печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 від 28.02.2019, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.05.2021 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки; у зв`язку з скасуванням іспитового строку ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.05.2023 направлений для відбування покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувачення ОСОБА_3 28.02.2019 року приблизно о 14 год. 40 хв., перебуваючи, за адресою: АДРЕСА_2 , побачив ключі від замка запалювання автомобіля марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, бежевого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , які знаходилися на підвіконні другого поверху вказаної квартири.

Надалі у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, близько 14 год. 40 хв. таємно викрав ключі від замка запалювання.

Після чого, вийшовши з дому № 23, по бул. Лесі Українки в м. Києві до двору, маючи при собі ключі від замка запалювання, побачивши припаркований на узбіччі проїжджої частини автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_3 , та переконавшись, що раніше викрадені ключі мають приналежність до вказаного транспортного засобу, вирішив ним незаконно заволодіти.

Так, 28.02.2019 року, близько 14 год. 45 хв., ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та не може завадити вчиненню протиправних дій, прослідував до місця стоянки автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, бежевого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , біля будинку № 23, по бул. Лесі Українки в м. Києві, та використавши раніше викрадений ключ від замка, проник до салону автомобіля.

Сівши за кермо вказаного транспортного засобу, ОСОБА_3 , не бажаючи припиняти свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, з метою доведення до кінця злочинного умислу спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих спонукань, за допомогою ключа від замка запалювання запустив двигун та розпочав рух на вказаному автомобілі з місця вчинення злочину, тим самим виконавши всі дії спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 289 КК України, на підставі ст. 49 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що наявні підстави, визначені кримінально-процесуальним законом України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України,

Захисник обвинуваченого просив задовольнити клопотання з викладених у ньому підстав.

Обвинувачений не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 289 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України за нереабілітуючих обставин.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, оскільки обвинувачений навмисно затягував розгляд та не з`являвся до суду, також було застосовано привід до обвинуваченого.

Потерпілий заперечував проти задоволення клопотання захисника з зазначених підстав, оскільки обвинувачений неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення та притягався до адміністративної відповідальності. Також у разі задоволення клопотання про закриття просив розглянути цивільний позов.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка винила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Виходячи з положень п. 1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно роз`яснень Пленму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минули строки, визначені цією статтею, зокрема, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Встановлено, що у даному кримінальному провадженні строк давності не зупинявся.

Таким чином, суд не може взяти до уваги доводи прокурора щодо неявки обвинуваченого у судові засідання та застосування приводу до обвинуваченого як підставу для відмови у закритті провадження, оскільки приводи, які застосовувалися до обвинуваченого не є підставою для зупинення перебігу строків давності. В розшуку ОСОБА_3 не перебував.

Крім того, доводи обвинуваченого щоо поважності причин неявки, які підтверджуються відповідними документами ні прокурором, ні потерпілим не оспорювались.

Разом з тим судом береться до уваги положення ч. 3 ст. 49 КК України згідно якого перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Так злочин, що є предметом судового розгляду було вчинено 28.02.2019.

Крім цього, судовим розглядом встановлено, що 11.11.2019 до ЄРДР за № 0010840 було внесено відомості про вчинення криміального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України та 12.11.2019 у вказаному провадженні ОСОБА_3 повідомлено про підозру.

Таким чином, наявні обставини, передбачені ч. 3 ст. 49 КК України.

Разом з тим подія вказаного кримінального правопорушення з якої перебіг строків давності почався, відбулася 11.11.2019, відтак з моменту вчинення вказаних кримінальних правопорушень пройшло понад 5 років, що згідно з ч. 1 ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

Відомості, що ОСОБА_3 вчинив новий злочин після вказаного періоду відсутні.

Також судом не беруться до уваги доводи потерпілого про неодноразове притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, оскільки зазначена обставина не є підставою для переривання чи зупинення строків в розумінні ст. 49 КК України.

Таким чином, за змістом ст. ст. 44, 49 КК України за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує і відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 49 КК України.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 правильно розуміє формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 289 КК України.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що відповідно до постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі від 29.05.2019 у справі № 287/359/14-к, що у нормах КПК України не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.

В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к також вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, та наполягає на його звільненні від кримінальної відповідальності.

Таким чином, враховуючи, що з моменту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення з урахуванням положень ч. 3 ст. 49 КК України, минуло понад 5 років і не встановлено зупинення перебігу давності, а також враховуючи ту обставину, що за наявності підстав, закриття провадження за строками давності є не правом, а обов`язком суду, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням встановлених ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю.

Обвинувачений погоджується зі звільненням від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав. Суд також з`ясував, що позиція обвинуваченого є добровільною і істинною.

Питання щодо процесуальних витрат слід вирішити у відповідності до ст. 126 КПК України та віднести їх на рахунок держави, враховуючи висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, кого вбачається, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема, витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, слід залишити без розгляду у відповідності до позиції Верховного Суду від 16 серпня 2021 року у справі № 644/7193/17, зокрема, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 284, 369, 371 КПК України, ст. 12, 49 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності - задовольнити.

ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 289 КК України на підставі ст. 49 КК України звільнити у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 від 28.02.2019 стосовно вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази:

- автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - залишити останньому;

- 8 слідів пальців рук, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Печерського УП ГУНП в м. Києві, - знищити.

Ухвала набирає законної сили через сім днів з моменту її проголошення у разі не подачі на неї апеляції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1