Справа № 461/796/25
Провадження № 1-кс/461/5031/25
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою

14.08.2025 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Очаків Миколаївської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному 13.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України,-

в с т а н о в и в:

13.08.2025 прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова із клопотанням, в якому просить, в порядку ч.6 ст.199 КПК України, продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що на розгляді Личаківського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 13.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223, про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України.

Відповідно до обвинувального акта, 13.01.2025, приблизно о 21:30 год., неповнолітній ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переліз через паркан у внутрішнє подвір`я будинку, розташованого на АДРЕСА_3 , звідки через незамкнені двері увійшов до приватної квартири АДРЕСА_4 за вказаною адресою.

Потрапивши в зазначену квартиру, ОСОБА_6 опинився в приміщенні кухні, де його побачила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка лежала на дивані у сусідній кімнаті, і, налякавшись появи незнайомої їй особи, почала кричати.

Зазначена реакція ОСОБА_7 викликала у ОСОБА_6 агресію, у зв`язку із чим у нього раптово виник умисел на позбавлення її життя. Реалізуючи вказаний умисел, який виник через малозначний привід, ОСОБА_6 схопив дерев`яне крісло і з силою кинув його у ОСОБА_7 , від чого вона впала. Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що завдає ОСОБА_8 значні фізичні страждання, наніс їй у різні частини тіла чисельні удари вказаним кріслом, яке від значної докладеної сили розламалось.

Після цього ОСОБА_6 схопив на кухні молоток для відбивання м`яса та, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, діючи з особливою жорстокістю, зі значною силою наніс ОСОБА_7 , яка знаходилась у напівлежачому положенні, множинні удари згаданим молотком у життєво важливі органи, а саме: не менше шести ударів в обличчя, не менше п`яти ударів в інші ділянки голови, а також декілька ударів по інших частинах тіла. При цьому, ОСОБА_6 усвідомлював, що внаслідок нанесення такої кількості ударів загалом не менше дев`ятнадцяти він завдає особливих страждань ОСОБА_7 , яка була ще жива і могла сприймати больові відчуття.

Своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 відкриту черепно-лицеву травму у вигляді: розтрощення кісток обличчя з деформацією, западанням, відсутністю м`яких тканин і кісток, переломів кісток склепіння та основи черепа з розривом твердої мозкової оболонки та множинними крововиливами, яка призвела до гострого порушення гемомікроціркуляції в головному мозку, легенях та набряку головного мозку, що стало причиною смерті ОСОБА_7 , а також спричинив інші менш значні тілесні ушкодження в різних ділянках тіла.

Зазначені дії ОСОБА_6 кваліфіковано за п.4 ч.2 ст.115 КК України, відповідно до якої він обвинувачується у вчиненні вбивства умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого з особливою жорстокістю, тобто кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, 14.01.2025 ОСОБА_6 затримано у порядку ст.208 КПК України у зв`язку із наявністю сукупності очевидних ознак на місці події, на тілі та одязі неповнолітнього ОСОБА_6 , які вказували на те, що саме він щойно вчинив зазначений злочин.

У той же день, 14.01.2025, відповідно до вимог ст.ст.42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_6 , повідомлено про підозру.

15.01.2025 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на два місяці.

В подальшому запобіжний захід неодноразово продовжувався слідчим суддею Галицького районного суду міста Львова, останній раз 23.06.2025 строком до 21.08.2025 включно.

10.07.2025 ОСОБА_6 був вручений обвинувальний акт, який у той же день, відповідно до ст.ст.283, 291 КПК України, скерований для розгляду по суті до Личаківського районного суду м. Львова.

Підготовче засідання у даному кримінальному провадженні призначено на 06.10.2025, проте наразі виникла необхідність продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для чого звернутися до слідчого судді, оскільки ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування зазначеного запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності.

Доводячи продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Тож, метою продовження раніше застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, з огляду на ризики, передбачені п.п.1, 3 ст. 177 КПК України, запобігання спробам:

- переховуватися від суду (продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України), що підтверджується тим, що ОСОБА_6 може ухилятися від суду оскільки злочин, який йому інкримінується, є особливо тяжким, та у разі доведення вини ОСОБА_6 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі терміном до 15 років (з урахуванням ст.102 КК України). Відповідно, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про покарання, яке йому загрожує за інкримінований злочин, з метою уникнення покарання може переховуватися від суду, у тому числі покинувши територію Львівської області. Даний факт підтверджується також тим, що місцем проживання батьків ОСОБА_6 є інші області України Миколаївська та Кіровоградська, а враховуючи, що він був відрахований з університету в якому навчався у м. Львові, підстав для залишення на території Львівської області у нього немає.

Вказаний ризик підтверджується також тим, що ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення одразу після його вчинення.

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні (продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України), що підтверджується тим, що вже отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою раніше, ОСОБА_6 володіє інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування та суду викривальні покази стосовно обставин, що мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показів. Про очевидність вказаного ризику свідчить характер вчиненого ОСОБА_6 злочину, який є насильницьким.

Враховуючи викладені вище обставини, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_6 , очевидну суспільну небезпеку, покарання у виді позбавлення волі у разі доведення його вини, сторона обвинувачення приходить до висновку, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на ОСОБА_6 обов`язків, оскільки об`єктивно будуть існувати можливості для переховування від суду та незаконного впливу на свідків як безпосередньо, так і за посередництвом сторонніх осіб.

Так, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить його належної поведінки, не зменшить наявність вище вказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу ОСОБА_6 вбачається, що він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Не можливе і застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на даний момент із таким клопотанням не звернулась жодна особа, яка заслуговує на довіру.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити його вплив на свідків.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги все викладене вище та наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наявність обвинувачення у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, просить клопотання задоволити.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним у клопотанні. Вказала, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та продовжують існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечив частково, просив обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, з підстав, наведених у письмових запереченнях. Так, в межах вказаного кримінального провадження було проведено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, за результатами якої складено висновок судово-психіатричної експертизи №328 від 06.03.2025. Згідно вказаного висновку експерта, у період інкримінованих дій неповнолітній ОСОБА_6 перебував у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності у вигляді стану патологічного сп`яніння; у період інкримінованих дій неповнолітній ОСОБА_6 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Таким чином, за результатами проведення судово-психіатричної експертизи було встановлено, що на момент інкримінованих ОСОБА_6 дій останній перебував в стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок тимчасового розладу психічної діяльності (патологічного сп`яніння). Окрім цього, до клопотання про продовження строку тримання під вартою долучено висновок судово-психіатричного експерта №780 від 22.05.2025, складений за результатами проведення повторної судово-психіатричної експертизи, згідно якого у період кримінального правопорушення 13.01.2025, у скоєнні якого підозрюється неповнолітній ОСОБА_6 , останній на будь-який психічний розлад, у тому числі, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, не страждав. Таким чином, станом на даний час в матеріалах кримінального провадження містяться два висновки судово-психіатричної експертизи, які суперечать один одному. Разом з тим, вказане не свідчить про те, що висновок експерта №328 від 06.03.2025 є недостовірним та не може братись до уваги. Оцінюючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, звертає увагу, що ОСОБА_6 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, останній не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також не має на меті будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Просить врахувати, що ризики позапроцесуальної поведінки ОСОБА_6 щоразу зменшуються, а такий перебуває під вартою вже 7 місяців. Окрім цього, у зв`язку з тим, що обвинувачений не зміг здати сесію, перебуваючи під вартою, його відрахували з начального закладу.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали думку захисника, проти задоволення клопотання заперечили частково.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.177 КПК України).

Згідно положень ст.178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу, що передбачено частиною першою статті 183 КПК України.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частини третьої статті 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: (1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; (2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Положеннями частин третьої та п`ятої статті 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.01.2025, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий о 23 годині 25 хвилин 13.01.2025, в порядку ст.208 КПК України.

14.01.2025 неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.01.2025 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на строк 2 місяці, тобто до 12.03.2025 включно, без визначення розміру застави, який в подальшому відповідними ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова продовжений до 21.08.2025.

23.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні умисного вбивства умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого з особливою жорстокістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України.

Поняття «обґрунтована підозра» визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягами з АРМОР про реєстрацію повідомлення про правопорушення; рапортом працівника поліції від 13.01.2025; протоколами огляду місця події від 13.01.2025 та від 14.01.2025; висновком експерта №34/2025-мг від 12.02.2025; висновком експерта №62/2025-мг від 14.04.2025; протоколом затримання ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину від 14.01.2025; висновком експерта №52/2025 від 11.02.2025 за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.01.2025; протоколом пред`явлення для впізнання від 14.01.2025; висновком експерта №36/2025-мг від 12.02.2025; висновком експерта №246/2025-мг від 08.04.2025; висновком експерта №239/2025-мг від 29.04.2025; висновком судово-психіатричного експерта №780 від 22.05.2025.

10.07.2025 ОСОБА_6 був вручений обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 13.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, який у той же день, відповідно до ст.ст.283, 291 КПК України скерований до Личаківського районного суду м. Львова.

Підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні призначено на 06.10.2025, відтак, оскільки строк обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу завершується 21.08.2025, тобто до визначеної судом дати проведення підготовчого судового засідання, розгляд даного клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу відповідно до ч.6 ст.199 КПК України здійснюється слідчим суддею.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, яке є особливо тяжким злочином у розумінні ст.12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті, яке може бути призначене неповнолітньому до 15 років (з врахуванням положень ст.102 КК України), відтак з метою уникнення покарання, існують ризики того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у тому числі покинувши територію Львівської області. Даний факт підтверджується також тим, що місцем проживання батьків ОСОБА_6 є інші області України Миколаївська та Кіровоградська, а враховуючи, що він був відрахований з університету в якому навчався у м. Львові, підстав для залишення на території Львівської області у нього немає.

Вказаний ризик підтверджується також тим, що ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення одразу після його вчинення.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На думку слідчого судді, не припинив існувати ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який виражається у тому, що вже отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою раніше, обвинувачений ОСОБА_6 володіє інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування та суду викривальні покази стосовно обставин, що мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показів. Про очевидність вказаного ризику свідчить характер вчиненого ОСОБА_6 злочину, який є насильницьким.

При встановленні наявності ризику впливу свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що обставини у кримінальному провадженні з часу застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не змінилися, встановлені ризики на момент розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу не зникли та продовжують існувати. Стороною захисту не спростовано ризиків доведених прокурором.

При продовженні строку дії запобіжного заходу слідчим суддею враховуються дані про особу обвинуваченого, а саме те, що такий станом на дату розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу є повнолітнім, з вересня 2024 року проживав в гуртожитку, а до вересня з батьком, з повною загальною середньою освітою, має молодших братів: один по батькові, один по матері, непрацюючий, раніше не судимий.

Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто, у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване відносно підозрюваного.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішення повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, обставин вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 КПК України ризикам переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду та впливу на свідків.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

А відтак враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, що викладені вище, а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя вважає недоцільним визначати обвинуваченому заставу.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 12.10.2025.

Відповідно до положень п.2 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 18.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1