УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2025 Справа №607/16723/25 Провадження №1-кс/607/4608/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ще Черкаське Краматорського району Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, який має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2025 слідчий в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, без визначення розміру застави, щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000100 від 04.04.2023 за його підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СВ УСБУ в Тернопільській області під процесуальним керівництвом Тернопільської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000100 від 04.04.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянину України ОСОБА_4 було достовірно відомо, що 24.02.2022 року близько 05 год. 10 хв. збройними силами російської федерації, що діяли за наказом керівництва російської федерації та збройних сил російської федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська російської федерації незаконно проникли сухопутним шляхом на територію суверенної держави України, у зв`язку з чим Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє станом на 14.08.2025. У свою чергу, ОСОБА_4 , маючи достатній життєвий досвід усвідомлював, що в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, розголошення інформації про рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, має особливо небезпечний характер та такі відомості можуть бути використані ворогом для нанесення артилерійських, ракетних ударів і вбивства українських військовослужбовців, спричинення інших тяжких наслідків. Так, у невстановлений досудовим слідством період, але не пізніше 20.07.2022 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на поширення інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, в умовах воєнного стану. Надалі, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на поширення інформації про розташування Збройних Сил України, діючи з ідеологічних мотивів, усвідомлюючи, що на території України введено режим воєнного стану, що пов`язане зі збройною агресією російської федерації проти України, 20.07.2022 о 14 год. 27 хв., використовуючи особистий мобільний телефон марки «Xiaomi» ( НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , s/n НОМЕР_4 , з сім-карткою абонента оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , із застосуванням мессенджеру «Telegram» через особистий профіль із назвою « ОСОБА_7 », відправив на застосунок для обміну повідомленнями та дзвінками «Telegram» на абонентський номер НОМЕР_6 , який використовує особа, стосовно якої здійснюється судовий розгляд в іншому кримінальному провадженні, текстове повідомлення наступного змісту: «Привет. по словам месных жителей пос.Новониколаевка военные выехали из села.остались группа медиков и три человека учителей из западной украины вояки переехали в черкасское. но пострелять приезжают в новониколаевку.отстрелялись и уехали.это уже пять дней так продолжается.», тим самим поширив інформацію про переміщення та розташування підрозділів Збройних Сил України. При цьому, вказана інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами. У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Слов`янськ Донецької області, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з ідеологічних мотивів, усвідомлюючи, що на території України введено режим воєнного стану, що пов`язане зі збройною агресією російської федерації проти України, 10.03.2023 о 10 год. 38 хв., використовуючи особистий мобільний телефон марки «Xiaomi» ( НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , s/n НОМЕР_4 , з сім-карткою абонента оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , із застосуванням мессенджеру «Telegram» через особистий профіль із назвою « ОСОБА_7 », відправив на застосунок для обміну повідомленнями та дзвінками «Telegram» на абонентський номер НОМЕР_6 , який використовує особа, стосовно якої здійснюється судовий розгляд в іншому кримінальному провадженні, текстове повідомлення наступного змісту: «та задолбали эти пидары. возят тут всякое свое и натовское. в черкаском все как обычно на карьере сидят. тренируются наверное. а толку с того если вы ничего не делаете», тим самим поширив інформацію про розташування, підрозділів Збройних Сил України. При цьому, вказана інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами. Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у смт Черкаське Краматорського району Донецької області, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з ідеологічних мотивів, усвідомлюючи, що на території України введено режим воєнного стану, що пов`язане зі збройною агресією російської федерації проти України, 27.03.2023 о 10 год. 54 хв., використовуючи особистий мобільний телефон марки «Xiaomi» ( НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , s/n НОМЕР_4 , з сім-карткою абонента оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , із застосуванням мессенджеру «Telegram» через особистий профіль із назвою « ОСОБА_7 », відправив на застосунок для обміну повідомленнями та дзвінками «Telegram» на абонентський номер НОМЕР_6 , який використовує особа, стосовно якої здійснюється судовий розгляд в іншому кримінальному провадженні, текстове повідомлення наступного змісту: «Я тут поузнавал вроде нацики на территорию вч постягивали что то интересное, а на рыбхозе возле Андрюхи живут их много», тим самим поширив інформацію про розташування підрозділів Збройних Сил України. При цьому, вказана інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами. Надсилаючи вищезазначені відомості, ОСОБА_4 усвідомлював, що це може призвести до завдання в подальшому зс рф прицільних ракетних та артилерійських ударів, що спричинило б загибель людей та військової техніки Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Отже, з липня 2022 року і до 27.03.2023 ОСОБА_4 умисно, з використанням смартфону та власного профілю: « ОСОБА_7 » у мессенджері «Telegram», пересилав особі, стосовно якої здійснюється судовий розгляд в іншому кримінальному провадженні, на абонентський номер НОМЕР_6 , інформацію про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 14.08.2025 ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

