому.
В судовому засіданні ОСОБА_5 суду пояснив, що не мав наміру пропускати дні явки. Причини неявок до органу пробації пояснив тим, що проживає з донькою. Один раз пропустив через сімейні обставини. Двічі переплутав дні явки. Разом з тим, просить подання залишити без задоволення та запевняє, що в подальшому порушувати порядок відбуття покарання не буде.
Прокурор заперечив щодо задоволення подання органу пробації, вважає його передчасним. Додатково зазначив, що неявка засудженим не утворює системності, а періоди між неявками до органу пробації були досить суттєвими. Просив врахувати, що засуджений працевлаштувався неофіційно та має на утриманні неповнолітню дитину.
Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали провадження та особової справи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.2ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч.2 ст. 166 КВК України систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин. Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 06.02.2023 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки.
Як вказано в поданні, за період відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе з негативної сторони, три рази (14.08.2023, 24.04.2024 та 28.05.2025) без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації, у зв`язку з чим із засудженим проводилися індивідуальні профілактичні бесіди та було застосовано письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.
Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що після звернення до суду з поданням засуджений ОСОБА_5 обов`язки покладені на нього судом виконує, на реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації з`являється.
Суд зазначає, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в цьому випадку не встановлено.
Сам факт невиконання обов`язків, покладених на засудженого вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного подання відносно засудженого ОСОБА_5 , позаяк в матеріалах справи відсутні докази про злісне небажання засудженого стати на шлях виправлення. Суд вважає, що неявка засудженого ОСОБА_5 до органу пробації для періодичної реєстрації мала місце, однак враховуючи пояснення засудженого, суд дійшов переконання, що така поведінка не свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення подання та скасування встановленого вироком суду іспитового строку.
На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, статтями 537, 539 КПК України, статтями 164, 166 КВК України, суд
п о с т а н о в и в :
В задоволенні подання Бердичівського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо засудженого ОСОБА_5 - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 20.06.2025 о 12.10 год.
Суддя: ОСОБА_1