Справа № 202/5970/25
Провадження № 1-кс/202/4781/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

30 червня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подано у кримінальному провадженні № 0000076 від 19.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася із погодженим із прокурором клопотанням, яке було направлено до суду засобами поштового зв`язку 21.06.2025 року.

В своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно, яке вилучене під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки «Мейзу», який поміщений до спецпакету НПУ.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 від 19.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення членом експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» за отримання інвалідності.

19.06.2025 року слідчим на підставі ухвали слідчого судді в цьому кримінальному провадженні був проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучений мобільний телефон марки «Мейзу», який визнаний речовим доказом, оскільки він може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, так як на цей час не встановлено всіх осіб, причетних до кримінального правопорушення.

Отже, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вилучений мобільний телефон.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, в матеріалах клопотання наявна заява про розгляд без її участі.

Власник майна ОСОБА_5 та її представник повідомлялися про розгляд клопотання.

Представником ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 30.06.2025 була подана через систему «Електронний суд» заява про відкладення судового розгляду та надання можливості ознайомитися з матеріалами клопотання в електронному вигляді, посилаючись на те, що 26.06.2025 було отримано судове повідомлення, але відсутня інформація щодо підстав накладення арешту та дотримання органом досудового розслідування строків, передбачених КПК України.

Водночас слідчий суддя враховує, що згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Отже, приймаючи до уваги, що кримінальним процесуальним законодавством встановлені строки розгляду клопотання про арешт майна, представник власника майна була завчасно належним чином повідомлена про дату і час судового розгляду (26.06.2025), мала достатньо часу для ознайомлення з таким клопотанням, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення судового розгляду.

Тому клопотання розглянуто за відсутності власника майна та її представника.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 від 19.05.2025 року, в якому 20 червня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В цьому кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 16 червня 2025 року був наданий дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення грошових коштів, які є предметом неправомірної вигоди, направлень на лікування, епікризів, журналів, розпорядження, наказів, проєктів та інші документів, пов`язаних із лікуванням ОСОБА_8 , підготовкою документів ОСОБА_8 для направлення на розгляд експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, чорнових записів, інших відомостей, які містяться в тому числі в мобільних телефонах, та мають значення для досудового розслідування.

Згідно з протоколом обшуку від 19.06.2025 року, який був проведений за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено мобільний телефон марки «Мейзу».

Постановою слідчого від 20.06.2025 вилучений мобільний телефон визнаний речовим доказом.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений під час обшуку у ОСОБА_5 мобільний телефон має значення речових доказів, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки може містити відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На переконання слідчого судді накладення арешту на мобільний телефон «Мейзу», вилучений у ОСОБА_5 , відповідає потребам досудового розслідування, оскільки у кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинення тяжкого кримінального корупційного правопорушення. Під час досудового розслідування проведені негласні слідчі (розшукові) дії. ОСОБА_5 займалася підготовкою документів щодо лікування ОСОБА_8 . Отже, вилучений в неї мобільний телефон може містити відомості щодо спілкування з приводу обставин, які мають значення для досудового розслідування.

При цьому існує ризик приховування чи знищення інформації, яка міститься у мобільному телефоні у випадку не накладення на нього арешту, оскільки ОСОБА_5 може бути заінтересованою у результатах кримінального провадження.

Отже, матеріали клопотання слідчого доводять наявність правових підстав для накладення арешту, що не матиме негативних наслідків, оскільки це пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речового доказу, тобто таке обмеження права розпорядження та користування майном відповідатиме вимогам законності з огляду на те, що збереження речового доказу необхідно з метою встановлення істини у кримінальному провадженні та арешт носить тимчасовий характер до проведення слідчих та інших процесуальних дій, зокрема проведення огляду мобільного телефону, і може бути скасований відповідно до статті 174 КПК України.

Тому клопотання слідчого слід задовольнити та з метою забезпечення збереження речового доказу накласти арешт на мобільний телефон «Мейзу», вилучений 19 червня 2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Мейзу», вилучений 19 червня 2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_9