Справа № 144/846/25
Провадження № 1-кп/144/70/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 року смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Теплик обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 04.05.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завадівка Теплицького району Вінницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

В травні 2025 року (точного часу та місця судом не встановлено) ОСОБА_5 , придбав без передбаченого законом дозволу металевий предмет, зовні схожий на ніж, який за своїм зовнішнім виглядом має ознаки холодної зброї.

Усвідомлюючи, що даний предмет, являється холодною зброєю, розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_5 добровільно не здав ніж до правоохоронних органів та почав носити його при собі без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам, визначеним ст. 68 Конституції України, п.21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 21.08.1998 № 622 та Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами та доповненнями від 10.05.2022.

В подальшому, 04.05.2025, близько 11 год. 25 хв., неподалік приміщення центрального автовокзалу, розташованого за адресою: вул. Івана Франка, 28, селища Теплик Гайсинського району Вінницької області, ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції. В ході перевірки документів та на запитання працівників поліції, чи є у нього при собі заборонені предмети, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на протиправне носіння забороненого предмету, будуть викриті, повідомив, що на поясі його штанів, знаходиться ніж, який він носив при собі без передбаченого законом дозволу. Після чого на місце події було викликано слідчо-оперативну групу відділення поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

В ході проведення огляду місця події, а саме ділянки місцевості за адресою: вул. Івана Франка, 28, селища Теплик Гайсинського району Вінницької області, в період часу з 13 год. 20 хв. по 13 год. 40 хв. 04.05.2025, у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено на поясі його штанів, ножівник (чохол), в середині якого знаходився ніж, який являється холодною зброєю колюче-ріжучої дії та виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення, який останній носив без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, тобто - носіння, виготовлення, ремонт або збут кинджалів, фінських ножів, кастетів чи іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

02 червня 2025 року між підозрюваним ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_4 та прокурором Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468-469, 472 КПК України та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Угоду про визнання винуватості укладено на таких умовах:

- підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України;

- сторони повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за ч. 2 ст. 263 КК України;

- сторони узгодили міру покарання ОСОБА_5 , а саме: за ч. 2 ст. 263 КК України у виді пробаційного нагляду на строк два роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Просив суд затвердити угоду, при цьому вказав, що така була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

Захисник ОСОБА_4 підтвердив позицію свого підзахисного, заявив про відсутність будь-якого впливу на останнього при укладенні угоди про визнання винуватості, добровільність укладення ним угоди, а тому просив затвердити її та призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки при її укладенні дотримані вимоги та правила діючого КПК України та КК України, просив суд призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 цього Кодексу є нетяжким злочином. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди судом не встановлено.

Узгоджена прокурором і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання.

Зокрема, враховано, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 02.06.2025 року, укладену між прокурором та підозрюваним за участю його захисника і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 368, 370, 374-376, 468, 469, 474, 475, 477 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 червня 2025 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_4 з однієї сторони та прокурором Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_3 з іншої сторони.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня постановки його на облік органом пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи холодної зброї №СЕ-19/102-25/10037-ХЗ від 07.05.2025 року, у розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн 80 коп.

Накладений ухвалою слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 07.05.2025 року арешт на предмет, схожий на тактичний ніж скасувати.

Речові докази: ножівку (чохол) в середині якого знаходиться ніж, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6-7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок виготовлено 05.06.2025 року.

Суддя: