Справа №345/433/25
Провадження № 1-кп/345/154/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш матеріали кримінального провадження № 0000552 від 08.10.2024 з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше судимого, востаннє 14.04.2025 Болехівським міським судом Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 (п`ять) років, на підставі ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку, в умовах воєнного стану, повторно, в поєднані з проникненням у житло.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

07.10.2024 близько 12:10 год. ОСОБА_4 перебував в м. Калуш, де зустрівся зі своїм родичем ОСОБА_8 , якому запропонував поїхати у с. Новицю, щоб забрати у свого знайомого особисті речі, на що ОСОБА_8 погодився. Після цього ОСОБА_4 на автомобілі марки «ВАЗ 21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, під керуванням ОСОБА_8 поїхали у с. Новиця. Перебуваючи у даному населеному пункті та проїжджаючи повз будинок АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_9 , того ж дня близько 12.30 год. ОСОБА_4 попросив ОСОБА_8 зупинити транспортний засіб та вийшов з автомобіля. У цей час у ОСОБА_4 виник умисел на проникнення у вказаний будинок та таємне викрадення з нього грошових коштів та інших цінних речей, при цьому про свої злочинні наміри ОСОБА_8 . ОСОБА_4 не повідомив. Реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, через незамкнені двері, проник у цокольне приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 23130 грн. та 100 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 07.10.2024 становило 4118,59 грн., які належали потерпілій ОСОБА_9 та знаходилися під матрацом ліжка, розміщеного в цьому ж приміщенні. З викраденим майном ОСОБА_4 вийшов на проїзну частину дороги по вул. Карпатська в с. Новиця, де його підібрав у автомобіль марки «ВАЗ 21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 . На вказаному автомобілі він покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 27248,59 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні вину у вчинені кримінального правопорушення визнав. Пояснив, що осінню 2024 року він разом зі своїм родичем ОСОБА_10 на автомобілі, яким керував останній, поїхали у с. Новиця та зупинилися біля будинку потерпілої ОСОБА_9 . Він зайшов в будинок останньої та побачив, що вона знаходилася на кухні, тоді пішов в кімнату, де побачив кошти, які взяв. Після цього, він вийшов з будинку, сів у автомобіль, і вони поїхали. Він викрав 23000,00 грн. та 100 доларів США. ОСОБА_11 не був обізнаний про те, що він викрав гроші. Більше так не буде вчиняти, розкаюється у вчиненому та зазначає, що хоче піти воювати.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку, в умовах воєнного стану, повторно, в поєднані з проникненням у житло.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого злочину згідно зі ст. 12 КК України, особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію прокурора та потерпілої.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він згідно з довідками медичних закладів за допомогою лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, зі слів останнього, має на утриманні 6 неповнолітніх дітей, раніше судимий, востаннє 14.04.2025 Болехівським міським судом Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 (п`ять) років, на підставі ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років,

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати особу винного та призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України просив за сукупністю правопорушень частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 14.04.2025 та остаточно визначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяці.

Обвинувачений розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати та призначити мінімальне покарання.

Захисник обвинуваченого просив врахувати особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання останнього, та призначити мінімальне покарання.

Представник потерпілої щодо призначеного покарання підтримала думку прокурора.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає, що у відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень з урахуванням всіх обставин справи, даних, характеризуючих особу обвинуваченого, пом`якшуючу покарання обставину.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення протиправних дій, зокрема, визнання своєї винуватості, його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, думку учасників кримінального провадження, особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити мінімальне покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 14.04.2025, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років 3 (три) місяці.

Саме таке покарання буде необхідним для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення і справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

З приводу заявленого цивільного позову суд зазначає наступне.

Потерпіла ОСОБА_9 в межах даного кримінального провадження заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого - цивільного відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 27248,59 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн.

