Справа № 606/415/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2025 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі кримінальне провадження № 0000057, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2025 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, особи з інвалідністю 3-ї групи, несудимого

за ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 28 лютого 2025 року біля 02.30 год., тобто в період введення воєнного стану в Україні, встановленого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє на даний час, знаходячись на території Святотроїцького монастиря Монахів Студійського Уставу в с.Зарваниця Тернопільського району Тернопільської області, з метою вчинення крадіжки чужого майна, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав садовий шланг вартістю 3922.19 грн., який знаходився без нагляду на загальнодоступній території вказаного монастиря, чим заподіяв Святотроїцькому монастирю Монахів Студійського Уставу матеріальної шкоди на зазначену суму. Після вчинення крадіжки чужого майна ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим на свій розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та показав, що 28 лютого 2025 року біля 02 год. знаходився на подвір"ї Святотроїцького монастиря Монахів Студійського Уставу в с.Зарваниця Тернопільського району Тернопільської області, де побачив садовий шланг, який таємно викрав, після чого залишив місце вчинення крадіжки. Також обвинувачений пояснив суду про те, що йому було відомо про запровадження в Україні воєнного стану.

ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування і які доводять його вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

За таких обставин відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 про відмову у дослідженні доказів, його правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчиненого ним злочину, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину і кваліфікує його дії за ознаками ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.50,65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить щире каяття у вчиненому, сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину, добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Аналізуючи в сукупності обставини, що помякшують покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою із інвалідністю 3-ї групи, відсутність у потерпілого претензій майнового та морального характеру та його думку про призначення йому несуворого покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

за ч.4 ст.185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обовязки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України 1591.80 грн. вартості проведеної Тернопільським НДЕКЦ судової товарознавчої експертизи від 06 березня 2025 року № СЕ-19/120-25/2909-ТВ.

Речовий доказ у провадженні: відеозапис ОСОБА_5 , який зберігається у матеріалах кримінального провадження №0000057, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2025 року, після вступу вироку в законну силу, залишити зберігати у матеріалах вказаного провадження.

На вирок може бути апеляцію до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча