Провадження №1-кп/337/270/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002357 від 22.11.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, пенсіонера, не одруженого, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2024 року, приблизно о 09:20 годин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив паркування вздовж правого краю проїзної частини пр. Ювілейного в районі будинку №27-Б в м. Запоріжжі.

В цей же час пішохід ОСОБА_4 , в цілях здійснення ревізії зливу, вийшла на проїзну частину пр. Ювілейного та зупинилась, розташовуючись безпосередньо позаду припаркованого автомобілю під керуванням водія ОСОБА_6 .

В свою чергу водій ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 , із змінами та доповненнями, а саме:

- п.10.1, відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

- п.10.9, згідно з яким «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»,

В безпеці своїх дій не переконався, за допомогою до інших осіб не звернувся, а відновив рух заднім ходом, рухаючись від вул. Світлої в сторону вул. Лахтінської, в результаті чого допустив наїзд задньою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_4 , яка стояла на проїзній частині позаду його машини.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів лівої ключиці, лопатки грудини та хребта, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я більш, ніж як 21 доба; напруженої гематоми лівої сідничної ділянки, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; саден м`яких тканин голови, обличчя та параорбітальної гематоми ОD, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.10.1, п.10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із змінами та доповненнями, знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину в інкримінованому кримінальному правопорушення визнав частково та пояснив, що 22.11.2024 його знайомий попросив допомогти розвести на його ж автомобілі хліб по магазинам, на що обвинувачений погодився. В той же день, приблизно о 09.30 год. на пр. Ювілейному в м. Запоріжжі він керував транспортним засобом «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в подальшому припарковав біля магазину, вивантажив лоток хлібу, відніс його магазину та повернувся до автомобілю. Потерпілу позаду свого транспортного засобу не бачив. Коли він сів за кермо, подивився по дзеркалам, посигналив та почав рухатись назад. Конструкція транспортного засобу не дозволяла повністю бачити, хто стоїть за ним. При цьому він до сторонніх осіб за допомогою не звертався. Коли здавав назад почув крик, жінка почала стукати по кузову. Він зупинився, вийшов з автомобілю та побачив потерпілу під своїм транспортним засобом. У подальшому була викликана швидка, яка відвезла жінку до лікарні. Визнає, що порушив п.10.1, 10.9 ПДР. Також визнає, що в наслідок його дій потерпілій завдані тілесні ушкодження, зокрема, перелом ключиці. Водночас, у нього є сумніви щодо таких тілесних ушкоджень, як перелом лопатки грудини та хребта, які зазначені в обвинувальному акті, оскільки він дізнався, що потерпіла відразу після подій ДТП в лікарні не знаходилась. Вважає, що потерпіла не могла отримати такі тілесні ушкодження як перелом лопатки, грудини та хребта внаслідок даної ДТП. Зазначив, що він шкодує про скоєне, в судовому засіданні вибачився перед потерпілою, просив суворо його не наказувати, повідомивши, що знаходиться вкрай тяжкому матеріальному становищі, оскільки крім пенсії інших доходів не має. Не заперечував, що раніше двічі притягався до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Також пояснив, що він намагався з потерпілою домовитись про суму компенсації за завдану їй шкоду, пропонувати гроші у розмірі 20 000 грн., хотів примиритись з нею, але вона відмовилась від такої пропозиції, тому він ці кошти потерпілій не передав. Цивільний позов потерпілої визнає частково. Вважає заявлений потерпілою розмір моральної шкоди завищеним. Зазначає, що у нього немає таких коштів, оскільки він не працює, є пенсіонером, розмір його пенсії становить 3000 грн., інших доходів не має, страждає на гіпертонію, має цивільну дружину-пенсіонерку, сплачує за комунальні послуги приблизно 3000 грн. на місяць, в склад його родини також входять повнолітня донька та онук. Не заперечує проти стягнення з нього на користь потерпілої моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.286 КК України, суд вважає, що його вина повністю підтверджується сукупністю зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом допустимих та належних доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні обставини викладені у обвинувальному акті не оспорювала та пояснила, що вона є працівником КП «ЕЛУАШ» і у зазначені в обвинувальному акті день, час та місці прибирала ливнівки на дорозі після дощу. Була одягнена у фуфайку та спецодяг помаранчевого кольору. Коли почала працювати, транспортного засобу біля неї не було. Перед цим вона подивилась по сторонам, небезпеки ніякої не було. Коли працювала біля тротуару відчула удар в спину, від якого впала на асфальт та опинилась під колесами транспортного засобу. Після цього була викликана швидка, яка відвезла її до 9-ї міської лікарні. Там її оглянули, після чого відправили лікуватися додому. Вдома їй стало погано, тому через декілька днів після цієї події батько відвіз її знову до лікарні, потім її поклали до стаціонару. У неї були виявлені переломи, які зазначені в обвинувальному акті, проведена операція. Потім вона проходила лікування вдома амбулаторно, тривалий час перебувала на лікарняному, вийшла на роботу лише 15.05.2025 після закриття листка непрацездатності. Після ДТП тривалий час вона сама себе не могла обслуговувати, допомагали батьки та її цивільний чоловік. Обвинувачений нею не цікавився, до неї з пропозицією відшкодувати усю завдану їй шкоду не звертався, від його пропозиції примиритись, отримавши за це 20 000 грн., вона відмовилась. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Відповідно до даних, які містяться в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.11.2024 із доданими до нього схемою та фототаблицею, складеною в присутності ОСОБА_6 , місцем дорожньо-транспортної пригоди є проїзна частина пр. Ювілейного в районі буд.37-Б; проїзна частина - горизонтальна, пряма ділянка; вид та стан покриття асфальтобетонне, зволожене, чисте, нерівностей не виявлено; дорожнє покриття призначено для руху в одному напрямку, по три смуги в напрямку проведення огляду та по три смуги у зустрічному напрямку; дорожня розмітка переривчаста біла; до проїзної частини примикають: праворуч та ліворуч бордюр, тротуар; далі за тротуаром-узбіччям розташовано праворуч та ліворуч тротуар, житлові будинки; спосіб регулювання руху на цій ділянці не регулюється; дорожні знаки 5.45; умови освітлення світла доба, природне освітлення; встановлена наявність камер зовнішнього відеоспостереження на місці ДТП; загальна видимість та конкретна видимість з робочого місця водія: з увімкненим ближнім світлом фар більше 300м., при денному освітленні більше 300м.; локалізація пошкоджень та слідів контактної взаємодії, нашарувань, відшарувань речовин на ТЗ автомобіль «ГАЗ 33021» НОМЕР_1 механічних пошкоджень не має; завантаженість транспортного засобу без пасажирів, з вантажем виробів хлібу масою 1000кг; гальмові системи у справному стані, при натисканні на педаль гальм усі колеса блокуються, ознак розгерметизації не виявлено; рульове керування у справному стані, при обертанні керма передні колеса повертаються у відповідному напрямку; сліди шин не відобразились; інші сліди на дорожньому покритті не виявлено; ознаки напрямку руху транспортного засобу за слідовою картиною; відокремлених від транспортного засобу частин, деталей і інших об`єктів не виявлено; на місці ДТП слідів контактної взаємодії ТЗ з навколишніми об`єктами, предметами не виявлено; місце наїзду розташоване на проїзній частині пр. Ювілейного на відстані 1,0 м від правого краю дороги за ходою огляду, а також 30,3 м. від кута буд.27-Б; автомобіль «ГАЗ33021» розміщений на проїзній частині пр. Ювілейного на відстані 0,4 м. від правих коліс до правого краю дороги за ходом огляду, а також 29,3 м. від кута буд.27-Б. Після закінчення огляду автомобіль «ГАЗ 33021» вилучено та поміщено на майданчик ГУНП за адресою: вул. Привокзальна, 13 (арк.110-124).

Постановою слідчого від 22.11.2024, автомобіль «ГАЗ 33021» р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом, поміщено на зберігання на територію майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 13 (арк. 125-126).

Відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського (Ленінського) районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2024 накладено арешт на автомобіль «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 (арк.127).

Згідно з протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу №01714-00148-24 від 30.07.2024, транспортний засіб «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після технічного контрою визнано технічно справним. Дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю не пізніше 30.07.2026 (арк.128).

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-24/23460-ІТ від 20.12.2024, на момент проведення огляду та експертного дослідження рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля ГАЗ 33021, номерний знак НОМЕР_1 перебувають у працездатному стані (арк.129-136).

Згідно з висновком експерта №210п від 06.12.2024, за медичними відомостями при зверненні ОСОБА_4 22.11.2024 за медичною допомогою виявлені: садна м`яких тканин голови, обличчя та параорбітальна гематома ОD, а також діагностовані множинні закриті переломи лівої ключиці, лопатки, грудини та хребта; діагностована напружена гематома лівої сідничної ділянки.

За медичними відомостями, об`єктивних клінічних даних за гостру травму

центральної нервової системи не виявлено, тому ушкодження голови кваліфікуються як легкі тілесні (згідно п. 2.3.2 б. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6); гематома лівої сідничної ділянки - як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (згідно п. 2.3.3 вище зазначених правил); закриті переломи лівої ключиці, лопатки грудини та хребта - як ушкодження середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я більш, як 21 доба (згідно п. 2.2.2 вище зазначених правил).

Ушкодження утворились (за медичними даними) за механізмом тупої травми в термін, що не суперечить зазначеному в постанові (22.11.2024) та медичній документації.

Характер, рівень та взаємне розташування ушкоджень не суперечать обставинам випадку, що викладені в постанові (а саме: травмування в умовах наїзду транспортного засобу на пішохода) (арк.138-141).

Згідно з протоколом огляду від 04.12.2024 слідчим був оглянутий DVD-R диск з відеозаписом обставин та механізму ДТП, яке сталось 22.11.2024 близько 09:20 год., зафіксованої камерами зовнішнього спостереження, які розміщені в районі будинку №27-Б по пр. Ювілейному в м. Запоріжжі та в ході огляду встановлено, що на відеозаписі простежується світла пора доби, відсутні опади. З початку запису простежується перебування пішохода на проїзній частині пр. Ювілейного, вказаний пішохід одягнений у жилет помаранчевого кольору. В безпосередній близькості від пішохода непорушно стоїть вантажний автомобіль. При досягненні відмітки 09:20:33 спостерігається як вантажний автомобіль, поруч з яким стоїть пішохід, відновлює рух заднім ходом. О 09:20:35 спостерігається як відбувається наїзд задньою частиною вантажного автомобілю на пішохода, яка стоїть позаду нього непорушно. Далі простежується як відбувається повний переїзд тіла пішохода задніми колесами автомобілю, який рухається заднім ходом.(арк.144-147, 171).

Постановою слідчого від 04.12.2024 вказаний диск визнаний речовим доказом (арк.148).

Відеозапис, який мітиться на вказаному DVD-R диску, був відтворений в ході судового розгляду, його зміст цілком відповідає змісту протоколу огляду від 04.12.2024.

Згідно з висновком експерта №КСЕ-19/108-24/23444 від 13.12.2024, з урахуванням наданого файлу з назвою «NVR_ar_ZPR_Yuvileinyi29a_ch1_20_2121.avi», що містить відеозапис, який міститься на наданому диску для лазерних систем зчитування «МуМEDIA» з написом: «ТМFP601BL12115976 5В», час, який минув з моменту відновлення руху заднім ходом автомобілем, іменованим як: «ГАЗ 33021» реєстраційний номер НОМЕР_1 , до моменту наїзду на пішохода ОСОБА_4 , знаходиться в інтервалі 3,10 с до 3,14 с. У цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «ГАЗ 33021» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п.10.1, 10.9 Правил дорожнього руху. У діях водія автомобіля «ГАЗ 33021» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п.10.1, 10,9 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із настанням події дорожньо-транспортної пригоди. У цій дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_4 для водія автомобіля «ГАЗ 33021» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 , визначалась виконанням вимог п.10.1, 10.9 Правил дорожнього руху (арк.149-157).

Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши надані суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за вищевикладених обставин, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому, суд вважає, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено з дотриманням норм процесуального законодавства, уповноваженими посадовими особами, з дотриманням правил та процедур, встановлених для проведення слідчих дій. У суду немає сумнівів в його об`єктивності та достовірності, а добуті в його ході докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою, і в достатній мірі підтверджують вину обвинуваченого в скоєнні вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд приймає їх за основу при постановленні даного вироку.

Так, вина обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_4 , зокремащодо обставин, за яких ОСОБА_6 здійснив протиправні дії щодо неї, а саме наїзд на неї транспортним засобом, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження, зокрема переломи лівої ключиці, лопатки, грудини, хребта.

Такі показання потерпілої щодо обставин вказаного кримінального правопорушення, причетності до них обвинуваченого ОСОБА_6 , є логічними та послідовними. Підстав сумніватися в їх достовірності та правдивості у суду немає, причин оговорювати обвинуваченого у потерпілої не встановлено.

