печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 03.09.2024 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13.07.2023 № 3233-ІХ), ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000782 від 20.09.2023,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 03.09.2024 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13.07.2023 № 3233-ІХ), ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000782 від 20.09.2023.

Скарга мотивована тим, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 складено без відповідних на те підстав та вона не відповідає вимогам КПК України, оскільки, на думку сторони захисту, є не обґрунтованою, яка не містить достатніх доказів на її підтвердження, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється з порушенням підслідності, ОСОБА_6 , в порушення приписів статті 135 КПК України, неналежним чином повідомлено про виклик для вручення повідомлення про підозру, тобто має порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру. У зв`язку з чим сторона захисту вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 підлягає скасуванню.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_4 , якій доручено здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, щодо задоволення скарги заперечувала в повному обсязі, посилаючись на свої письмові заперечення. Зазначивши, що всупереч доводів сторони захисту, у сторони обвинувачення були відсутні підстави та можливість направити повідомлення про підозру ОСОБА_6 у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 135 КПК України, у зв`язку з відсутністю достовірної інформації про місцеперебування останнього.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 , якому доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, щодо задоволення скарги заперечував в повному обсязі.

Вивчивши скаргу, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом 2 частини першої статті 7, частини першої статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 цього Кодексу.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 КПК України, пунктом 10 якої передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено, серед іншого, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000782 від 20.09.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13.07.2023 № 3233-ІХ), ч. 4 ст. 358 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

03.09.2024 у вказаному кримінальному проваджені старшим слідчим Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , було повідомлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13.07.2023 № 3233-ІХ), ч. 4 ст. 358 КК України та того ж дня направлено за останніми відомим його місцем проживання та реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, повідомлення про підозру направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а також особисто вручено представникам Міжрегіональної Академії управління персоналом (на балансі якої знаходиться гуртожиток за адресою: м. Київ, проспект Валерія Лобановського, 119) та житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання ОСОБА_6 - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» та Управління житлово-комунального господарства Голосіївської РДА, для передачі ОСОБА_6 .

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок вручення повідомлення про підозру, передбачений статтею 278 КПК України; випадки повідомлення про підозру, передбачені статтею 276 КПК України; зміст повідомлення про підозру відповідно до статті 277 КПК України. Та з урахуванням обставин перебування підозрюваного за межами України - положеннями глави 42.

Аналіз зазначених норм кримінального процесуального закону дає підстави вважати, що при розгляді скарги на повідомлення про підозру підлягає з`ясуванню виключно дотримання під час повідомлення про підозру положень глави 22 та глави 42 КПК України.

У ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 03.09.2024 за формою, змістом відповідає вимогам статті 277 КПК України та містить у собі відомості, передбачені вказаною статтею, у тому числі містить зміст підозри та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , під час вручення повідомлення про підозру було дотримано вимоги статті 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинення кримінального правопорушення, які давали можливість дійти висновку про ймовірну причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13.07.2023 № 3233-ІХ), ч. 4 ст. 358 КК України та вручено в день його складання.

Оскільки, відповідно до частини першої статті 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

06.09.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в регіональний, державний, міждержавний та міжнародний розшук, оскільки місцезнаходження підозрюваного органу досудового розслідування не відоме.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини першої статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Водночас перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з урахуванням положень статті 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень пункту 10 частини першої статті 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом.

Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

До такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на таке.

Системний аналіз положень статті 94 КПК України дає підстави стверджувати, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка доказів, наданих слідчому судді, здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності для доведення вини чи невинуватості особи, тобто з метою вирішення обвинувачення по суті, а лише в тій мірі, щоб встановити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» від 22.05.2014, «Гюзель Ердагез проти Туреччини» від 21.10.2008, «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «K.F. проти Німеччини» від 27.11.1997, «Волох проти Польщі» від 02.11.1996 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Водночас Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення (зокрема у рішеннях по справах «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 23.10.1994).

Тобто, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх об`єму, що є достатнім для засудження особи.

Обставини вчинення підозрюваною особою конкретних дій, наявність у діях складу кримінального правопорушення, доведеність винуватості особи чи спростування цього, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового провадження кримінального провадження.

Тобто, перед слідчим суддею не ставиться питання доведеності поза розумним сумнівом вини підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а лише вирішується питання щодо обґрунтованості підозри.

Як установлено в ході судового розгляду, на час повідомлення ОСОБА_6 про підозру існували достатні факти та відомості, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 ймовірно причетний до вчинення інкримінованих правопорушень.

Крім того, слід наголосити, що відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, що передбачені КПК України.

Згідно з частиною другою статті 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Доводи сторони захисту з приводу необґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а долучені докази, на переконання слідчого судді, вказують на ймовірну причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому злочинів, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення.

Також слід зазначити, що матеріали скарги сторони захисту не містять жодного доказу щодо порушення процесуального порядку повідомлення про підозру ОСОБА_6 , та докази, долучені прокурором до матеріалів скарги, спростовують доводи сторони захисту, якими мотивована скарга, а тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 9, 17, 22, 24, 26, 94, 111, 276-279, 303-307, 309, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1