Справа № 504/2982/16-к
Номер провадження 1-кп/504/50/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ;

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ;

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду в селищі Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР №0000009 від 05.01.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алексін Тульської області РФ, громадянина України, який має вищу освіту, працює на посаді помічника ректора у Національному університеті «Одеська політехніка», раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05.01.2016 у світлий час доби, о 09:00 годині в Одеській області, в Одеському, на той час, Комінтернівському районі Одеської області, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 , здійснюючи рух по автодорозі «Одеса-Южне», на якій організовано двосторонній рух, по однійсмузі для руху в кожному напрямку, зі сторони м. Південне, на той час м. Южне, в напрямку м. Одеса, в умовах снігопаду та снігового накату на проїзній частині, не слідкуючи за дорожньою обстановкою, на 29 км + 500 метрів автодороги, не обрав безпечної швидкості свого руху, яка б дозволяла безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух, не впорався з керуванням транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Landcruiser», р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , який здійснював рух по смузі свого напрямку руху проїзної частини автодороги «Одеса-Южне», у зустрічному з автомобілем «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 напрямку руху.

Своїми діями водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог п.п. 1.2, 2.3 (б), 11.3, 12.1, «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), які вказують на те, що: п. 1.2 «В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів»; п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 11.3. «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»; п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

В результаті дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, з якими була госпіталізована до Одеської обласної клінічної лікарні, де в той же день від отриманих травм померла.

Смерть ОСОБА_7 перебуває у прямому причинному зв`язку з поєднаною травмою тулуба і кінцівок утвореної при дорожньо-транспортній пригоді у вигляді множинних переломів кісток тулуба і кінцівок з розривом внутрішніх органів і настала від шоку.

Отже, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

05.01.2016 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження №0000009 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Потерпіла ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, у якій вказала на невинуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що вину у вчиненні злочину він не визнає і надав суду такі показання. 05.01.2016 року він на своєму автомобілі рухався по дорозі з м. Южного в м. Одесу, приблизно о 08:30 ранку, разом з дружиною, яка була пасажиром. По вказаній ділянці дороги він проїздив близько 5 разів на тиждень. Впродовж всієї дороги, він рухався з дозволеною швидкістю, враховуючи погодні умови. Під`їжджаючи до населеного пункту с. Виселки, його автомобіль раптово викинуло на зустрічну смугу, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем, що рухався назустріч. На дорозі були снігові напливи та нерівності, однак не було потреби гальмувати, швидкість руху була безпечною, приблизно 50-60 км/год, не було потреби вживати заходи "контраварійного" водіння. Перед місцем дтп будь-яких попереджувальних чи тимчасових знаків про аварійну ділянку дороги встановлено не було. Дорожня обстановка не вимагала зміни швидкості, траєкторії руху чи інших заходів для об`їзду нерівностей на дорозі. Обвинувачений не міг пояснити, що стало причиною ДТП, вказав, що можливо він проїхав напливи, а тоді його раптово викинуло на зустрічну смугу, можливо він на щось наїхав, що стало причиною заносу. Вказані обставини повинно було встановити слідство. ДТП сталось внаслідок нещасного випадку. Перед моментом ДТП він не вчиняв жодних маневрів, його авто викинуло на зустрічну смугу раптово. Після заносу обвинувачений вже не міг нічого зробити, передбачити такий занос він не міг.

Після зіткнення автомобіль обвинуваченого викинуло з дороги і він на якийсь час втратив свідомість. На пасажирському сидінні його автомобілю була дружина, яку після ДТП госпіталізували до реанімаційного відділення. Того ж дня дружина померла. Після смерті дружини, обвинувачений самостійно виховав двох дітей 12 та 14 років, з дітьми проживає і до сьогодні. Після вказаного ДТП до адміністративної та кримінальної відповідальності він не притягувався. Обвинувачений зауважив, що під час слідчого експерименту, ті питання які він просив поставити, слідчий не включив. Експерти, які проводили судові експертизи у цьому кримінальному провадженні, і які злучені стороною захисту є упередженими, оскільки експертизи проводила одна й та ж експертна установа. Висновки експертиз не узгоджуються із висновками експертизи, яку до справи долучила сторона захисту. Протокол слідчого експерименту є недопустимим доказом, оскільки складався проводився без підозрюваного і захисника.

При цьому, в ході останнього слова обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, вказав, що вибачення не має в кого попросити, окрім своїх дітей.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, є повністю доведеною, стороною обвинувачення, наступними доказами, що досліджені судом, а саме:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.01.2016, проведеного у період часу з 13:00 по 15:00 год. 16.01.2016, яким встановлено, місце дтп - автодорога Одеса-Южне, 29,5 км. Дані, щодо дорожньої обстановки - дорога пряма, покриття асфальтобетонне, стан покриття- сніговий накат, ширина дороги кількість смуг по 1 в кожному напрямку, видимість дороги, тощо. До протоколу огляду місця події додано схему ДТП, та фото таблицю, вказані документи підписані учасниками слідчої дії без зауважень;

-протоколом додаткового огляду місця події від 05.01.2016, за участі понятих, згідно якого на визначеній відстані для легкового автомобіля в напрямку м. Южне, приблизно за 100 метрів до місця, де знаходяться нерівності та напливи, передня частина автомобіля була орієнтована у бік м. Одеса, на смугу руху, якою до моменту ДТП рухався автомобіль «Toyota Corolla». Поняті знаходилися в салоні автомобіля та через лобове скло спостерігали за проїзною частиною автомобільної дороги. Їм було роз`яснено, що вони повинні рухатися по своїй смузі в напрямку м. Одеса (місце ДТП) та, коли побачать нерівності й напливи, які можуть створювати небезпеку, мають зупинити автомобіль. Зазначена процедура була виконана. Понятими за допомогою вимірювальної стрічки було здійснено заміри відстані від передньої частини автомобіля до місця скупчення напливів на проїзній частині дороги. Встановлена відстань становить 52,0 метри. З цієї відстані поняті виявили нерівності та напливи на проїзній частині автомобільної дороги Одеса-Южне, які знаходяться перед місцем зіткнення за ходом руху автомобіля «Toyota Corolla». До протоколу додано схему зображення та фото таблицю, вказані документи підписані учасниками слідчої дії без зауважень;

-висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню систем керування та ходової частини автомобіля Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 від 04.05.2026 №99, за результатами якої встановлено, що на момент експертного огляду гальмівна система, рульове керування й ходова частина автомобіля Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 перебували в працездатному стані, дозволяли здійснювати рух по наміченій траєкторії, знижувати швидкість транспортного засобу з відомій водієві ефективністю, не мали несправностей, що призводять до раптової для водія відмові, раптовому відведенню автомобіля убік при русі й гальмуванні;

- висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню систем керування та ходової частини автомобіля Toyota Landcruiser, р/н НОМЕР_2 від 10.03.2026 №98, за результатами якої встановлено, що на момент експертного огляду гальмівна система, рульове керування й ходова частина автомобіля Toyota Landcruiser, р/н НОМЕР_2 перебували в працездатному стані, дозволяли здійснювати рух по наміченій траєкторії, знижувати швидкість транспортного засобу з відомій водієві ефективністю, не мали несправностей, що призводять до раптової для водія відмові, раптовому відведенню автомобіля убік при русі й гальмуванні;

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи по дослідженню механізму зіткнення автомобілів Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 та Toyota Landcruiser, р/н НОМЕР_2 №97 від 01.05.2016, за результатами якої встановлено, що, в умовах події первинний контакт мав місце передньою частиною автомобіля Toyota LCruiser p/н НОМЕР_3 з правим бортом автомобіля Toyota Corolla p/н НОМЕР_4 . Кут між поздовжніми осями транспортних засобів у момент первинного контакту складав близько 120-130°, який відлічується в плані проти ходу годинникової стрілки, від продовжної осі автомобіля Toyota Corolla p/н НОМЕР_4 до продовжної осі автомобіля Toyota LCruiser p/н НОМЕР_3 . Встановити швидкість руху автомобілів Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 та Toyota Landcruiser, р/н НОМЕР_2 в умовах даної пригоди не представляється можливим у зв`язку з відсутністю науково-розробленої та апробованої на практиці методики та інформації (у вигляді слідів гальмування та ін.);

- висновком судово-медичної експертизи №11 (11) від 22.01.2016, згідно якого на трупі ОСОБА_4 виявлено наступні ушкодження: закрита травма тулуба у вигляді переломів грудини, 2-7-го правих ребер і 2-5-го лівих ребер, розриви плеври з крововиливом у праву плевральну порожнину, крововиливів під плевру обох легенів, розривів печінки, селезінки з крововиливом у черевну порожнину, травма кінцівок у вигляді саден кінцівок, закритого перелома правої плечової кістки, садна голови. Перераховані ушкодження у ОСОБА_4 утворені від ударів тупих предметів у салоні транспортного засобу в момент зіткнення транспортних засобів з переважною локалізацією ушкоджень на правій половині тіла. Ушкодження у ОСОБА_7 , у своїй сукупності, у відповідності з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя п. 2.1.1а, п. 2.1.2, п. 2.1.3.л,о. Смерть ОСОБА_7 полягає у прямому причинному зв`язку з поєднаною травмою тулуба і кінцівок утвореної при ДТП у вигляді множинних переломів кісток тулуба і кінцівок з розривом внутрішніх органів і настала від шоку;

- висновком №777 від 12.04.2016 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів, згідно якого в умовах дорожньо-транспортної пригоди дії водія автомобіля Toyota Corolla р/н ВН4108AI регламентувалися вимогами пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху. Шляхом належного виконання вимог пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху водій автомобіля Toyota Corolla р/н НОМЕР_5 в умовах події мав технічну можливість запобігти виїзду цього автомобіля на зустрічну смугу руху з подальшим зіткненням з зустрічним транспортним засобом. З технічної точки зору, дії водія автомобіля Toyota Corolla р/н НОМЕР_5 які не відповідали вимогам пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху є причиною дорожньо-транспортної пригоди.

- протоколом огляду речового доказу від 29.06.2016, а саме відео запису, який зафіксований на відео реєстратор, який був розташований в салоні автомобіля «Toyota Corolla». 3 перших секунд відеозапису з 23:37:49 по 23:37:55 на проїзній частині можна спостерігати сніговий накат. Проїзна частина повністю вкрита шаром снігу. На зазначеній ділянці дороги наявні нерівності та незначні ями, які вкриті снігом. Під час, проїзду цієї ділянки на 23:37:56 год. наявна проїзна частина є асфальтобетоном. Приблизно по центру проїжджої частини нанесені лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.5 Правил дорожнього pyxy Украіни, які розділяють транспортні потоки протилежних напрямків, нанесені фарбою білогo кольору. Автомобіль «Toyota Corolla» здійснює pyx по своїй смузі для pyxy в напрямку м. Одеса. На 23:37:57 правий край проїзної частини вкритий снігом. Сніг частково знаходиться і на проїжджій частині. На період з 23:38:13 по 23:38:15 на правій стороні смуги для руху у відповідному напрямку знову з`являється сніговий накат. У період часу з 23:38:17 проїзна частина повністю вкрита сніговим накатом. На зазначеній ділянці можна спостерігати невеликі ями вкриті шаром снігу. В момент 23:38:18 - 23:38:19 можна спостерігати, що коли автомобіль в`їхав на дорожнє полотно вкрите сніговим накатом, автомобіль дещо похитнуло. З 23:38:20, ближче до центру є нерівність проїзної частини у вигляді напливу. 23:38:22 по центру проїзної частини велика яма покрита шаром снігу. 23:38:22-23:38:25 ближче до центра проїзної частини значне скупчення ям на проїзній частині, вкриті снігом. 23:38:25 біля правого краю дороги наявна нерівність проїзної частини у вигляді напливу. 23:38:28 зустрічний роз`їзд з автомобілем «Міцубісі» чорного кольору. 23:38:29 - 23:38:32 зміщення автомобіля до центру проїжджої частини та виїзд, в процесі заносу на смугу зустрічного pyxy. Відео запис закінчується;

- висновком судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 та Toyota Landcruiser, р/н НОМЕР_2 від 09.08.2016, згідно якого установлення конкретної швидкості, яка б гарантувала керований рух на ділянці зазначеного покриття або ожеледиці експертним шляхом (тобто розрахунковим) встановити неможливо. Це обумовлено тим, що стійкість руху транспортного засобу забезпечується балансом тягових зусиль та сил зчеплення в поперечному та поздовжньому напрямку. Цей баланс постійно змінюється в процесі руху автомобіля, оскільки дорожнє покриття не може бути рівним, автомобіль під впливом інерційних сил як тіло на підресорених опорах постійно змінює умови навантаження кожного колеса. Однак, при неможливості експертним шляхом урахувати всі ці, хаотично діючі зміни, вони повністю враховуються водієм за допомогою органів почуттів, досвіду, навичок управління, що виражається в постійному контролі за рухом автомобіля. Належні дії водія автомобіля Toyota Corolla, який утратив контроль за керуванням автомобілем та виїхав на зустрічну смугу, регламентувалися вимогами пункту 12.1 ПДР, що вимагають гарантоване забезпечення постійного контролю за рухом транспортного засобу з забезпеченням безпеки собі та іншим учасникам руху, при цьому постійно акцентувати увагу на вимоги пункту 2.3.б) ПДР, які зобов`язують водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни, та не відволікатися від керуванням транспортним засобом у дорозі, обираючи безпечну швидкість. В умовах пригоди водій автомобіля Toyota Corolla об`єктивно був інформований про фактичний стан дороги по обраному ним маршруту, і дорожні умови не несли факторів, які передбачені вимогами пункту 12.3 ПДР в якості таких, що раптово створюють небезпеки для руху, тому цей водій мав гарантовану технічну можливість належним виконанням вимоги пункту 12.1 ПДР у розглянутому випадку уникнути пригоди. З фактом ДТП, з експертної точки зору в причинному технічному зв`язку знаходиться фактичні дії водія автомобіля Toyota Corolla, які не відповідали вимогам пункту 12.1 ПДР;

