ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21687/25

Провадження № 11-сс/820/424/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі :

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника ТОВ «НВО», ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002390 від 30 липня 2025 року, за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002390.

Слідчий суддя місцевого суду мотивував своє рішення тим, що прокурором необґрунтовано необхідності накладення арешту на речі в контексті їх відповідності критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України, та це є необґрунтованим заходом забезпечення кримінального провадження у даному випадку.

Представник ТОВ «НВО», ФОП ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просила ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07 серпня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2025 року за № 0002390 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Накласти арешт з забороною користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене майно, а саме на транспортний засіб марки «RENAULT» моделі «MAGNUM 460», 2006 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та приєднаного до даного авто напівпричепа марки «KOEGEL» 2004 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який належить ОСОБА_12 , та металеві конструкції, які мають написи «НВО».

Уважала, що ухвала слідчого судді місцевого суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначала, що висновки слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставними, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст.170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

Окрім того, скаржник, власник майна, просить врахувати той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно.

Водночас, будь-яких негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчим суддею не наведено.

Зауважувала, що постановою ХРУП ГУНП від 31 липня 2025 року транспортний засіб марки «RENAULT» моделі «MAGNUM 460», 2006 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та приєднаного до даного авто напівпричепа марки «KOEGEL» 2004 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходяться металеві конструкції, які мають написи «НВО», визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002390, внесене в ЄРДР 30.07.2025, оскільки даний предмет містить у своєму змісті інформацію, необхідну для встановлення об`єктивної істини, а тому використовуватиметься як речовий доказ у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002390, внесене в ЄРДР 30.07.2025 за ч.4 ст.185 КК України.

Зазначений транспортний засіб є матеріальним об`єктом, який міг бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки використовувався для перевезення металевих конструкцій, що належать ФОП ОСОБА_6 та перебувають на відповідальному зберіганні ТОВ «НВО».

Постановою ХРУП ГУНП від 31 липня 2025 року ТОВ «НВО» визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0002390, внесене в ЄРДР 30.07.2025.

Метою арешту майна є збереження речових доказів, оскільки вони могли зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, можуть бути використані як докази та мають важливе значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; представника ТОВ «НВО», ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; прокурора ОСОБА_5 на підтримання вимог апеляційної скарги; заперечення представника ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Хмельницьким районним управлінням поліції ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002390, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 29 липня 2025 року близько 18 год 15 хв невстановлена особа, перебуваючи на території ТСЦ «Поділля», що за адресою: Хмельницький район Розсошанська ТГ, автодорога Н-03 Житомир Чернівці 191 км +520 м праворуч, таємно, умисно, шляхом вільного доступу, розуміючи, що в країні діє воєнний стан, викрала металеві конструкції, які належать ТОВ «НВО», чим спричинила майнової шкоди на суму, яка встановлюється.

На підставі заяви про огляд від користувача транспортного засобу ОСОБА_11 30.07.2025 року в період часу з 11:00 год по 11:54 год слідчим ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_13 проведено огляд транспортного засобу марки «RENAULT» моделі «MAGNUM 460», 2006 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , приєднаного до нього напівпричепа марки «KOEGEL» 2004 року випуску, синього кольору, д.н.з. « НОМЕР_2 » із вмістом металевих конструкцій, який був розміщений на території ТСЦ «Поділля» за адресою: Хмельницький район Розсошанська ТГ, автодорога Н-03 Житомир Чернівці 191 км +520м праворуч (за координатами 49.36817, 26.95744), який після проведення огляду вилучено та поміщено на майданчик ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів» що за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 161.

Постановою слідчого СВ Хмельницького РУП Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_14 від 31.07.2025 року транспортний засіб марки «RENAULT» моделі «MAGNUM 460», 2006 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , напівпричеп марки «KOEGEL» 2004 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходилися металеві конструкції, визнано речовим доказом.

04 серпня 2025 року прокурор Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «RENAULT» моделі «MAGNUM 460», 2006 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , напівпричеп марки «KOEGEL» 2004 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , металеві конструкції, які мають написи «НВО» із позбавленням права відчуження, розпорядження користування ними, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено з тих підстав, що прокурором не обґрунтовано необхідності накладення арешту на речі у контексті їх відповідності критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України та це є необґрунтованим заходом забезпечення кримінального провадження уданому випадку.

Колегія суддів погоджується із таким висновком слідчого судді з огляду на таке.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів ураховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, щодо накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слід переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, які можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст.170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчої судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.08.2025 відповідне клопотання прокурора поверталося для доопрацювання у зв`язку із недотриманням органом досудового розслідування вимог п.11 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генерального прокурора України, Міністра внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Державної судової адміністрації України № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, відповідно до якого вилучені предмети, документи, цінності, які є речовими доказами, повинні бути оглянуті (у необхідних випадках за участі спеціаліста), детально описані в протоколі огляду, в якому відображаються кількісні і якісні характеристики предметів, всі інші індивідуалізуючі ознаки, які дозволяють відрізнити об`єкт від подібних йому, а також ті, які зумовлюють його доказове значення.

Водночас, судом встановлено, що між сторонами існує спір про право, вирішення якого лежить у площині компетенції судових органів, а не органу досудового розслідування, тому відсутні підстави для накладення арешту на металеві конструкції, транспортний засіб марки «RENAULT» моделі «MAGNUM 460», 2006 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіп марки «KOEGEL» 2004 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Слідчий суддя дійшов висновку про те, що достатніх підстав вважати, що вказаний транспортний засіб, може зазнати змін і це призведе до втрати речового доказу по справі не має. Докази існування таких обставин в матеріалах клопотання відсутні.

Відтак, будь-яких правових підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у клопотанні прокурора не зазначено та доказів на обґрунтування наведеного не подано.

Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на вказане майно, що є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

За таких обставин, посилання у клопотанні прокурора про арешт майна, як на форму забезпечення доказів, не ґрунтуються на вимогах закону.

Слідчий суддя надав оцінку усім доказам, які наявні в матеріалах справи та які стосуються предмету кримінального провадження, з чим погоджується колегія суддів.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_10 підстави, з яких остання просить скасувати ухвалу слідчого судді місцевого суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст.132, 167, 170-173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання прокурора з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ТОВ «НВО», ФОП ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді в матеріалах судового провадження і зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року про відмову у накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні №0002390, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3