Крім того, показання потерпілої узгоджуються з письмовими доказами - протоколом огляду місця ДТП від 22.11.2024 зі схемою та фототаблицею, висновком судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/108-24/23460-ІТ від 20.12.2024, протоколом огляду DVD-R диску від 04.12.2024 та відтвореним в ході судового розгляду відеозаписом обставин та механізму ДТП, яке сталось 22.11.2024 близько 09:20 год., зафіксованої камерами зовнішнього спостереження, які розміщені в районі будинку №27-Б по пр. Ювілейному в м. Запоріжжі, висновком комплексної судової фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи №КСЕ-19/108-24/23444 від 13.12.2024, висновком судово-медичної експертизи потерпілої №210п від 06.12.2024.

Суд вважає усі вказані докази є належними та допустимими, вони зібрані в установленому законом порядку, відомості, що містяться в них, повністю узгоджуються між собою. Підстав сумніватися в правдивості, достовірності та об`єктивності вказаних доказів у суду немає. Відомості, які містяться в цих доказах є достатніми для доведення обставин, передбачених ст. 91 КПК України. Жодних доводів щодо неналежності та недопустимості досліджених судом доказів сторона захисту в ході судового розгляду не заявляла.

Також при ухваленні вироку суд враховує показання самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який в ході судового розгляду визнавав, що ним були порушенні п.10.1, п.10.9 Правил дорожнього руху, що призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, отримання потерпілою тілесних ушкоджень, зокрема, перелому лівої ключиці, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також інших легких тілесних ушкоджень, наявність причинного зв`язку між своїми діями та такими наслідками не оспорював.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що внаслідок даної ДТП у потерпілої не могли виникнути такі тілесні ушкодження як перелом лопатки, грудини та хребта, суд визнає такими, що не відповідають дійсності і розцінює їх як спосіб захисту, обраний з метою пом`якшення відповідальності за вчинене. Належних та допустимих доказів на підтвердження таких доводів обвинувачений суду не надав.

При цьому суд враховує, що перелік тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою ОСОБА_4 , ступень їх тяжкості, механізм та термін їх утворення, а також те, що характер, рівень та взаємне розташування усіх тілесних ушкоджень не суперечать такій обставині, як травмування в умовах наїзду транспортного засобу на пішохода, підтверджуються висновком судово-медичного експерта №210п від 06.12.2024, який складений в результаті дослідження медичної документації потерпілої. При цьому судово-медичний експерт, який проводив вказане дослідження, попереджався про кримінальну відповідальність, є фахівцем в зазначеній галузі, належним чином обґрунтував свій висновок з посиланням на нормативні акти.

Переконливого обґрунтування на спростування цього висновку, зокрема, в частині виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень та механізму утворення, стороною захисту не надано.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, у вчиненні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення - необережний нетяжкий злочин у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, а також особу обвинуваченого, який є пенсіонером за віком, не працює, раніше не судимий, офіційно не одружений, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має постійне місце мешкання та реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Доводи захисника про необхідність врахування в якості обставини, які пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття, є безпідставними.

В даному випадку суд зауважує, що щире каяття - це певний психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення і передбачає глибокі внутрішні переживання того, що сталося, моральне засудження своєї протиправної поведінки, почуття сорому, докорів сумління, а також прагнення відшкодувати чи усунути заподіяну шкоду.

Тобто щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Між тим, даних про таку оцінку своїх дій обвинуваченим матеріали провадження не містять та в ході судового розгляду таких обставин не встановлено. Обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав лише частково, заперечував певні обставини обвинувачення, зокрема щодо переліку тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої після ДТП, яка сталась з його вини. В той же час визнання обвинуваченим інших обставин кримінального правопорушення автоматично не свідчить про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд.

Незважаючи на те, що на пропозицію суду обвинувачений в судовому засіданні вибачився перед потерпілою та висловив жаль щодо вчинених протиправних дій, таку поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 суд розцінює не як щире каяття, а як обраний спосіб захисту від кримінальної відповідальності за вчинене.

При цьому враховується і позиція потерпілої та її представника, які заперечували факт щирого каяття, обвинувачений протягом тривалого часу не цікавився станом здоров`я потерпілої під час її лікування внаслідок скоєної ДТП, не вчиняв дій щодо оплати такого лікування та післяопераційної реабілітації, коли вона цього дійсно потребувала.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд також не встановив.

З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до подій, що відбулися, їх наслідків, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу в межах розміру, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України, з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк.

Основне покарання у виді штрафу, на думку суду, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент призначення покарання досяг пенсійного віку, передбаченого положеннями ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (60 років), а тому відповідно до ч.2 ст.57, ч.3 ст.61 КК України йому не можуть бути призначені інші альтернативні покарання, передбачені ч.1 ст.286 КК України, у виді виправних робіт та обмеження волі.