- показаннями свідка ОСОБА_6 який повідомив, що він зимою 2016 року, вранці, на службовому автомобілі «Toyota Landcruiser» їхав з міста Одеса в сторону м. Южне. Видимість на дорозі була нормальна, дорожнє покриття було місцями слизьке, лежав сніг, проїхавши с. Виселки, він рухався зі швидкістю до 60 км/год., тому що на цій ділянці було слизько. Раптово автомобіль «Toyota Corolla» який рухався по зустрічній смузі, виїхав на зустрічну, тобто перед авто яким керував свідок. Свідок відразу почав гальмувати, але відбулось зіткнення. Уникнути зіткнення свідок не міг. Після зіткнення, зустрічний автомобіль занесло на узбіччя, а автомобіль Landcruiser розвернуло. На місце події приїхала карета швидкої та госпіталізували пасажирку автомобіля Toyota Corolla. Свідок вказав, що їздить вказаною дорогою кожного дня, дана ділянка дороги не є аварійною, чи були на ній знаки про підвищену небезпеку не пам`ятає, вранці того ж дня проїздив цю ділянку та не бачив на ній ДТП. В автомобілі свідка на передньому пасажирському сидінні була жінка, однак він з нею не розмовляв та від керування не відволікався;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що працює водієм швидкої останні 16 років. Взимку 2016 року знаходився на роботі. Бригада отримала повідомлення про ДТП, та поїхала на місце події, до місця ДТП вони під`їхали зі сторони м. Одеси. Була світла пора доби, дорога була слизька, погода сніжна. Деталей події свідок не пам`ятає. На місці госпіталізували жінку, яка була жива. Жінку доставили до обласної лікарні. Також в авто швидкої був чоловік, який просив, щоб водій швидше їхав до лікарні. Більше нічого з приводу події свідок не пам`ятає. На ділянці де сталась ДТП проїздив в той період неодноразова, там нормальна дорога, чи наявні якісь знаки не пам`ятає.

Вищевказані докази є належними та допустимими доказами, обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми доказами винуватості ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення.

Щодо доводів обвинуваченого суд виходить з такого.

Доводи обвинуваченого про те, що експерти, які проводили судові експертизи у цьому кримінальному провадженні, і які злучені стороною обвинувачення є упередженими, оскільки експертизи проводила одна й та ж експертна установа, не ґрунтуються на вимогах закону. Так у цьому кримінальному провадженні стороною обвинувачення було забезпечено проведення кількох судових експертиз. При цьому, судові експертизи, згідно висновків автотехнічних експертиз по дослідженню систем керування та ходової частини автомобілів від 04.05.2026 №99, від 10.03.2026 №98, судової транспортно-трасологічної експертизи по дослідженню механізму зіткнення автомобілів Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 та Toyota Landcruiser, р/н НОМЕР_2 №97 від 01.05.2016, судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів №777 від 12.04.2016, судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 та Toyota Landcruiser, р/н НОМЕР_2 від 09.08.2016 виконані експертами ОНДІСЕ. До висновків експертів № 97, 98, 99 у сторони захисту зауваження відсутні. Висновки експертів № 777 та 3195 судових автотехнічних експертизи обставин зіткнення автомобілів Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 та Toyota Landcruiser, р/н НОМЕР_2 , щодо причин дтп, причинового зв`язку між діями водіїв та наслідками, що настали, тощо виконані різними експертами ОНДІСЕ.

При цьому, стороною захисту в ході досудового розслідування та судового провадження не заявлено відводів судовим експертам, які проводили експертизи, згідно висновків № 777 та 3195, а перебування їх на посадах експертів в одній і тій ж експертній установі не вказує про упередженість таких експертів. Також експерти належним чином повідомленні про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих висновків. Таким чином, обставин упередженості вказаних експертів судом не встановлено.

Недовіру експертам, обвинувачений обґрунтовував і невідповідністю висновків експертиз № 777 та № 3195 висновку експерта, що наданий суду стороною захисту. З цих підстав, обвинувачений вказував на свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Ретельно проаналізувавши, відповідні висновки експертів, що надані сторонами суд зазначає про таке.

