ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/10829/25

Провадження № 11-сс/820/260/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницький в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2025 року, якою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Пузирики Ізяіславського району Хмельницької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14 червня 2025 року включно,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 0001158 від 16.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

17 квітня 2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 прохає ухвалу слідчого судді скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зазначає, що вищезазначена ухвала підлягає скасуванню, з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що прокурор не довів жодними належними та достатніми доказами наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст..177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав судове рішення законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 N 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, маючи не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів та психотропних речовин в Україні, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а саме: ст. 2, яка передбачає, що наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори з урахуванням доцільності їх використання у медичній практиці та залежно від ступеня їх небезпечності для здоров`я людини і застосовуваних заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку: таблиця II містить наркотичні засоби і психотропні речовини, включені до списків № 1 і № 2, обіг яких на території України обмежено та стосовно яких установлюються заходи контролю, ст. 7, яка передбачає, що діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, ст. 12, яка передбачає, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, ст. 25, яка передбачає, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється та ст. 27, яка передбачає, що придбання наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, фізичною особою за медичними показаннями здійснюється лише за рецептом лікаря, не маючи відповідно дозволу, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, прийняв рішення про незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено.

Так, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленої в ході досудового розслідування особи з метою подальшого незаконного збуту, умисно, незаконно придбав 1 зіп-лок пакет, обмотаний ізолюючою стрічкою синього кольору, у якому знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина - PVP, загальною масою 40,744 г., обіг якої заборонено та умисно зберігав вказану психотропну речовину до моменту вилучення працівниками поліції, попередньо прийнявши рішення про її збут шляхом розкладання «закладок», який полягав у тому, що останній ховатиме згортки із особливо небезпечною психотропною речовиною під різними предметами на місцевості в загальнодоступних місцях, фіксуванням місцезнаходження вказаної речовини та подальшого повідомлення іншим особам про їх місцезнаходження з метою подальшого незаконного збуту.

В подальшому, ОСОБА_7 16 квітня 2025 року, в період часу з 22 год. 21 хв. по 22 год. 40 хв, перебуваючи поблизу ПП «Гранд Імпорт», що знаходиться по проїзду Юрія Козловського, 7/1 в м. Хмельницькому був затриманий працівниками поліції та під час проведення огляду місця події в період часу з 23 год. 07 хв. по 23 год. 38 хв. за вказаною адресою виявлено та вилучено 1 зіп-лок пакет, обмотаний ізолюючою стрічкою синього кольору, у якому знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина - PVP, загальною масою 40,744 г., обіг якої згідно Списку № 2 Таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 6 травня 2000 року заборонено та розмір якої становить особливо великий розмір, зазначених у Таблиці 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів особливо небезпечних психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 1 серпня 2000 року.

За таких обставин, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В матеріалах судової справи містяться матеріали щодо обґрунтованості підозри саме у вчиненні вказаного злочину.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і тлумачення поняття, «обґрунтованості підозри», надане Європейським судом з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р. Так, суд зазначив, що стосується ступеня «підозри», то суд перш за все хоче відмітити, що як вказано в його рішенні по справі Броуган та ін.., «стаття 5 п.1 «С» не передбачає, що слідчі органи повинні мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення або в момент арешту, або в період тримання під вартою. Метою допиту під час затримання є подальше просування кримінального переслідування шляхом підтвердження, або усунення конкретної підозри, яка обґрунтовує арешт: факти, які викликали підозру ще не досягли того рівня, який є необхідним для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступній стадії кримінального процесу.

Судом було встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя правильно вважав, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, є достатньо високим.

Зокрема, також встановлено наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, може незаконно впливати на покази свідків та інших підозрюваних, з метою зміни останніми показів та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Аналізуючи особу підозрюваного слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_7 , раніше судимий, вироком від 20.02.2025 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.1 ст.309 КК України у вигляді штрафу 17000 грн. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_7 , у вчиненні особливо тяжкого злочину в сфері обігу психотропних речовин, що становить підвищену суспільну небезпечність.

Також, слідчий суддя вірно врахував всі наведені ризики, визначені ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, та дійшов обґрунтованого висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 , слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання, особистої поруки та застави, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, протиправного впливу на свідків та інших підозрюваних, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. У відповідності до п.5 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, адже ОСОБА_7 , інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів

Враховуючи особу підозрюваного, обставини, за яких вчинено злочин, в якому його підозрюють, наслідки, що настали, існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя правильно вважав, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, так як жоден більш м`який запобіжний захід, на вказаній стадії досудового розслідування, не здатний запобігти ризикам, встановленим в судовому засіданні та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Стан здоров`я на теперішній час не є таким, що перешкоджає триманню під вартою. Відповідний медичний висновок (щодо неможливості утримуватися в умовах несвободи) відсутній.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2025 року, про обрання щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 14 червня 2025 року включно - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді