печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5080/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у межах кримінального провадження №0001667 від 07.09.2023, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у межах кримінального провадження №0001667 від 07.09.2023.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що 13.01.2025 за адресою: вул. м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17, в тому числі офісу № 408, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Київ від 20.12.2024 у справі №757/60038/24-к слідчими Головного слідчого управління Національної поліції Українипроведено обшук, в ході якого вилучені майно та документи.

Адвокат вказує, що дане майно повинно бути повернуто особі у якої вилучено, оскільки є тимчасово вилученим майном.

24.02.2025 на адресу суду від адвоката ОСОБА_3 надійшли додаткові пояснення по справі.

У судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явилася, про розгляд скарги повідомлена належним чином.

Правило неможливості розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України передбачає обов`язкову участь такої особи, разом з тим, до суду адвокат подав клопотання про розгляд скарги за його відсутності, слідчий суддя дійшов висновку про розгляд скарги за їх відсутності.

Слідчий, прокурор не з`явилися у судове засідання, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, подав заперечення на скаргу.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, прокурор, не з`явилися в судове засідання, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без їх участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за скаргою дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001667 від 07.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.

13.01.2025 на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2024 у справі №757/60038/24-к, проведено обшук за адресою: вул. м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17, в тому числі офісу № 408, в ході якого вилучені майно та документи.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2025 у справі №757/1436/25-к накладено арешт на тимчасово вилучене майно, виявлене під час проведення обшуку 13.01.2025 м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17, за місцем знаходження ТОВ «Дніпровський алкогольний завод» (), в рамках кримінального провадження №0001667 від 07.09.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У зв`язку із здійсненням досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, проведено обшук у порядку ст. 234 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано протягом 48 годин після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Із змісту положень ст. 236 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з цим, встановлено, що в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2025, якою надано дозвіл на проведення обшуку, прямо вказано майно, яке у скарзі суб`єкт звернення просить суд зобов`язати слідчого/прокурора повернути, а також майно, дозвіл на вилучення якого попередньо одержано не було, накладено арешт, яке було вилучено під час обшуку.

Суб`єктом звернення не доведено обставин які б свідчили, що вилучене майно утримується органом досудового розслідування неправомірно та не відноситься до кримінального провадження, а відтак відсутні правові підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 170, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у межах кримінального провадження №0001667 від 07.09.2023 - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1