Згідно висновку автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 та Toyota Landcruiser, р/н НОМЕР_2 від 24.06.2016 №10607160, що наданий суду стороною захисту, у дорожньо-транспортній ситуації, що розглядається, з технічного погляду належні дії водія автомобіля Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 регламентувалися вимогами п. 12.1 ПДР України, згідно з якими водієві слід було знизити швидкість руху свого Т3 до такого її значення, що дало б змогу безпечно для нього та інших учасників подолати ділянку нерівностей і напливів проїжджої частини. Отже висновок експерта у цій частині повністю узгоджується із висновками експертиз, що надані суду стороною обвинувачення. При цьому, вказаний експерт не визначає величини безпечної швидкості руху у цій дорожній обстановці.

Як встановлено судом і не заперечується стороною захисту, обвинувачений проїжджаючи вищевказану ділянку дороги, жодних дій, щодо зниження швидкості руху свого транспортного засобу, до такої швидкості, яка б дозволила йому безпечно подолати цю ділянку дороги, без виїзду на смугу зустрічного руху не вживав.

В іншій частині висновку №10607160, експерт висновує, що у дорожніх умовах та за видимості нерівностей і напливів проїжджої частини, наявність котрих було встановлено під час додаткового огляду місця ДТП від 05.01.2016 року, водій автомобіля Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 не мав у своєму розпорядженні технічної можливості запобігти наїзду на зазначені нерівності та напливи шляхом виконання вимог п. 12.3. ПДР, а саме застосуванням своєчасного гальмування та повної зупинки свого Т3 до місця розташування нерівностей. У дорожніх умовах та за видимості нерівностей і напливів проїжджої частини, зазначених у поясненнях водія автомобіля Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 від 15.02.2016, він не мав технічної можливості привести робочу гальмівну систему в дію й тим паче запобігти наїзду на ці нерівності й напливи шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР України, а саме шляхом застосування своєчасного гальмування та повної зупинки свого ТЗ до місця розташування нерівностей.

Разом з тим, відповіді на вказані питання, жодним чином не спростовують позицію сторони обвинувачення про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки вищевказані напливи не були для обвинуваченого об`єктивною перешкодою для його руху, про що він сам повідомив у ході свого допиту.

Також, судовий експерт в дослідній частині висновку вказує, що з технічної точки зору пригода, що розглядається, пов?язана зі з?їздом транспортного засобу із зайнятої ним смуги на проїжджій частині, тобто зі зміною ним смуги руху. Основні причини відхилення руху транспортного засобу в небезпечному напрямку можна розділити на 5 груп - поворот кермового колеса водієм (згідно з п. 7 вихідних даних, водій автомобіля Тоуота Corolla не застосовував відвертання кермового колеса в будь-яку сторону); неправильні прийоми та способи керування транспортним засобом, застосовані його водієм, зокрема різке гальмування під час руху на ділянці з різним значенням коефіцієнта зчеплення під правими та лівими колесами; ефективне гальмування під час руху транспортного засобу заокругленням дороги або різкий поворот керма при спробі вийти з колії, заниженого узбіччя або перетнути рейки під гострим кутом (згідно з пунктом 7 вихідних даних, водій автомобіля Tоуоtа Corolla не застосовував відвертання кермового колеса або гальмування до моменту настання заносу, що своєю чергою не суперечить обставинам, зафіксованим на записі відео-реєстратора); несправності транспортного засобу (згідно з висновками експертизи технічного стану автомобіля Toyota Corolla від 04 травня 2016 року на момент експертного огляду гальмівна система. кермове управління та ходова частина Т3 перебували в робочому стані та не мали несправностей, що призводять до раптової для водія відмови, раптового виведення автомобіля під час руху та гальмування); удар при наїзді на перешкоду під час пригоди (згідно з обставинами пригоди, яких-небудь контактів автомобіля Toyota Corolla з іншими транспортними засобами до моменту в?їзду на смугу зустрічного руху не було); несприятливі дорожні умови, які своєю чергою включають: різні значення коефіцієнта зчеплення під правими та лівими колесами, які неможливо було виявити вчасно перед гальмуванням, малопомітні перешкоди в смузі руху транспортного засобу, що потрапляють під колеса однієї сторони. Експерт зазначає, що низький коефіцієнт зчеплення шин з дорогою (наприклад, під час дощу або ожеледиці), нерівності на слизьких дорогах, бічний ухил і круті заокруглення проїжджої частини з технічної точки зору є лише обставинами, які можуть сприяти відхиленню транспортного засобу від потрібного напрямку, але не є його причиною, якщо водій міг своєчасно оцінити відповідним чином дорожню обстановку). Іншими словами, експерт зазначив, що жодних умов, які б могли призвести до з?їзду транспортного засобу із зайнятої ним смуги на проїжджій частині, тобто зі зміною ним смуги руху, згідно наданих вихідних даних не існувало, проте сам факт такого з`їзду є беззаперечними і експерт не встановив причини відхилення руху транспортного засобу в небезпечному напрямку, хоча вказане і мало місце в умовах ДТП.

