Справа № 572/3958/25
Провадження № 1-в/572/836/25
У Х В А Л А

19 серпня 2025 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі,

засудженого Франківським районним судом м. Львова 14 червня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, -

початок строку покарання 31 липня 2022 року,

кінець строку покарання 31 жовтня 2027 року, -

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з клопотанням про звільнення від покарання.

До суду із письмовою заявою про відмову у задоволенні клопотання засудженого звернувся представник Державної установи «Катеринівська виправна колонія (№ 46)» ОСОБА_5 . Засуджений не підлягає звільненню від призначеного судом покарання, оскільки вчинене ним діяння не підпадає під дію Закону № 3886-ІХ.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами другою та третьою статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Положеннями частини другої статті 74 КК України визначено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з частиною шостою статті 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викрадення чужого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною п`ятою підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює п`ятдесяти відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року (1 січня 2022 року 2481 грн.).

Частиною першою статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

ОСОБА_4 вироком від 14 червня 2024 року Франківським районного суду м. Львова засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, зокрема за те, що 07 травня 2022 року біля 16 години вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану на суму 5725,97 грн., цього ж дня на суму 13500 грн., 23 липня 2022 року - на суму 6500 грн.

Вироком Львівського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, зокрема за те, що 12 січня 2022 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно на суму 3000 грн., 16 лютого 2022 року на суму 7800 грн., 18 лютого 2022 року - на суму 7500 грн, 22 лютого 2022 року на суму 6500 грн.;14 червня 2022 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану на суму 11800 грн., 31 липня 2022 року вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна на суму 5000 грн.

ОСОБА_4 не підлягає звільненню від призначеного судом покарання, оскільки засуджений за діяння, яке на момент вчинення не кваліфікується як дрібне викрадення чужого майна, кримінальна караність такого діяння Законом № 3886-ІХ не усунена, клопотання про звільнення від призначеного покарання є безпідставним, у його задоволенні слід відмовити.

На підставі ст.ст. 3, 5, 74 КК України, Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст. ст. 336, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1