Провадження № 11-сс/4823/416/25
Категорія - застава. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

01 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю і жителю АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженому, особі з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судимому, обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 13 жовтня 2025 року.

Частково задовольняючи клопотання, слідчий суддя встановив, що за ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а тому з урахуванням доведеності ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та незаконного впливу на свідків, які є цілком імовірними, слідчий суддя з урахуванням даних про позитивну репутацію підозрюваного, його вік, наявність міцних соціальних зв`язків, вад здоров`я, відсутності судимостей, а також відсутності даних про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного упродовж досудового розслідування, прийшов до висновку про можливість запобігти встановленим ризикам шляхом застосування до особи запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання скасувати, постановити нову, якої застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

Вказує, що судом не надано належної оцінки тяжкості покарання за кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_9 , та наслідки його вчинення. Підкреслює, що особа підозрюється у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років, а його службова недбалість призвела до заподіяння державним інтересам тяжких наслідків у вигляді збитків на суму 1 389 166 грн. 03 коп.

Відтак, вважає прокурор, розмір застави визначений у клопотанні є цілком співмірним заподіяним ОСОБА_6 збиткам державного бюджету.

Підкреслює, що відповідно до положень ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Апелянт переконаний у помилковості висновку слідчого судді про те, що позитивна репутація ОСОБА_6 , відсутність у нього судимостей та наявність міцних соціальних зв`язків здатні запобігти ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вважає, що саме усвідомлення підозрюваним можливості звернення внесеної застави у дохід держави, з урахуванням нинішнього незначного заробітку підозрюваного, зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити виконання останнім обов`язків.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного та його захисника, які просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів провадження 07 серпня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00002310 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

13 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, а саме у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило державним інтересам тяжкі наслідки.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.179 КПК України вбачається, що особисте зобов`язання полягає у покладенні, зокрема, на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу. Підозрюваному письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, слідчим суддею у відповідності до вимог ч.1 ст.194 КПК України встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення та достатніх підстав про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 194 КПК України прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, та на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 достатнім буде застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_6 вид запобіжного заходу - особисте зобов`язання, та покладення на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, який раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, що в сукупності свідчить про наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків.

Усупереч твердженням прокурора, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що сама по собі тяжкість злочину і міра покарання, яка загрожує підозрюваному, не свідчать про те, що ОСОБА_6 однозначно може вчинити дії, які обумовлюють настання ризиків, про які вказує прокурор.

Доводи прокурора не спростовують висновку слідчого судді про достатність для гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Слідчим суддею наведені достатні мотиви для відмови в обранні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави і застосування до останнього такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що застава це процесуальна, а не каральна міра. А відтак, вимога у клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді застави лише з урахуванням встановленої на даному етапі шкоди, завданої кримінальним правопорушенням є невиправданою та суперечить меті такого запобіжного заходу.

Так, ч. 4 ст. 182 КПК України встановлюють, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У клопотанні слідчого не зазначено та прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання для запобігання ризикам, які були встановлені у судовому засіданні, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є обґрунтованим.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12