УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

"29" травня 2025 р.Справа № 390/211/25
Провадження № 1-кп/390/30/25

Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисниці ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

захисниці ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницькому

1.клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 ;

2.клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 ;

3.клопотання захисниці ОСОБА_4 ОСОБА_5 , про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою;

4.клопотання захисниці ОСОБА_6 ОСОБА_7 , про обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладанням обов`язків, визначених КПК України, та електронним засобом контролю;

в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024 за №0000544, стосовно ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; та ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Кропивницького районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024 за № 0000544, щодо ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; та ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених мотивоване таким.

Обвинувачення полягає в тому, що 05.11.2024 ОСОБА_6 умисно нанесла невстановлену кількість ударів руками і ногами в ділянку голови та обличчя ОСОБА_9 , а згодом ОСОБА_4 умисно наніс потерпілій удар ногою в грудну клітину та удари руками в голову.

Внаслідок побиття на тілі ОСОБА_9 утворились тяжкі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій мозку, гостра субдуральна гематома, закритий перелом кісток носу, забій м`яких тканин обличчя, синдром стиснення серединних структур тощо.

ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих ушкоджень ОСОБА_9 померла.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені у клопотаннях вимоги про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обвинувачених.

Захисниця ОСОБА_4 ОСОБА_5 , заперечила проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , вважаючи, що до обвинуваченого ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Підкреслює, що подане стороною клопотання є ідентичним ранішеподаним, недостатньо аргументованим. Усі ризики обґрунтовані лише тяжкістю обвинувачення. Крім того вважає, що її підзахисний від органів слідства не переховувався і на свідків не впливав, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Захисниця ОСОБА_6 ОСОБА_7 , теж заперечила проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою своєї підзахисної, у свою чергу просила застосувати до неї цілодобовий домашній арешт, із покладанням обов`язків, визначених КПК України, та електронним засобом контролю. Зауважила, що лиш тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не є підставою тримання під вартою, і не може свідчити про наявність ризиків. Наголосила, що обвинувачена за місцем тримання під вартою характеризується позитивно. Крім того, остання кілька разів перераховувала кошти потерпілій у якості відшкодування.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, але без обтяжуючих обставин, має постійне місце проживання, не переховувалась від досудового розслідування, співпрацювала із досудовим розслідуванням; у віці 17 років залишила своє місце проживання через сімейні конфлікти, що свідчить про неналежне виконання батьками своїх батьківських обов`язків, а в цілому може свідчити про упередженість обвинувачення; обвинувачена мала періодичний заробіток, на обліках не перебуває, не судима.

Обвинувачені підтримали клопотання своїх захисників і заперечили проти задоволення клопотань прокурора.

Потерпіла вирішення клопотань стосовно ОСОБА_6 поклала на розсуд суду. Водночас заперечила проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 і підтримала позицію її захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні матеріали провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_6 підлягають задоволенню зважаючи на таке.

Відповідно до частин першої і п`ятої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною третьою статті 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до частини першої, і пункту 4 частини другої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно частиною першою статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Суд зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти російської федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд враховує, обставини, що злочин, за вчинення якого ОСОБА_4 і ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення є: закінченим, умисним, тяжким, з посяганням на недоторканість життя та здоров`я людини, від якого настали тяжкі незворотні наслідки смерть потерпілої. Санкція статті, за якою пред`явлено обвинувачення, передбачає покарання від семи до десяти років позбавлення волі.

Судом взято до уваги, те що обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо, має постійне місце проживання, не одружений, без утриманців, безробітний, не має сталого джерела доходу до існування, не має міцних соціальних зв`язків.

Крім того, слід зауважити, обвинувачений ОСОБА_4 у 2020 році притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого насильницького злочину, що характеризує його особу з негативного боку.

До того ж, ОСОБА_4 05.12.2024 засуджений вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме за спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , який є свідком у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачена ОСОБА_6 не судима, не має міцних соціальних зв`язків: не працевлаштована, постійного джерела доходу або заробітку не має, не заміжня, без утриманців.

Судом взято до уваги аргумент прокурора, що після нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, обвинувачені зникли з місця події.

Відтак, зважаючи на зазначене, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які не перестали існувати й не зменшились..

З огляду на тяжкість інкримінованого злочину, враховуючи відсутність усталених й міцних соціальних зв`язків, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 можуть чинити спроби переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за інкриміноване вчинення тяжкого злочину, в тому числі спробувати виїхати на тимчасово непідконтрольні державі території, а ОСОБА_6 залишити країну.

Також є об`єктивні підстави вважати, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, зміни показань, відмови від надання показань, обвинувачені можуть впливати на свідків у кримінальному провадженні.

При цьому, зауважується, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України, а отже ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

У конкретному випадку необхідно взяти до уваги зміст обставин кримінального правопорушення, яке наразі інкриміноване обвинуваченим, а також і те, що обвинуваченим відоме місце проживання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а ОСОБА_4 більш того, у минулому притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тілесних ушкоджень стосовно ОСОБА_10 , який є єдиним свідком-очевидцем у даному кримінальному провадженні.

На сьогодні під час судового розгляду цього кримінального провадження свідки ще не допитані.

Наведене свідчить про реальність ризику незаконного впливу свідків, у тому числі шляхом вчинення психологічного тиску залякуванням, фізичного впливу.

Зазначені обставини сукупно, наявність кримінальної історії минулого обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність джерела доходу, заробітку або іншого законного джерела отримання коштів до існування у обох обвинувачених, відсутність міцних соціальних зв`язків, посередні характеристики обвинувачених, надають підстав вважати, що існує високий ризик вчинення ними нового кримінального правопорушення у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу або не застосування запобіжного заходу, а також ризик перешкоджання ними даному кримінальному провадженню.

Доводи сторони захисту про оцінюються як такі, що у даному випадку не свідчать про можливість забезпечення кримінального провадження застосуванням більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинувачених і не стануть стримуючими факторами для обвинувачених в аспекті вчинення дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Доводи адвоката обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що обвинувачена у віці 17 років залишила своє місце проживання через сімейні конфлікти, що свідчить про неналежне виконання батьками своїх батьківських обов`язків, а в цілому може свідчити про упередженість обвинувачення, не відносяться жодним чином до даного кримінального провадження, обставин та події кримінального правопорушення, не підтверджують й не спростовують наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

ОСОБА_4 і ОСОБА_6 обвинувачуються у злочині, пов`язаному з насильством, тому за правилами пункту 2 частини четвертої статті 183 КПК України, розмір застави не визначається.

За таких умов, суд дійшов висновку, що обвинуваченим не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_4 ОСОБА_5 , про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Відмовити в задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_6 ОСОБА_7 , про обрання обвинуваченій ОСОБА_6 цілодобового домашнього арешту, із покладанням обов`язків, передбачених КПК України, та електронним засобом контролю.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 16:40 27 липня 2025 року

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 16:40 27 липня 2025 року.

Розмір застави не визначається.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1