Житомирський апеляційний суд
Справа №282/450/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/359/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №282/450/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 06.05.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у виді домашнього арешту в період з 21 години вечора до 6 години ранку. При цьому, зазначає, що висновок суду про неможливість застосування іншого запобіжного заходу не відповідає дійсності. Так, в ході судового розгляду клопотання було встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, дружину з якою разом виховує троє неповнолітніх дітей. Крім того, стороною обвинувачення не надано жодного доказу який би свідчив про існування в ОСОБА_8 наміру вчинити будь-який - інший злочин, або перешкоджати встановленню істини у справі. Також, відсутні будь-які підстави для висновку про можливий вплив на свідків так як ОСОБА_8 реалізацією наркотичної речовини не займався і використовував її особисто. Звертає увагу, що відомості, які б характеризували ОСОБА_8 негативно, відсутні. З урахуванням цього, відсутні ризики які не дозволяють застосувати до ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив щодо вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Як убачається з матеріалів судового провадження №282/450/25, в провадженні ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУПН в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000139 від 22.09.2024 відносно ОСОБА_8 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Згідно змісту клопотання слідчого, ОСОБА_8 , з метою власної наживи, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме: вимоги ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» та ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу психотропних речовин, обіг яких заборонено, включених до списку 2 таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», на території України без передбаченого Законом дозволу забороняється, достовірно знаючи, що психотропна речовина - PVP - (1-феніл 2-піролідин 1-іл пентан - 1 он), обіг якої заборонений, маючи корисливий мотив, направлений на незаконний її збут, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх настання, упродовж періоду з березня 2023 року по березень 2025 року, здійснював незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропних речовин на території селища Любар Житомирського району Житомирської області.

Окрім того, ОСОБА_8 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата, час, місце,), у не встановленої досудовим розслідуванням особи, але не пізніше 01.03.2025 незаконно придбав, особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, яку отримав, 04.03.2025 близько 17 години 56 хвилин, через відправлення №0515, у відділенні ТОВ «Нова пошта» №1, що в селищі Любар по вулиці Райради, 3 Житомирського району Житомирської області та незаконно зберігав її при собі з метою подальшого її збуту, однак був відразу ж викритий працівниками поліції, відділення поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області.

Так, 04.03.2025 о 18 год. 30 хв., працівниками відділення поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області в селищі Любар по вул.Райради 3 Житомирського району, у ОСОБА_8 було вилучено відправлення №0515 де знаходилась кристалічна речовина білого кольору, яка згідно висновку судової експертизи, являється особливо небезпечною психотропною речовиною- PVP (1-феніл 2-піролідин 1-іл пентан - 1 он) загальною масою 17,4216 грам.

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, PVP - (Таблиця І Список № 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено в особливо великих розмірах.

18.04.2015, під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , на балконі квартири, було виявлено та вилучено предмети для незаконного вживання психотропних речовин з нашаруваннями на них особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP - (1-феніл 2-піролідин 1-іл пентан - 1 он) загальною масою 0.00509 грам, а також в господарській прибудові, яка є в користуванні ОСОБА_8 , виявлено та вилучено електронні ваги з нашаруваннями на них особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP - (1-фенід 2-піролідин 1-іл пентан - 1 он) загальною масою 0,00012 грам.

30.04.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України - незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах.

На думку апеляційного суду, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

У відповідності до матеріалів судового провадження, прийняте рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання прокурора, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 , і є достатніми для обрання підозрюваному запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

В свою чергу, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, як і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини вчинення, наслідки, суспільну небезпеку, тощо.

Так, як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є особливо тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя правильно враховав обставини вчинення кримінального правопорушення, що не виключає можливість того, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість злочину, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового характеру, може ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, в даному випадку слід врахувати підвищену суспільну небезпечність інкримінованого, як і те, що підозрюваний схильний до вживання психотропних речовин, що опосередковано підвищує процесуальний ризик можливого ухилення (переховування) підозрюваного від органу досудового розслідування/суду.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників кримінального провадження (свідків) будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх, з урахуванням того факту? що адреса їх проживання відомі підозрюваному. Також, слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на інкриміновані злочинні дії, схильність до вживання психотропних речовин, відсутність офіційного доходу (не працює), тощо.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

При цьому, апеляційні посилання сторони захисту (в суді апеляційної інстанції) на те, що підозрюваний є раніше не судимим, має сталі соціальні зв`язки - одружений, не спростовують вище наведеного, як і не є об`єктивними підставами для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 06.05.2025, якою застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :