СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1570/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0001537 від 05.05.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Краматорськ Донецької області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, офіційно не працює, дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України,

сторони та інші учасники: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2025 року близько 21 години ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно ножем заподіяв ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Так, 04.05.2025 приблизно о 20 годині ОСОБА_3 та ОСОБА_7 направились до магазину «Фора», що розташований за адресою: м. Київ, бульвар Миколи Руденка 24, з метою придбання алкогольних напоїв. Приблизно о 21 годині ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 перебували біля центрального входу до магазину «Фора», де в цей час до них підійшов ОСОБА_5 . Під час бесіди на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розпочався словесний конфлікт, який в подальшому переріс в штовханину. В свою чергу ОСОБА_3 , будучи обуреним поведінкою ОСОБА_9 , відчуваючи до нього раптово виниклу особисту неприязнь, вирішив заподіяти останньому тілесні ушкодження.

Безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 близько 21 години 00 хвилин, продовжуючи перебувати біля магазину «Фора» за адресою: м. Київ, бульвар Миколи Руденка, 24, дістав з кишені ніж та, утримуючи його в правій руці, наблизився з ним до ОСОБА_5 . Перебуваючи поряд з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вказаний ніж за своїми характеристиками здатен заподіяти тяжкі тілесні ушкодження, утримуючи його в своїй правій руці, наніс ним не менше чотирьох ударів в область тулуба ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного торако-абдомінального поранення зліва, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, колото-різаного поранення лівого плеча, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Відразу після зазначених подій ОСОБА_3 , не надавши будь-якої допомоги потерпілому, пішов з місця події, однак невдовзі був затриманий працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив, що відомості, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності.

Показав, що 04 травня 2025 року приїхав до друзів на бул. Кольцова у м. Києві, де вони відпочивали, вживали алкогольні напої. Увечері разом з другом ОСОБА_10 пішли до магазину «Фора» за продуктами харчування. Біля магазину була компанія людей, близько 10 чоловік, серед яких був потерпілий. Вони вели себе голосно, агресивно, почали чіплятися до ОСОБА_3 та його друга. На цьому ґрунті у них виникла сварка, яка переросла у бійку. Обвинувачений відійшов з потерпілим за магазин щоб поговорити, там потерпілий вдарив його рукою у шию, після чого вони упали, в ході боротьби ОСОБА_3 дістав з кишені ніж та вдарив ним близько 4 разів потерпілого в тулуб, після чого пішов звідти, викликав таксі та поїхав. Ніж забрав з собою. Коли відходив, то бачив, що потерпілий підвівся і прямував до магазину, крові на ньому не бачив. До вчиненого ставиться критично, жалкує про те, що сталося, запевняє, що більше такого не повториться, просить суворо не карати. Вказує, що його родичі відшкодували потерпілому витрати на лікування і планує в подальшому відшкодувати йому моральну шкоду. В судовому засіданні попросив вибачення у потерпілого.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, дітей на утриманні не має, зі слів працює механіком в автосервісі, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування частини заподіяної ним шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також суд приймає до уваги позицію потерпілого, який у судовому засіданні підтвердив факт відшкодування йому обвинуваченим витрат на лікування, повідомив, що приймає вибачення потерпілого, вважав можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, позицію прокурора щодо виду і міри покарання, особу винного, його критичне ставлення до вчиненого, його поведінку після початку кримінального провадження, позицію потерпілого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Суд також вбачає підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та визначення йому іспитового строку в максимальному розмірі, передбаченому ст. 75 КК України. При цьому суд враховує молодий вік обвинуваченого (22 роки), його щире каяття, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду, добровільне відшкодування частини заподіяної ним шкоди, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вибачення перед потерпілим, притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності вперше, його фактичне перебування під вартою з 05.05.2025 по 22.07.2025.

Саме таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, на думку суду, буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані з проведенням експертиз по кримінальному провадженню відсутні.

Враховуючи, що відпала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, суд вважає доцільним його скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, з урахуванням призначеного покарання та звільнення від його відбування, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно змінити, застосувавши до нього особисте зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до положень частини 5 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання період його тримання під вартою з 05.05.2025 по 22.07.2025 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, звільнивши його з-під варти негайно.

Покласти на ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили обов`язки, передбачені

п. 1-3 ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за викликом до суду;

2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2025 у справі №759/9936/25, а саме на майно, яке було вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_3 : предмет зовні схожий на ніж, штани синього кольору, футболка червоного кольору, куртка чорного кольору, мобільний телефон марки «Motorolla» сірого кольору, кросівки чорного кольору.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:

-штани синього кольору, футболка червоного кольору, куртка чорного кольору, мобільний телефон марки «Motorolla» сірого кольору, кросівки чорного кольору - повернути засудженому;

-предмет зовні схожий на ніж; кофту білого кольору; футболку сірого кольору із плямами РБК; куртку синього кольору з плямами РБК; 2 зразки РБК з поверхні ґрунтово-кам`яної ділянки - знищити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_11