У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 2 ст. 114-2, ч. 5 ст. 407 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 травня 2025 року, без визначення розміру застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити ОСОБА_7 заставу в 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. росить врахувати, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем служби, має постійне місце проживання за місцем реєстрації. Вважає, що відносно підозрюваного можливо визначити заставу.

Зазначила, що з клопотання про обрання запобіжного заходу вбачається, що до Центрального районного суду м. Миколаєва звернувся слідчий СВ УСБУ України в Херсонській області ОСОБА_8 . З витягу з ЄРДР вбачається, що органом досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000052 від 08.11.2024 є УСБУ у Херсонській області, з адресою реєстрації по вул. Лютеранська, 1, Херсон, що відноситься за територіальною юрисдикцією до Херсонського міського суду Херсонської області. При цьому, жодних наказів про зміну юридичної адреси з відповідною реєстрацією в ЄДРПОУ слідчий до клопотання не долучив. Тому вважає, що клопотання підлягало розгляду Херсонським міський судом Херсонської області, оскільки клопотання подано в порушення вимог п.1 ч.2 ст. 132 КПК України, а саме вимог щодо територіальної підсудності.

Встановлені слідчим суддею обставини.

СВ УСБУ в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000052 від 08.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України. 29.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання вказав, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя зазначив, що підозра у вчиненні кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами, зокрема: повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення, яке надійшло від 7 управління 5 відділу Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 від 23.12.2024, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 19.03.2025; матеріалами службового розслідування щодо виявленого факту здійснення відеозйомки онлайн моніторів із застосунком «Delta», згідно якого ОСОБА_7 надіслав відеофайли із зображенням камер «Delta»; протоколом огляду від 28.12.2024; матеріалами службового розслідування щодо факту знищення майна зв`язку військової частини НОМЕР_1 ; висновком експерта від 23.03.2025; протоколом огляду від 25.05.2025; матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 матросом ОСОБА_7 ; поясненнями підозрюваного ОСОБА_7 у судовому засіданні.

Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що існують заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя вважав такий, що формально вказаний, нічим не обґрунтований, доказів існування вказаного ризику слідчому судді не надано.

Слідчий суддя вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Слідчий суддя застосував запобіжний захід щодо ОСОБА_7 без визначення розміру застави, з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя та суд апеляційної інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 ст. 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до частини 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Ці вимоги закону враховані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

29.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.114-2, ч.5 ст.407 КК України. Обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування та розгляду клопотання слідчим суддею про застосування запобіжного заходу підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальні правопорушення, а отже, підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Захисник висновки слідчого судді в цій частині не оспорює.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді в частині обґрунтування ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, є вмотивованими. Всупереч доводам апелянта, оскаржуване рішення слідчого судді щодо наявності цих ризиків, належно вмотивоване та обґрунтоване.

Колегія суддів зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, який відноситься до категорії тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який відноситься до категорії тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику.

Використовуючи безпосереднє знайомство зі свідками, які є його товаришами по службі, підозрюваний може здійснювати на них вплив, що дає обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , є також доведеним, оскільки рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії, в тому числі в частині Херсонської області. За такого, перебуваючи на волі, підозрюваний може і надалі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення. Цей ризик є доведеним також з урахуванням того, що злочинна діяльність ОСОБА_7 припинена лише за втручання співробітників правоохоронних органів.

Колегія суддів також враховує, що наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, проводяться першочергові слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що також вказує на існування зазначеного ризику.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею рішення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином вмотивовано.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ані слідчим суддею, ані колегією суддів під час апеляційного розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем та підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які належить до категорії тяжких злочинів. Крім того, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він підозрюється, вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, та спрямоване проти встановленого порядку несення військової служби.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Щодо доводів апелянта, що підозрюваний ОСОБА_7 позитивно характеризується за місце служби, має постійне місце проживання за місцем реєстрації, то ці дані не зменшують існування встановлених ризиків та не можуть слугувати безумовною підставою для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт.

Щодо вимоги апелянта про визначення підозрюваному застави, колегія суддів встановила таке. Відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, передбаченого статтею 407 КК України.

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, врахувавши обставини кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , зокрема, у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

На переконання колегії суддів, застосування застави у даному випадку не зможе забезпечити ефективного уникнення встановлених ризиків, у зв`язку з чим вважає, що рішення про невизначення розміру застави є законним, та не суперечить вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України.

Щодо підсудності. Колегія суддів зазначає, що відповідно до наказу начальника управління СБУ в Херсонській області визначено на період дії в Україні правового режиму воєнного стану з 05.06.2023 місцем дислокації органу досудового розслідування (слідчого відділу) Управління Служби безпеки України в Херсонській області визначено 1 відділення слідчого відділу Управління на території Центрального району м. Миколаєва, тобто в межах територіальної юрисдикції Центрального районного суду м. Миколаєва.

За таких обставин, з огляду на те, що орган досудового розслідування, в провадженні якого перебуває вказане кримінальне провадження, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Центрального районного суду м. Миколаєва, колегія суддів вважає, що доводи апелянта в цій частині також є необґрунтованими.

З огляду на наведене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 31 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12