Справа № 536/1771/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області заяву захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про відвід головуючий судді ОСОБА_6 від участі у розгляді кримінального провадження № 536/1771/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, -

Встановив:

До провадження судді Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 надійшла заява захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про відвід головуючий судді ОСОБА_6 від участі у розгляді кримінального провадження № 536/1771/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування заяви захисник вказує, що в провадженні судді ОСОБА_6 на розгляді перебуває цивільна справа на позовом потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 , це справа № 536/998/25 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої тілесними ушкодженнями, судовий розгляд призначено на 27.08.2025. Підставами позову у даній цивільній справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої тілесними ушкодженнями у кримінальному провадженні №0000001, на час подання позову ОСОБА_4 , навіть не був підозрюваним та обвинуваченим в даному провадженні. Таким чином, ОСОБА_7 подаючи даний позов формував майбутню думку судді щодо винуватості ОСОБА_4 . Окрім цього, 17.01.2025 ОСОБА_7 вперше звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої тілесними ушкодженнями, справа №536/211/25, який було розподілено на суддю ОСОБА_8 , проте тільки з відомих ОСОБА_7 причин (не той суддя, якого хотів бачити потерпілий) останній залишив позов без розгляду та подав позов повторно з повторним авторозподілом на суддю ОСОБА_6 (потрібну суддю потерпілому), втручання ОСОБА_7 в авторозподіл суддів. З вищенаведеного вбачається, що суддя ОСОБА_6 може бути упереджена щодо винуватості ОСОБА_4 . Окрім того суддя ОСОБА_6 розглядала адміністративний матеріал (справа №536/401/25) щодо ОСОБА_4 про вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_7 , а відтак може бути упереджена щодо винуватості ОСОБА_4 , не з підстав незгоди ОСОБА_4 з прийнятим рішенням (визнання його винуватим), а з тих підстав що під час судового розгляду ОСОБА_7 постійно акцентував увагу суду до подій кримінального провадження №0000001, які не були предметом судового розгляду, і вказані обставини сформували майбутню думку судді ОСОБА_6 щодо винуватості ОСОБА_4 , а це в свою чергу може стати упередженістю головуючої судді у справі.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав заявлений відвід з підстав, викладених у письмовій заяві.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Вказав, що це третя справа за його участі, яка розглядається суддею ОСОБА_6 . Він не згоден з рішенням по справі про адміністративне правопорушення, яким його визнали винуватим, та вважає суддю ОСОБА_6 упередженою щодо нього.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення відводу судді ОСОБА_6 через його необґрунтованість.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Суд, перевіривши наведені заявником на обґрунтування заяви про відвід доводи, дійшов наступного висновку.

За приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні визначені в ст.75 КПК України, зокрема в п.4 ч.1 ст.75 КПК України, згідно якого суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України).

При вирішенні справи «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Із наведеного слідує, що відвід повинен бути вмотивований із наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, то це є підставою для відмови у його задоволенні.

Сторони законом не наділена правом оцінювати процесуальні документи суду і мають право лише в передбачений законом спосіб оскаржувати їх в апеляційному, касаційному порядку; решта є припущенням чи не підтвердженою думкою сторони.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

В обґрунтування заявленого відводу захисник зазначає, що окрім цього кримінального провадження, у провадженні судді ОСОБА_6 перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та у сторони захисту виникають сумніви щодо проведеного авторозподілу цивільної справи у зв`язку з тим, що вона була розподілена саме судді ОСОБА_6 . Також, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_7 акцентував увагу на винуватості ОСОБА_4 за подіями кримінального провадження, хоча вони не були предметом розгляду. Вважає, що ці обставини формують майбутню думку судді ОСОБА_6 щодо винуватості ОСОБА_4 та суддя може бути упередженою щодо винуватості ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що вважає суддю ОСОБА_6 упередженою щодо нього, оскільки зокрема, не згоден з рішенням по справі про адміністративне правопорушення, постановлене суддею ОСОБА_6 , яким його було визнано винуватим.

Інших обставин, які б могли слугувати підставою для відводу захисником не наведено.

Враховуючи вказане та аналізуючи викладені у заяві про відвід обставини, суд дійшов висновку, що вони не можуть бути обґрунтованою підставою для відводу судді. Вказане вище не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а є суб`єктивною думкою сторони захисту, не підтвердженою відповідними доказами. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких даних та доказів, які б свідчили про особисту зацікавленість головуючого судді у результатах розгляду справи або викликали б обґрунтовані сумніви щодо неупередженості та необ`єктивності судді під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Суд зауважує, що вищенаведеною сталою практикою ЄСПЛ особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Таким чином, обставини, покладені в основу заяви про відвід судді, не свідчать про існування підстав, які викликають чи можуть викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності судді, тому суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу та вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суд,-

Ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про відвід головуючий судді ОСОБА_6 від участі у розгляді кримінального провадження № 536/1771/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 27.08.2025.

Суддя ОСОБА_1