Свою позовну заяву мотивує тим, що протиправними діями ОСОБА_4 спричинено значної шкоди її здоров?ю, порушені її особисті права. Після вчиненого злочину її життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідача вона понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які вона могла б реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту її порушених прав. Враховуючи присутність психологічного травмуючого фактору (неправомірних відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості, розмір моральної шкоди оцінює в 30000 грн. Визначену суму моральної шкоди у розмірі 30000 грн. вважає мінімальною компенсацією за перенесені нею душевні страждання. На підставі наведеного, враховуючи обставини справи, доводи, викладені в обгрунтування розміру заподіяної шкоди, з урахуванням страждань, змушених змін у її житті та порушенням нормального способу життя, а також з урахуванням обставин, встановлених при розгляді кримінального провадження, розмір завданої відповідачем майнової шкоди (матеріальних збитків) становить 27 248,59 грн. та моральної шкоди - у розмірі 30 000 грн.

В судовому засіданні представник потерпілої цивільний позов підтримала та просила задоволити у повному обсязі.

Обвинувачений - цивльний відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що цивільний позов визнає в частині стягнення матеріальної шкоди, а в частині моральної визнає у розмірі 1000,00 грн.

Захисник у судовому засіданні зазначив, що обвинувачений визнає позов в частині матеріальної шкоди, однак, розмір моральної шкоди вважає завищеним.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з обвинувального акта та підтверджено в судовому засіданні, розмір завданих матеріальних збитків потерпілій становить 27248,59 грн. На даний час обвинувачений добровільно завдану шкоду не відшкодував. Тому, враховуючи визнання обвинуваченим позову в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 необхідно стягнути в користь потерпілої завдану шкоду в зазначеному розмірі.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За змістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує ступінь вини цивільного відповідача, характер, тривалість і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла внаслідок вчинення кримінального правопорушення, враховуючи її вік.

За таких обставин, виходячи зі засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 30000,00 грн., заявлений потерпілою, є завищеним, а тому приходить до переконання про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди на суму 5000,00 грн., при цьому судом враховуються всі вищеописані обставини даного кримінального провадження.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його визначення на даному етапі відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз на досудовому слідстві, суд покладає на обвинуваченого.

Арешт на майно не накладався

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374, 394-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 14.04.2025, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання, а саме: з 09.10.2024.

Зарахувати ОСОБА_4 частково відбуте покарання за вироком Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 14.04.2025 з 09.10.2024 до дня набрання цим вироком законної сили.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати, запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави:

- 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок витрат за проведення експертизи № СЕ/19/109-24/14758-Д від 11.10.2024;

- 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок витрат за проведення експертизи № СЕ/19/109-24/14761-Д від 14.10.2024;

- 5571 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят одну) гривню 30 копійок витрат за проведення експертизи № СЕ/19/109-25/1066-Д від 17.01.2025.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 2 DVD-R диски марки «Verbatim» з відеозаписами в?їзду та центру с. Новиця Калуського району Івано-Франківської області та 1 DVD-R диск марки «Verbatim» з відеозаписами з церкви в с. Новиця Калуського району Івано-Франківської області, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - після вступу вироку в законну силу залишити у матеріалах кримінального провадження;

- поліетиленовий пакет з-під грошових коштів, який поміщено в паперовий конверт НПУ з умовними позначеннями, клапан якого зачинений, із горловини даного поліетиленового пакета здійснено змив, який поміщено в паперовий конверт НПУ із умовними позначеннями, клапан якого зачинений, додаток до висновку сейф пакет №400325300, додаток до висновку сейф пакет № 6170659, в якому слід взуття, які зберігаються у кімнаті для зберігання речових доказів Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, - після вступу вироку в законну силу знищити;

- додаток до висновку сейф пакет №6352463, в якому пара кросівок червоного кольору, який зберігається у кімнаті для зберігання речових доказів Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, - після вступу вироку в законну силу повернути власнику ОСОБА_4 .

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , матеріальну шкоду у розмірі 27248 (двадцять сім тисяч двісті сорок вісім) гривень 59 копійок та 5000,00 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: