490/3556/25 03.06.2025
н/п 1-в/490/111/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3556/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду подання начальника державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" ОСОБА_5 про перегляд покарання за вчинення правопорушення, у зв`язку з набуттям чинності Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кодима Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, засудженого:

07.12.2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч.1 ст.115, п.п.9, 13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до довічного позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В :

09 травня 2025 року до Центрального районного суду м.Миколаєва із державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" надійшло подання начальника установи ОСОБА_5 про перегляд покарання за вчинення правопорушення, у зв`язку з набуттям чинності Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" відносно засудженого ОСОБА_4 ..

В обґрунтування поданого подання зазначено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року за ч.1 ст.115, п.п.9, 13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до довічного позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 06 квітня 2023 року. Початок строку 25 жовтня 2019 року. Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" з 05 квітня 2024 року. Станом на 01 січня 2019 року два неоподаткованих мінімумів доходів громадян становили 1921 гривень. Відповідно до діючого вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року ОСОБА_4 завдав збитки 471,66 гривень та 606,65 гривень, що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення, а тому у цьому випадку на нього поширюється дія Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. З урахуванням викладеного, керуючись п.13 ч.1 ст.537, ч.1 ст.539 КПК України, ст.74 КК України, просили вирішити питання щодо приведення вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року за ч.1 ст.115, п.п.9, 13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року №3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечував та зазначив, що оскільки сума викраденого майна на дату скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст.185 КК України була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у такому випадку на засудженого поширюється дія Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX. У зв`язку з викладеним, просив звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений; вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року за ч.1 ст.115, п.п.9, 13 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 подане подання підтримав.

Представник державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином, однак відповідно до ч.5 ст.539 КПК України його неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду подання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України.

Як вбачається з відповіді начальника державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" ОСОБА_5 від 14 травня 2025 року №20/6/3-4460, засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання в секторі для чоловіків, які засуджені до довічного позбавлення волі максимального рівня безпеки при ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор". 05 квітня 2024 року прибув для відбування покарання на підставі наряду Департаменту виконання покарань від 08 лютого 2024 року №1182/3/1/7-52-24.

Тому, з урахуванням положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України вказане подання підлягає розгляду Центральним районним судом м.Миколаєва.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, п.п.9, 13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та на підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України остаточно призначено до відбуття ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили ухвалено залишити у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 25 жовтня 2019 року, тобто з дня фактичного затримання (судова справа №511/551/20 провадження №1-кп/511/38/21). Вирок набрав законної сили 06 квітня 2023 року.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що 20 жовтня 2019 року ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 471,66 гривень та 606,65 гривень.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Вказане положення узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом на 1 січня звітного податкового року.

Як зазначалось вище, ОСОБА_4 засуджено вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року та визнано винуватим, зокрема, у тому, що він 20 жовтня 2019 року здійснив крадіжку майна потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 471,66 гривень та 606,65 гривень.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн, а 50% від його розміру становили 960,50 гривень.

Відтак, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст.5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він був засуджений вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становить 1921 грн (960,5х2=1921).

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжок майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст.369372, 537, 539 КПК України, Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" ОСОБА_5 задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років, за п.п.9, 13 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 лютого 2020 року за ч.2 ст.185 КК України, більш суворим, призначеного за даним вироком, та остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 25 жовтня 2019 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1