Також, висновок експертизи №10607160 не дає відповіді на питання, щодо того чи мав обвинувачений, належним виконанням вимог ПДР, можливість уникнути зіткнення із зустрічним транспортним засобом. За даними цього висновку, експерт повинен був надати відповідь на питання - чи був водій, з моменту виявлення нерівностей в аварійній ситуації та чи мав він можливість уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем. Тобто, експерт розглядав нерівності та напливи на дорозі, як раптову перешкоду, після виявлення якої водій вже перебував в аварійній ситуації.

Натомість екпертом не враховано, що по вказаній ділянці дороги обвинувачений проїздив близько 5 разів на тиждень, протягом тривалого періоду. Впродовж всієї дороги, він рухався з дозволеною швидкістю, враховуючи погодні умови. За показаннями обвинуваченого, на дорозі були снігові напливи та нерівності, однак не було потреби гальмувати, швидкість руху була безпечною, приблизно 50-60 км/год, не було потреби вживати заходи "контраварійного" водіння. При цьому, згідно протоколу додаткового огляду, про такі напливи обвинуваченому могло бути відомо за 52 м. до місця ДТП, і останній жодних заходів, щодо зменшення швидкості не вживав. Отже, наявність напливів обвинуваченим не розцінювалась, як перешкода для його руху, швидкість руху не зменшувалась.

Доводи обвинуваченого про те, що вказані напливи на дорозі, могли бути раптово виниклою перешкодою для його руху і таку перешкоду він виявив за 5-15 м. до цього місця, суд оцінює критично, оскільки такі напливи проглядалися з відстані 52 м., а обвинувачений за його показами побачивши їх, жодних дій, щодо застосування екстреного гальмування не вжив, швидкість не зменшив, невірно оцінив дорожню обстановку та заздалегідь не вибрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого його транспортний засіб виїхав на зустрічну смугу руху.

Разом з тим, у випадку зменшення швидкості руху, за умови уважності до дорожньої обстановки, за 52 м. до місця ДТП та обрання такої швидкості руху яка б була безпечною для проїзду вказаної ділянки дороги, обвинувачений міг уникнути зіткнення із зустрічним транспортним засобом.

Вказані висновки суду, повністю узгоджуються із висновками судових експертиз, що надані суду стороною обвинувачення, так і висновком судової експертизи по першому питанню, що надана суду стороною захисту.

Так, згідно з висновком №777 від 12.04.2016 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів, шляхом належного виконання вимог пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху водій автомобіля Toyota Corolla р/н НОМЕР_5 в умовах події мав технічну можливість запобігти виїзду цього автомобіля на зустрічну смугу руху з подальшим зіткненням з зустрічним транспортним засобом. З технічної точки зору, дії водія автомобіля Toyota Corolla р/н НОМЕР_5 які не відповідали вимогам пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху є причиною дорожньо-транспортної пригоди. Тобто експертом надано чітку та недвозначну відповідь, щодо порушення обвинуваченням вимог ПДР - недотримання швидкісного режиму, що призвело до виїзду його автомобіля на зустрічну смугу руху. Такий висновок повістю узгоджується з висновоком судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів Toyota Corolla р/н НОМЕР_1 та Toyota Landcruiser, р/н НОМЕР_2 від 09.08.2016, згідно якого судовий експерт зазначає чітку та недвозначну відповідь, щодо можливості обвинуваченого уникнути зіткнення належним виконанням вимог ПДР. Як вказано, експертом у висновку від 09.08.2016 належні дії водія автомобіля Toyota Corolla, який утратив контроль за автомобілем та виїхав на зустрічну смугу, регламентувалися, у першу чергу, вимогами пункту 12.1 ПДР, що вимагають гарантоване забезпечення постійного контролю за рухом транспортного засобу із забезпеченням безпеки собі та іншим учасникам руху (при цьому потрібно акцентувати увагу на вимоги пункту 2.36) ПДР, які зобов?язують водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, та не відволікатися від керуванням транспортним засобом у дорозі, обираючи безпечну швидкість. У Правилах дорожнього руху (пункт 1.9.) термін "безпечна швидкість" - це швидкість, за якою водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом і контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах. При неможливості експертним шляхом урахувати всі зміни на дорозі, вони повністю враховуються водієм за допомогою органів почуття, досвіду, навиків управління, що виражається в постійному контролі за рухом автомобіля. Вплив водія на органи управління з критичними або поза критичними параметрами обумовлює скоротечну втрату стійкості транспортного засобу. Але такого роду параметри різко зменшуються, або зникають по мірі зменшення швидкості руху автомобіля, так як при зменшенні швидкості зменшуються дисбалансі сили, що діють у плямах контакту коліс з дорогою. Тому вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху передбачають обов?язковий облік водієм, крім дорожніх факторів, ще й його психофізіологічні властивості, індивідуальні навики керування.

Це означає, що учасник дорожнього руху повинен обмежитись в складних дорожніх умовах такою швидкістю, при якій він при всіх можливих умовах руху - маневруванні, гальмуванні, збереже за собою можливість забезпечити безпечне переміщення керованого ним транспортного засобу.

Беззаперечним є факт керування обвинуваченим у цій дорожній ситуації автомобілем в складних умовах дорожнього руху, частина дорожнього полотна була вкрита снігом, дорога мала вибоїни та нерівності.

Експерт вказує, що з наданих матеріалів кримінального провадження, у них присутній варіант розгляду неналежного стану дорожнього покриття в якості раптового фактора, який став причиною втрати стійкості руху автомобіля з подальшим його заносом на зустрічну, проте, що такий підхід до розгляду дорожньо-транспортної ситуації перед фатальним наслідком, з експертної точки зору, може мати місце виключно при умові того, що водій не мав об?єктивних критеріїв для реальної оцінки дорожньої обстановки по ходу.

Відповідно до вихідних даних слідства, у тому числі й показань водія автомобіля Toyota Corolla, проїзна частина лише частково була чітко видною учасникам руху, а частково покрита сніговим накатом, який міг приховати наявні нерівності та пошкодження покриття. Це означає, що учасники руху не мали об?єктивної можливості з гарантованою впевненістю виключити можливість значного погіршення умов зчеплення на засніженій ділянці дороги у випадку створення полію, або ожеледиці на нерівностях дороги, якими вона характеризувалася. Тобто, епізодичні вибоїни, нерівності дороги, сумісно зі сніговим накатом ожеледицею, які створилися на ділянках дороги, де придорожні дерева створили відповідні завихрення снігу, як раз і були тими факторами, які передбачені пунктом 1.10 ПДР у регламентації, дорожніх умов (пора року, період доби, атмосферні явища, освітленість шорсткість, зчеплення).

В умовах пригоди водій об?єктивно був інформований про фактичний стан дороги по обраному ним маршруту і дорожні умови не несли факторів, які передбачені вимогами пункту 12.3 ПДР в якості таких, що раптово створюють небезпеку для руху, тому цей водій мав гарантовану технічну можливість належним виконанням вимог пункту 12.1 ПДР в розглянутому випадку. У сукупності вище наведене дає підстави для категоричного експертного висновку про наявність причинного технічного зв?язку з фактом пригоди саме фактичних дій водія автомобіля Toyota Corolla, які не відповідали вимогам пункту 12.1 ПДР.

Таким чином, оцінивши всі докази в сукупності, висновок експертизи, що наданий суду стороною захисту не узгоджується, з обставинами виникнення раптової перешкоди для руху обвинуваченому, і до уваги судом не береться.

Натомість, висновки експертів, що надані суду стороною обвинувачення логічно узгоджуються із матеріалами кримінального провадження - показаннями обвинуваченого, свідка, даними протоколів слідчих дій, а тому суд такі висновки враховує суд.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість додаткового огляду місця події від 05.01.2016 року, з тих підстав, що вказаний огляд є фактично слідчим експериментом і до такого огляду не було залучено понятих, а ті поняті які брали в ньому участь були особами, які безпосередньо були залучені до слідчої дії, суд виходить з такого.

Підстави визнання доказу недопустимими вказані у ст. ст. 87, 88 КПК України, проте вказані підстави недопустимості доказів обвинуваченим у поданому клопотанні не зазначено.

При цьому, суд не вбачає обставин недостовірності даних, що були отримані внаслідок додаткового огляду місця події від 05.01.2016 року, такий огляд було проведено відразу по закінченню складення протоколу огляду місця події, жодних порушень прав людини даною слідчою дією не відбулося. Суд зазначає, що встановлені цим оглядом обставини, а саме можливість візуально встановити на дорозі напливи дорожнього полотна за 52 метри до місця ДТП, узгоджуються із іншими дослідженими судом доказами, а саме із первинним протоколом огляду, згідно якого видимість була хорошою і становила близько 250 метрів, погода була ясна та без опадів.

