Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/1069/25

Номер провадження: 1-кп/511/230/25

18 квітня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000033 від 11.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого в таксі, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюються в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, - споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Порушенням державного кордону України є перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією збройних сил Російської Федерації, на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України запроваджено воєнний стан. Відповідно до постанови КМУ «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 та 03.03.2022 №194 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», з метою здійснення заходів правового режиму воєнного стану обмежено виїзд з України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

ОСОБА_4 в період дії воєнного стану достеменно знав про порядок та умови перетину державного кордону, розташування пунктів пропуску громадян через державний кордон, місця перетину кордону тощо, та вчинив умисний злочин у сфері недоторканності державних кордонів при наступних обставинах:

В жовтні 2024 року, більш точного часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 в месенджері «Телеграм» в чаті з телеграмакаунтом на ім`я « ОСОБА_6 » віртуально познайомився з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та в подальшому в переписці з ним повідомим, що бажає перетнути державний кордон України поза межами пунктів пропуску за винагороду.

Надалі, невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, через свій телеграмакаунт запропонував ОСОБА_4 надати допомогу за грошову винагороду у незаконному переправлені його через державний кордон України, а коли дізнався що останній не зможе повністю виплати оговорену суму, почав виясняти, чи зможе ОСОБА_4 на своєму транспортному засобі допомогти перетнути державний кордон України поза межами пунктів пропуску іншим особам, в обмін на знижку для нього. У зв`язку з цим ОСОБА_4 погодився на пропозицію невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, в сприянні у незаконному переправленні осіб через лінію державного кордону України, поза пунктами пропуску, оскільки використовує транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter T5», 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_7 .

З цією метою, надавши свою згоду на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 отримав від невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, шляхом телефонних дзвінків вказівки придбати для подальшого спілкування біля державного кордону радіостанцію та зустріти в місті Одеса по вул.Заболотного біля супермаркету «Сільпо» приблизно о 14:00 год 10.01.2025 десятьох осіб чоловічої статі призовного віку, та в подальшому забезпечити їх прибуття до визначеного місця, а саме попередньо до с.Гребеники Роздільнянського району Одеської області, яке знаходиться неподалік державного кордону України з Молдовою (ПМР), щоб в подальшому пішим порядком перетнути з цими особами чоловічої статі державний кордон України поза пунктом пропуску.

В подальшому ОСОБА_4 , як виконавець, виконуючи свою роль, спрямовану на реалізацію єдиного злочинного умислу щодо незаконного переправлення громадян через лінію державного кордону України, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, у відповідності з вказівками особи на ім`я ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, 10.01.2025, використовуючи автомобіль марки «Volkswagen Transporter T5», р/н НОМЕР_1 , синього кольору, яким користується по довіреності, біля 14:00 годин, прибув до супермаркету «Сільпо» по вул.Заболотного м. Одеси, де в подальшому шляхом телефонних викликів зустрівся з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Після цього, ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter T5», р/н НОМЕР_1 , синього кольору рухаючись по автодорозі «Одеса-Роздільна» перевіз вищезазначених осіб до м. Роздільна Одеської області, а потім минаючи блок-пост почав рухатись до с. Гребеники Роздільнянського району Одеської області.

Однак, ОСОБА_4 рухаючись на автомобілі марки «Volkswagen Transporter T5», р/н НОМЕР_1 , синього кольору з пасажирами в кількості 10 осіб чоловічої статі, 10.01.2025 біля 19.00 годин між населеними пунктами Бугай-Нове на території обслуговування Роздільнянського району Одеської області, на полі біля лісосмуги в сторону державного кордону України з Молдовою (ПМР) був затриманий працівниками Державної прикордонної служби України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи і суду та пояснив, що на прохання особи на ім`я ОСОБА_6 , з яким він познайомився через телеграмканал, за скидку в оплаті за перетин державного кордону для себе, на транспортному засобі, яким він користувався, погодився допомогти перетнути державний кордон України поза межами пунктів пропуску іншим особам. За вказівкою особи на ім`я ОСОБА_6 він придбав для подальшого спілкування біля державного кордону радіостанцію, зустрів в місті Одеса по вул.Заболотного біля супермаркету «Сільпо» приблизно о 14:00 год 10.01.2025 десятьох осіб чоловічої статі призовного віку, та в подальшому на транспортному засобі «Volkswagen Transporter T5», 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_7 та яким він користується, повіз вказаних осіб до с.Гребеники Роздільнянського району Одеської області, яке знаходиться неподалік державного кордону України з ОСОБА_18 (ПМР). Він спілкувався з особою на ім`я ОСОБА_6 за допомогою мобільних телефонів, та під час руху до с.Гребеники отримував інструкції, вказівки та подальший маршрут руху. Проїхавши м.Роздільна, по дорозі він заблукав, натрапив на прикордонний наряд та був затриманий на території Роздільнянського району між селами Бугай та Нове.

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не оспорює.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.332 КК України, як незаконне переправлення осіб через державний кордон України, тобто незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується позитивно за місцем проживання, працевлаштований, є членом ГО допомоги інвалідам та ветеранам АТО «Воля до життя», є батьком трьох дітей, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст.75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Санкцією ч. 2 ст. 332 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

З урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України, а також застосувати до нього додатковий вид покарання у виді позбавлення права обіймати посади у сфері недоторканності державних кордонів.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до ст.174 ч.4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Вирішуючи питання про долю речових доказів, суд зазначає, що ч. 5 ст. 96-2 КК України не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю).

Згідно з ч. 9 http:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_779/ed_2016_10_08/pravo1/T124651.html?pravo=1#779" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст. 100 КПК України, під час ухвалення судового рішення суд повинен вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів. Відповідно до пунктів 1, 2 вказаної норми конфіскуються гроші, цінності та інше майно, які були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або призначалися чи використовувалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, крім випадків коли власник чи законний володілець не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, з огляду на вказані законодавчі норми спеціальна конфіскація може бути застосована до майна засудженого чи у передбачених КК України у випадках - до майна іншої особи, яке використовувалося як знаряддя вчинення злочину, лише у випадках, якщо власник знав про їх незаконне використання.

Разом із тим, вирішуючи питання щодо спеціальної конфіскації в рахунок держави знаряддя вчинення злочину - автомобіль марки «марки «Volkswagen Transporter T5», 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_7 , суд враховує викладені вимоги закону і вважає, що в даному випадку спеціальна конфіскація не може бути застосована.

Як убачається з матеріалів провадження, власником вказаного транспортного засобу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_7 . Даних, що вказана особа знала чи могла знати про незаконне використання ОСОБА_4 автомобіля, у суду не має.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.01.2025 року у вигляді заборони відчуження на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» із реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 , належить скасувати.

Підлягають спеціальній конфіскації належні обвинуваченому мобільний телефон марки «iPhone 11», білого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_3 , IMEI-2: НОМЕР_4 , з сім картою мобільного оператора ПрАТ «Лайфсел» та номерами телефону НОМЕР_5 , НОМЕР_6 та ПрАТ «Київстар» та номером телефону НОМЕР_7 , та мобільний телефон марки «Nokia XoressMusic» чорного кольору з сірими вставками, рація марки «BAOFENG» моделі «UV-5R», чорного кольору, яка має серійний номер «S/N: НОМЕР_9».

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню на залучення експерта за проведення судової експертизи в розмірі 6367 гривень 20 копійок (судова експертиза №СЕ-19/116-25/1857-КТ від 24.03.2025) належить стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Керуючись ст.ст.96-1,96-2,100,174,349,368,369-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади у сфері недоторканності державних кордонів строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у виді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши залишати житло з 00:00 години по 06:00 годину за адресою: АДРЕСА_2 (крім випадків оголошення про повітряну тривогу на території Одеської області, стихійного лиха, отримання невідкладної медичної допомоги), з покладенням наступних обов`язків:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатися з міста Одеса без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.01.2025 року у вигляді заборони відчуження на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» із реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 .

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «iPhone 11», білого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_3 , IMEI-2: НОМЕР_4 , з сім картою мобільного оператора ПрАТ «Лайфсел» та номерами телефону НОМЕР_5 , НОМЕР_6 та ПрАТ «Київстар» та номером телефону НОМЕР_7 , та мобільний телефон марки «Nokia XoressMusic» чорного кольору з сірими вставками, рація марки «BAOFENG» моделі «UV-5R», чорного кольору, яка має серійний номер «S/N: НОМЕР_9» - конфіскувати.

Речовий доказ по справі: автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» із реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим власнику.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню на залучення експерта за проведення судової експертизи в розмірі 6 367 гривень 20 копійок (судова експертиза №СЕ-19/116-25/1857-КТ від 24.03.2025) стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 14.02.1996 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1