КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме до 19.07.2025 включно.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти у залі суду.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_6 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/23427/25-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4284/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

16.07.2025 від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких апелянт зазначав, що в ході судового розгляду слідчим суддею підтверджено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 240-1 КК України.

Разом із цим, слідчим суддею не наведено жодних мотивів неврахування наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів, інших підозрюваних у даному кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, усвідомлюючи тяжкість покарання та неминучість притягнення його до кримінальної відповідальності, останній може здійснити виїзд до іншої країни або на непідконтрольну Україні територію.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлена вертикальна та горизонтальна ієрархія учасників вказаної злочинної організації, їх зв`язки з особами, які перебувають поза межами України, що підтверджує реальність ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового слідства та суду та наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, у тому числі пов`язаних із незаконним збутом бурштину.

На даний час у кримінальному провадженні триває проведення комплексу необхідних слідчих (розшукових) дій з метою встановлення всіх обставин, що мають значення для досудового розслідування, вживаються заходи до встановлення місць зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а відтак наявний ризик того, що підозрюваний, перебуваючи поза межами місць попереднього ув`язнення, може знищити, приховати або спотворити речі та документи, які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Проведеним на даний час досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний під час вчинення кримінального правопорушення, з метою узгодження дій з реалізації злочинного плану діяльності злочинної організації, активно вживав заходів для конспірації та приховування своєї діяльності з використанням мобільних терміналів та інших електронних засобів, які містять докази протиправної діяльності підозрюваного та інших його співучасників, а тому, усвідомлюючи важливість доказового значення цих предметів для досудового розслідування, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, підозрюваний матиме можливість вжити заходів до знищення чи спотворення інформації, яка міститься у вказаних засобах зв`язку.

Ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних обґрунтовується тим, що з урахуванням відомих підозрюваному обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, останній може вдатися до вчинення погроз фізичною розправою, умовлянь, підкупу, шантажу, інших дій насильницького характеру з метою впливу на інших підозрюваних та свідків, з метою зміни ними своїх показань щодо фактичних обставин.

Окрім цього, у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а тому відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває в активній стадії та на даний час проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх причетних осіб, ОСОБА_6 може сприяти переховуванню таких осіб від органу досудового розслідування, інформувати та попереджати таких осіб про їх кримінальне переслідування, що свідчить про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Обставини, які були встановлені в ході досудового розслідування, дають підстави стверджувати, що підозрюваний вчиняв кримінальні правопорушення умисно і цілеспрямовано, чітко усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки, а тому перебуваючи на волі, останній може вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема підроблення документів, умисне знищення майна, що може мати значення речових доказів (транспортних засобів, незаконно видобутого бурштину тощо).

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_5 уточнила вимоги апеляційної скарги та просила скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та необгрунтовану, зважаючи на те, що строк дії оскаржуваної ухвали закінчився, та підозрюваному продовжено запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Відтак, прокурор вважала недоцільним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у разі скасування оскаржуваної ухвали.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001248 від 28.07.2023 за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 240-1 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 240-1 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 240-1 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 240-1 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи учасником злочинної організації, діючи з прямим умислом під керівництвом ОСОБА_11 та у співучасті з іншими учасниками та керівниками структурних підрозділів злочинної організації, з корисливих мотивів, з метою отримання неконтрольованих державою прибутків, в період часу з червня 2022 року по 01.05.2024, вчинив пособництво у незаконному видобуванні бурштину, вчиненому службовою особою, на території ділянок «Федорівська-7» та «Федорівська-8», у зв`язку з чим державі, внаслідок самовільного користування надрами, завдано збитків на загальну суму 305 975 850,26 грн., та у період з червня 2022 року по 01.05.2024, ОСОБА_6 повторно вчинив пособництво у незаконному видобуванні бурштину, вчиненого службовою особою шляхом використанням свого службового становища, поза межами території ділянок «Федорівська-7» та «Федорівська-8», у зв`язку з чим державі, внаслідок самовільного користування надрами, завдано збитків на загальну суму 48 755 885,70 грн.

Згідно даних протоколу затримання від 21.05.2025, цього ж дня о 08 год. 14 хв. затримано ОСОБА_6 на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України.

21.05.2025 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України; у пособництві незаконному видобуванню бурштину, вчиненому службовою особою шляхом використання свого службовою становища, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 240-1 КК України.

22.05.2025 старший слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме до 19.07.2025 включно.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти у залі суду.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_6 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею при розгляді клопотання обгрунтовано встановлено, що станом на день розгляду клопотання матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 240-1 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 240-1 КК України.

Разом з тим, як встановлено слідчим суддею, станом на день розгляду клопотання органом досудового розслідування не в повній мірі доведено, що у кримінальному провадженні існують ризики непроцесуальної поведінки ОСОБА_6 , зокрема, можливості останнього переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншими чино та вчинення іншого злочину, такого ступеня вірогідності, запобігти яким здатен лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Врахувавши конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив усі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного більш м`який запобіжний захід - у виді цілодобового домашнього арешту.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, самі по собі не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід - у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, не здатен запобігти таким ризикам.

Фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 з моменту повідомлення йому про підозру та застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, та спроб вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не надано.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2025року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3