ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6867/25

Провадження № 11-сс/820/276/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеокоференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 27.01.2025 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2025 року задоволено частково клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Покатилівка Теректинського району Уральської області Республіки Казахстан, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимому,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 26 травня 2025 року включно.

Ухвала діє по 26 травня 2025 року включно.

Органом досудового розслідування встановлено, що у невстановлені дату та час, але не пізніше 15.01.2025 ОСОБА_9 вступив в попередню змову із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленою на даний час особою ідентифікованою органом досудового розслідування як чоловік на ім`я « ОСОБА_12 » (далі по тексту « ОСОБА_12 »), з метою вимагання грошових коштів у ОСОБА_13 , який являється колишнім чоловіком ОСОБА_10 та між якими після розлучення склалися неприязні стосунки.

З метою реалізації вказаного умислу спрямованого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_13 , ОСОБА_9 будучи обізнаним про неприязні стосунки ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , являючись їх спільним знайомим, запропонував останній використати факт її колишнього шлюбу із потерпілим під час якого у потерпілого ОСОБА_13 нібито виник борг перед ОСОБА_10 в розмірі 300 000 доларів США. (хоча в дійсності ОСОБА_13 вказаної заборгованості перед ОСОБА_10 під час їх шлюбу не мав).

На пропозицію ОСОБА_9 , щодо висунення ОСОБА_13 вищевказаної надуманої незаконної вимоги, ОСОБА_10 погодилася, після чого вона та ОСОБА_9 домовилися залучити до вчинення вказаного злочину знайомих останнього, які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення майнових злочинів, а саме ОСОБА_11 та « ОСОБА_12 ».

Надалі, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та « ОСОБА_12 », керуючись метою швидкого протиправного збагачення, розробили злочинний план направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_13 та вчинили кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 15.01.2022, близько 15 год, з метою реалізації задуманого плану, діючи в умовах воєнного стану (введеного в дію 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», який продовжено до 09 травня 2025 року), керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на вимагання - вимогу передачі чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх наслідки щодо позбавлення можливості особи на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, діючи умисно, усвідомлено посягаючи на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, « ОСОБА_12 » перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , використовуючи месенджер «WhatsApp», зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_1 на мобільний номер ОСОБА_13 НОМЕР_2 та в телефонній розмові висунув вимогу останньому сплатити ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, при цьому висловив погрози застосування фізичного насильства в разі невиконання поставленої ним вимоги, які ОСОБА_13 сприйняв як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я.

Продовжуючи свої злочинні дії, 18.01.2025 «ОСОБА_12», перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи месенджер «WhatsApp», знову зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_1 на мобільний номер ОСОБА_13 НОМЕР_2 та в телефонній розмові в черговий раз повідомив останньому про необхідність сплатити ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, в іншому випадку пригрозив приїздом за місцем проживання потерпілого групи осіб з так званого «злочинного світу», які відберуть в останнього усе належне йому майно. Також у вказаній розмові « ОСОБА_12 » повідомив потерпілому ОСОБА_13 про необхідність здійснення подальшої комунікації з приводу поставленої вимоги в тому числі із ОСОБА_9 .

Надалі, на протязі 21.01.2025, 25.01.2025 та 26.01.2025 «ОСОБА_12» використовуючи месенджер «WhatsApp» телефонував потерпілому ОСОБА_13 та в розмовах продовжував вчиняти на нього психологічний тиск з метою сплатити ОСОБА_10 вищевказаний надуманий борг, а також говорити про необхідність зв`язатися з даного питання із ОСОБА_9 .

В подальшому, 27.01.2025 та 30.01.2025 між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 відбулися телефонні розмови з ініціативи останнього, який телефонував потерпілому на його мобільний номер НОМЕР_2 , використовуючи месенджер «WhatsApp», із власного мобільного номеру НОМЕР_3 . У вказаних розмовах ОСОБА_9 підтвердив свою обізнаність у нібито наявності боргу потерпілого ОСОБА_13 перед ОСОБА_10 та повідомив, що спілкувався з даного приводу із «ОСОБА_12», після чого запропонував потерпілому зустрітися задля обговорення ситуації, яка склалася.

04.02.2025 близько 13 год ОСОБА_9 за попередньою домовленістю із потерпілим ОСОБА_13 зустрілися поряд із ГРК «Лелека», що по Вінницьке шосе, 1 в м. Хмельницький, звідки разом направилися у ГРК «Собкофф», що по вул. Прибузька, 15/1 в м. Хмельницький. Під час розмови у вказаному закладі ОСОБА_9 , попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_10 , «ОСОБА_12» та ОСОБА_11 , маючи спільний умисел із вказаними особами на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 , повідомив останньому, що «ОСОБА_12» являється впливовою особою у так званому «кримінальному світі», а тому потерпілий має виконувати усе те, що він йому говорить, маючи на увазі повернення неіснуючого боргу ОСОБА_14 в розмірі 300 000 доларів США. Також ОСОБА_9 у вказаній розмові наполягав на тому, щоб потерпілий ОСОБА_13 здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_10 та обговорив усі деталі, щодо повернення так званого боргу.

Після вказаної зустрічі у ГРК «Лелека» 04.02.2025 ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, про обставини вказаної зустрічі, а також наголосив, щоб остання розмовляючи з ОСОБА_13 продовжувала наполягати на поверненні неіснуючого боргу в розмірі 300 000 доларів США, при цьому допустив, що в подальшому вчиняючи вимагання, з метою як найшвидшого заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 можна буде зменшити суму неіснуючої заборгованості до 200 000 доларів США. Також ОСОБА_9 узгодили із ОСОБА_15 , що після незаконного заволодіння грошовими коштами потерпілого в розмірі 200 000 доларів США, з вказаної суми 150 000 доларів отримає ОСОБА_15 , а решта 50 000 доларів США будуть розподілені між ним та іншими особами залученими до вимагання, маючи на увазі «ОСОБА_12» та ОСОБА_16 .

06.02.2025 ОСОБА_13 відповідно до попередньої рекомендації ОСОБА_9 зателефонував зі свого мобільного номеру НОМЕР_2 на мобільний номер ОСОБА_10 НОМЕР_4 . В ході вказаної розмови ОСОБА_13 заперечив наявність у нього боргу перед ОСОБА_15 в розмірі 300 000 доларів США та просив останню припинити вимагати у нього вказану суму грошових коштів через третіх осіб, маючи на увазі «ОСОБА_12» та невідомих потерпілому осіб з так званого «кримінального світу» на яких той посилається. В свою чергу ОСОБА_10 наголосила ОСОБА_13 про необхідність сплатити їй грошові коштів в розмірі 300 000 доларів США, таким чином підтвердивши залучення «ОСОБА_12» та інших осіб до вимагання грошових коштів у потерпілого.

Після вищевказаної розмови ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , на протязі 06.02.2025, 07.02.2025, 10.02.2025, 11.02.2025 ОСОБА_9 , використовуючи месенджер «WhatsApp», телефонував потерпілому ОСОБА_13 та в розмовах, посилаючись на «ОСОБА_12» та інших невідомих потерпілому людей з так званого «кримінального світу», наполягав у необхідності сплатити ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, при цьому говорив про настання проблем, які виникнуть в разі невиконання поставленої вимоги. В свою чергу потерпілий ОСОБА_13 під час кожної з таких розмов пояснював, що немає боргу в розмірі 300 000 доларів США перед ОСОБА_10 та будь-ким іншим.

В подальшому, 16.02.2025 близько 18 год ОСОБА_11 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та « ОСОБА_12 », використовуючи месенджер «WhatsApp», зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_5 на мобільний номер ОСОБА_13 НОМЕР_2 та в телефонній розмові представившись особою на прізвисько « ОСОБА_17 » повідомив про необхідність «закрити питання», маючи на увазі сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, після чого дзвінок було перервано.

Наступного дня 17.02.2025 та в подальшому 18.02.2025 потерпілому ОСОБА_13 телефонував ОСОБА_9 та в розмовах дав зрозуміти, що особа на прізвисько « ОСОБА_17 », тобто ОСОБА_11 , представляє інтереси « ОСОБА_12 » в питані щодо сплати потерпілим грошових коштів ОСОБА_15 . Також під час вказаних розмов ОСОБА_9 повідомив потерпілому ОСОБА_13 про необхідність зустрітися.

24.02.2025 близько 13 год 30 хв ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_13 відповідно до попередньої домовленості зустрілися в ГРК «Собкофф», що по вул. Прибузька, 15/1 в м. Хмельницький. У вказаному закладі ОСОБА_9 використовуючи власний мобільний телефон зателефонував у месенджері «WhatsApp» ОСОБА_10 та увімкнув гучномовець, після чого остання повідомила ОСОБА_13 про необхідність розрахуватися з нею, маючи на увазі сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, а також зауважила про необхідність вирішення даного питання через її людей, тобто «ОСОБА_12» та ОСОБА_16 . Закінчивши дану розмову, ОСОБА_9 знову ж таки використовуючи власний мобільний телефон здійснив відео дзвінок у месенджері «WhatsApp» ОСОБА_11 ході вказаної розмови ОСОБА_11 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, розташувавшись в кріслі поряд з столом поверх якого демонстративно знаходились предмет схожий на автоматичну зброю та набої до нього, повідомив потерпілому ОСОБА_13 про необхідність сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, при цьому пригрозив фізичною розправою, а саме сказав, що в разі відмови виконати поставлену вимогу відріже потерпілому голову. Закінчивши вказаний відео дзвінок, ОСОБА_9 в свою чергу також наголосив потерпілому про необхідність сплатити грошові кошти ОСОБА_10 в сумі 300 000 доларів США.

В подальшому, 04.03.2025 близько 11 год 30 хв в приміщені ресторану «Чарлі», що по вул. Заводська, 30 в м. Хмельницький, відбулася зустріч ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , після якої останній перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи месенджер «WhatsApp», зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_5 на мобільний номер ОСОБА_13 НОМЕР_2 та в черговий раз висунув вимогу потерпілому сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, після чого усі вищевказані особи та « ОСОБА_12 » залишать його в спокої.

Надалі, в період з 05.03.2025 по 19.03.2025 ОСОБА_9 та ОСОБА_11 неодноразово почергово телефонували потерпілому ОСОБА_13 у месенджері «WhatsApp» та під час вказаних телефонних розмов тиснули на останнього психологічно примушуючи сплатити на користь ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_13 , сприймаючи усі попередні погрози вищевказаних осіб як реальні, побоюючись за власне життя та здоров`я, погодився сплатити частину вищевказаного неіснуючого боргу в розмірі 200 000 доларів США.

27.03.2025, близько 09.30 год., відповідно до попередніх домовленостей, ОСОБА_13 зустрівся із ОСОБА_9 у ГРК «Лелека», що в с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, де виконуючи незаконну вимогу останнього, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та « ОСОБА_12 », щодо погашення неіснуючої заборгованості, побоюючись за своє життя та здоров`я, передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 200 000 доларів США.

28.04.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вимозі передачі чужого майна (вимагання), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над потерпілим, в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , передбачає призначення покарання тільки у виді позбавлення волі, початковий етап розслідування даного кримінального провадження, особу підозрюваного, прихожу до переконання, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інший злочин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати підозрюваному ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Визначити розмір застави вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку часткового залишення в силі оскаржуваної ухвали слідчого судді Хмельницького міського суду Хмельницької області від 01 травня 2025 року.

Вказує, що як на час внесення відповідних відомостей в ЄРДР, так і протягом усього періоду часу, на який у своїх показаннях вказує безпосередньо сам потерпілий ОСОБА_13 , зокрема у протоколі додаткового допиту від 24.03.2025, а саме 15.01.2025, 18.01.2025, 21.01.2025, 25.01.2025 та 26.01.2025, як на період часу щодо пред`явлення йому виключно у телефонному режимі невідомою особою на прізвисько « ОСОБА_12 » вимог передачі майна (вимагання) з погрозою насильства підозрюваний ОСОБА_7 у період з 08.10.2024 по 11.02.2025 утримувався у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» у рамках кримінального провадження №0000236 від 20.07.2021 також за ч. 4 ст.189 КК України, що підтверджується довідкою про звільнення серії РІВ № 13078.

Акцентує увагу на тому, що за період утримання в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» до ОСОБА_7 жодного разу не було застосовано дисциплінарних стягнень за заборонене використання мобільних телефонів.

На думку апелянта ризик переховуватись, ризик незаконно впливати на потерпілого та інших підозрюваних не доведено, оскільки у рамках вищевказаного кримінального провадження №0000113 від 27.01.2025 у підозрюваний ОСОБА_7 , однозначно усвідомлюючи усю критичність та серйозність ситуації, ймовірну міру відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України уже тричі власноруч, добровільно прибував на виклики до слідчого 10.04.2025, 24.04.2025 та 28.04.2025, що підтверджується відповідними повістками про виклик та наявними у них відмітками про прибуття в останніх, а також прибував до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області на першу вимогу на розгляд Клопотання, що свідчить про належне виконання ним відповідних обов`язків та відсутність наміру переховуватись від органу досудового розслідування.

Окрім того, з часу звільнення з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», а саме, починаючи з 11.02.2025 у підозрюваного ОСОБА_7 було достатньо часу - понад два місяці часу - на вчинення будь-яких дій спрямованих на потерпілого чи інших підозрюваних, однак останні він не чинив, про що свідчить відсутність будь-яких письмових заяв від останніх.

У якості додатків до клопотання на підтвердження винуватості підозрюваного ОСОБА_7 надано лише висновок експерта від 14.04.2025 №СЕ-19123-255440-В3, котрий було проведено на підставі наданих самим же потерпілим ОСОБА_13 , а саме 4-х аудіофайлів.

З протоколу огляду оптичного диску DVD-R від 24.02.2025 року чітко слідує, що потерпілим надані аудіозаписи у кількості 4 - «R0518», «R20250125- 153130, «R4007», «R5730», при цьому дати створення, збереження чи змін даних аудіозаписів не вказано.

Разом з тим з висновків вищевказаної експертизи чітко слідує, що лише на двох наданих потерпілим аудіозаписах «R0518», «R3130 голос належить саме ОСОБА_7 .

Однак при цьому на розгляд експерту не поставлено питання щодо наявності ознак монтажу на досліджуваних фонограмах, відтак встановити в категоричній формі відсутність ознак монтажу на досліджуваних фонограмах не виявляється можливим.

Окрім того, згідно абзацу 2 вищевказаного висновку у зразку, надано для порівняння, та голосів й мовлення дикторів на фонограмах файлів «R20250126- 164007», «R5730» не встановлено схожість характеристик й мовлення ОСОБА_7 .

Наголошує на тому, що як станом на день та час вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 28.04.2025, так і на день та час розгляду судом першої інстанції клопотання в органу досудового розслідування був відсутній висновок судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, котрий підтверджував би наявність у висловлюваннях ОСОБА_7 , адресованих потерпілому ОСОБА_13 вимагання грошових коштів, погроз вчинення певних дій.

Оскільки взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки, вважає, що наразі існують належні правові підстави для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний має постійне місце проживання у АДРЕСА_2 , де проводився обшуку рамках даного кримінального провадження; з характеристики № 02-10/25 Б від 09.10.2024, виданої об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Келецька 64» слідує, що підозрюваний ОСОБА_7 за час проживання з січня 2022 року зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг від мешканців не надходило; згідно зі свідоцтва про народження НОМЕР_6 від 02.03.2012 року вбачається наявність на утриманні у підозрюваного малолітньої дитини, доньки ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При прийняті оскаржуваної ухвали слідчим суддею першої інстанції також порушено приписи п.3 ч.1 ст.178 КПК України - не оцінено стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки з ряду медичної документації підозрюваного вбачається, що останній у 2023 році переніс зупинку серця, а відтак має ряд супутніх хронічних захворювань та проблем зі здоров`я.

На думку апелянта слідчим суддею суду першої інстанції не проведено аналіз всіх ризиків, визначених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, наведених стороною обвинувачення, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до ч.5 ст.9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_13 , який повідомив про обставини вимагання у нього грошових коштів групою осіб, в тому числі ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду диску з аудіо записами розмов потерпілого ОСОБА_13 із ОСОБА_7 , в яких останній вимагає грошові кошти у потерпілого;

- висновком експерта № СЕ-19/123-25/5440-ВЗ від 14.04.2025, за результатами проведення експертизи відео-, звукозапису, згідно з яким голос та мовлення на вищевказаних аудіо записах наданих потерпілим ОСОБА_13 , в ході яких в останнього вимагають грошові кошти, належать ОСОБА_7 ;

- матеріалами за результатами проведення НСРД;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України є обґрунтована, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на потерпілого та інших підозрюваних; може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, тому неможливо запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

А тому твердження захисника ОСОБА_6 про відсутність ризиків є безпідставними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини кримінального провадження, особу ОСОБА_7 , обставини в їх сукупності, міцність соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, вік та стан його здоров`я, майновий стан, обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано прийняв рішення про необхідність його ізоляції від суспільства.

Доводи захисника про те, що слідчим суддею не надано належної оцінки доказам доданим до клопотання не заслуговують на увагу.

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини кримінального провадження, особу підозрюваного і обґрунтовано прийняв рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки лише такий найсуворіший запобіжний захід, на даний час, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним стороною обвинувачення.

Посилання в апеляційній скарзі захисника про те, що у доданих до клопотання слідчого відсутні достатні докази причетності ОСОБА_7 до інкримінованого кримінального правопорушення є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті. Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, оскільки вказані обставини існували і на момент вчинення інкримінованих підозрюваному дій та не слугували стримуючими факторами від вчинення кримінального правопорушення.

Не можуть бути задоволеними і вимоги апеляційної скарги захисника про необхідність визначення застави враховуючи наступне.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Не є підставою для пом`якшення запобіжного заходу стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 та необхідність у лікуванні, оскільки вказані обставини не позбавляють його можливості отримати кваліфіковану медичну допомогу у місцях тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що надані докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку про те, що підозра є обґрунтованою. Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого КПК України, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на те, що обставини провадження свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді не знаходить.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , на строк по 26 травня 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3