З урахуванням викладеного та даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , на думку слідчого, є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, а також виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, з урахуванням наведених ризиків, а також того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, під час дії воєнного стану, слідчий з посиланням на положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, зазначає про наявність підстав не визначати розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_4 обґрунтованими.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 просив застосувати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення клопотання слідчого та просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. При цьому слідчий суддя повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у вигляді тримання під вартою.

Так, Указом Президента України від 24.02.2024 року №64/2022, затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2101-IX, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента №478/2025 від 14.07.2025 з 05 години 30 хвилин 07.08.2025 строком на 90 діб, у зв`язку з чим на даний час на території України діє правовий режим воєнного стану.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000100 від 04.04.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

14.08.2025 ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, тобто у поширенні інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформації не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України. Зокрема такими доказами є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 від 04.04.2023; протокол за результатами проведення НС(Р)Д зняття інформації з електронних інформаційних систем від 12.10.2023; протокол за результатами проведення негласного розшукового заходу від 10.10.2023; протокол огляду від 18.10.2023; протокол огляду від 01.09.2023; протокол огляду та аналізу інтернет ресурсів від 26.06.2023; повідомлення начальника СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганських областях СБ України ОСОБА_8 від 26.06.2023; повідомлення начальника СІЗ ДВКРСБ України ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_9 від 26.06.2023; повідомлення начальника СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_10 від 29.11.2023; повідомлення начальника штабу заступника командувача ОСУВ «Хортиця» ОСОБА_11 від 25.12.2023; протокол огляду від 04.09.2023; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 13.07.2023; протокол огляду від 29.11.2023, інші долучені до клопотання матеріали кримінального провадження.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому слідчим суддею повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинене, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 такого кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, тобто у поширенні інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформації не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Як зазначено у клопотанні слідчого, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності.

При встановленні наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя враховує, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може розголосити відомі йому відомості досудового розслідування, чим перешкоджатиме проведенню необхідних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженню.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 , будучи особою працездатного віку, ніде не працює, а відтак постійного законного джерела доходу (прибутку) не має, у даному кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, що в цілому свідчить про те, що останній може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

Поряд з цим, слідчий суддя вважає недоведеною стороною обвинувачення можливості продовження ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки інкриміноване йому кримінальне правопорушення кваліфіковано стороною обвинувачення як закінчений злочин.

За наведеного, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, як на цьому наполягала сторона захисту, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку наведеним в судовому засіданні захисником доводам на захист підозрюваного ОСОБА_4 про можливість застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя враховує, що за встановлених в судовому засіданні обставин та ризиків такий запобіжний захід, як і ще менш обтяжливі запобіжні заходи, не зможуть запобігти вказаним ризикам та дисциплінувати процесуальну поведінку підозрюваного.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність на утриманні підозрюваного малолітньої дитини; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного; відсутність судимостей у підозрюваного; ризик продовження та повторення протиправної поведінки.

Крім того, будь-яких доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 виключає його утримання під вартою, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя враховує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. У зв`язку з цим, слідчий суддя враховує мотив та спосіб вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, яке має високий ступінь суспільної небезпеки в умовах сьогодення, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості.

Таким чином, в судовому засіданні прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, у зв`язку з наявністю обставини, передбаченої абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_4 застави у даному кримінальному провадженні, враховуючи конкретні обставини вчинення інкримінованого йому злочину в сукупності з обсягом встановлених у цьому випадку ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

За таких обставин, клопотання слідчого, погоджене прокурором, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 12.10.2025, без визначення розміру застави, відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 під варту в залі суду негайно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1