Суд не погоджується із доводами обвинуваченого про те, що вищевказаним оглядом підмінено слідчу дію у формі слідчого експерименту, оскільки даним оглядом лише було встановлено величину відстані видимості до об`єкту. Вказане узгоджується із ч. 7 ст. 237 КПК України, згідно якої при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Такі ж величини відстаней видимості було встановлено і ході первинного огляду, що відображений у відповідному протоколі, де слідчий зазначив про загальну видимість дороги 250 метрів, а також видимість до перешкод, яка складала більше 200 метрів.

За наведених обставин, підстави для визнання недопустимості протоколу додаткового огляду місця події від 05.01.2016 року судом не встановлено.

Також суд зауважує, що жодних даних, які б були встановлені цим оглядом не було покладено в основу висновків судових експертиз №777 та № 3195.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 є доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України є тяжким злочином, що характеризується необережною формою вини.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, і яка не вказана у ст. 66 КК України є визнання вини. При цьому, наявність такої обставини, що пом`якшує відповідальність за вчинене - щирого каяття не підтверджується матеріалами кримінального провадження, оскільки протягом всього судового розгляду, за винятком промови в останньому слові, обвинувачений вину у вчиненому не визнавав, вказуючи, що відбувся нещасний випадок, а визнання вини на стадії останнього слова обвинуваченого не може розцінюватись, як щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, що віднесене до категорії тяжких. Вчинення кримінального правопорушення, спричинило смерть потерпілої ОСОБА_4 , яка була його дружиною та матір`ю його двох дітей.

ОСОБА_4 має вищу освіту, має право на керування транспортними засобам, відповідно до посвідчення водія, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне зареєстроване місце проживання, проживає разом з дітьми ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює помічником ректора у Національному університеті Одеська політехніка.

Згідно даних досудової доповіді, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду. Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення є низька. Оцінка ризику небезпеки для суспільства - низька.

За таких обставин, враховуючи вищевказані обставини вчинення кримінального правопорушення, характер вчиненого, та наслідки вчиненого, ступінь вини обвинуваченого у вчиненому, відношення обвинуваченого до вчиненого та заподіяних наслідків, його соціальне становище та характеризуючі матеріали, думку прокурора та потерпілої, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у середніх межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого і додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, згідно санкції ч. 2 ст. 286 КК України, так як його діяння призвело до смерті людини, а керування транспортним засобом не є основним джерелом його доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 75КК України в редакції закону, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ухвалюючи рішення, щодо можливості застосування дії ст. 75 КК України, суд виходить з такого.

З однієї сторони, за ступенем тяжкості вчинене кримінальне правопорушення є тяжким, необережним, що призвело до заподіяння тяжких наслідків у виді смерті людини. Враховується поведінка обвинуваченого після вчиненого злочину, тривале не визнання ним винуватості у вчиненні злочину. З іншої сторони обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має вищу освіту, будь-яких претензій від потерпілих не надходило, померлою є дружина обвинуваченого, а останній після її смерті, як батько залишився виховувати двох неповнолітніх дітей. З часу вчинення кримінального правопорушення обвинувачений не притягувався до адміністративної відповідальності, в ході судового провадження виявляв щирий жаль, з приводу смерті своєї дружини, вказуючи, що він вже поніс найважче для себе покарання. Також, орган пробації надав оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, як низьку, оцінка ризику небезпеки для суспільства, як низьку. Обвинувачений продовжує виконувати свої батьківські обов`язки, матеріально забезпечувати своїх дітей. Кримінальне правопорушення вчинене у січні 2016 року, тобто з цього часу пройшло вже майже 10 років.

Зваживши всі обставини, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого дії ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, оскільки на переконання суду, обвинувачений не залишається бути на стільки суспільно-небезпечним, що зумовлює призначення йому реального покарання у виді позбавлення волі.

Таке покарання, на думку суду відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати на залучення експертів стороною обвинувачення у загальній сумі 4420,20 гривень слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлено, клопотань про застосування запобіжних заходів сторона обвинувачення не заявляла.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробовуванням та встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати на залучення експертів стороною обвинувачення у загальній сумі 4420,20 (чотири тисячі чотириста двадцять гривень двадцять копійок) на користь держави.

Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.01.2016, у кримінальному провадженні, ЄРДР №0000009 від 05.01.2016 на автомобіль «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 та автомобіль «Toyota Landcruiser», р/н НОМЕР_2 , скасувати.

Речові докази: автомобіль «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4 , автомобіль Toyota Landcruiser», р/н НОМЕР_2 повернути володільцю водію ОСОБА_6 ; DVD-R диск з відеозаписом з відео реєстратора автомобіля «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення. Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1