Крім того, відповідно до ст. 60 КК України, покарання у виді арешту, що також передбачено санкцією ч.1. ст.286 КК України, може бути застосоване лише до військовослужбовців і, яке полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, узгоджується із санкцією статті інкримінованого кримінального правопорушення та є справедливим. Також суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, зокрема те, що обвинувачений допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, зокрема за ст.124 КУпАП. Обвинувачений будь-яких доказів на підтвердження того, що керування транспортними засобами безпосередньо пов`язано з отриманням ним доходів або з утриманням членів родини, а позбавлення права керування транспортними засобами призведе до вкрай негативних наслідків для нього або членів сім`ї, суду не надав.

Також суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, вид та розмір покарання, призначеного, відповідає принципам законності, невідворотності та співмірності і є достатнім для досягнення цілей покарання.

Водночас, на підставі положень ч.4 ст.53 КК України, зважаючи на майновий стан обвинуваченого, який є пенсіонером, розмір його пенсії, з урахуванням наявності об`єктивних факторів, що ускладнюють виконання судового рішення в частині сплати штрафу, суд вважає за можливе розстрочити виплату вказаного штрафу на один рік.

Вирішуючи цивільні позов потерпілої ОСОБА_8 , суд виходить з такого.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ст.1167 ЦК України , моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 752/17832/14-ц.

Як вже встановлено судом, 22.11.2024 о 09.20 в м. Запоріжжі на пр. Ювілейному мало місце ДТП за участю автомобілю «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , та пішохода ОСОБА_4 , в результаті якої остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Винуватим у даній ДТП визнано водія «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_4 заявила цивільний позов до ОСОБА_6 , третя особа ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп», в якому просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн., який мотивує тим, що протиправними діями обвинуваченого їй спричинено моральну шкоду, оскільки вона внаслідок протиправної поведінки щодо неї з боку обвинуваченого зазнала фізичного болю та страждань як під час отримання тілесних ушкоджень, так після цього, а також зазначала душевних страждань, адже після ДТП тривалий час не могла оговтатись від пережитого стресу, був порушений звичайний уклад її життя, в її пам`яті постійно сплавають жахливі моменти подій, з`явились страхи та безсоння. Вона тривалий час (до 15.05.2025) знаходилась на лікарняному, перенесла операцію, проходила лікування у КНП «Міська лікарня №9» стаціонарно, тривалий час лікувалась амбулаторно. У віці 36 років вона протягом тривалого часу не могла себе самостійно обслуговувати через вимушений лежачий стан, носіння корсету. При цьому обвинувачений станом її здоров`я не цікавився, завдану їй шкоду не відшкодував.

Обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового розгляду цивільний позов потерпілої визнав частково, пославшись на те, що не заперечує факту спричинення моральної шкоди, але не згодний з визначеним нею розміром моральної шкоди, вважає його перебільшеним. В ході судового розгляду повідомляв, що готовий компенсувати потерпілій 20 000 грн., наприкінці судового розгляду повідомив, що визнає цивільний позов потерпілої про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких. Серед іншого зазначено, що відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г» пункту 41.1 та підпункту «в» пункту 4.2 статті 42 цього закону МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, якій зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що в даному випадку складає 613,34 грн..

З`ясувавши та оцінивши усі обставини даної справи, дослідивши надані суду докази на їх підтвердження, суд вважає встановленим та доведеним, що потерпілій ОСОБА_4 внаслідок ДТП, яке сталося з вини обвинуваченого ОСОБА_6 , спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, отриманням нею в ДТП тілесних ушкоджень, знаходженням протягом тривалого часу на лікуванні, переживаннях з приводу пошкодження здоров`я, який вона перенесла у зв`язку із спричиненими травмами.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.23 ЦК України враховує характер правопорушення дорожня-транспортна пригода за участю водія і пішохода, де, по зрівнянню з водієм, пішохід є найменш захищеним. При цьому, в першу чергу, на водія покладається обов`язок забезпечити дотримання правил безпеки руху. Вказаних вимог водій ОСОБА_6 не дотрималася і допустив порушення Правил дорожнього руху, які суд вважає грубими. В результаті даної ДТП піддане небезпеці здоров`я людини.

Також суд враховує ступень тяжкості тілесних ушкоджень, які отримала потерпіла унаслідок вищевказаної ДТП, їх кількість, глибину та тривалість душевних страждань потерпілої, погіршення її здібностей та позбавлення у певний час можливості їх реалізації, а саме те, що вона перенесла фізичний біль та сильні душевні хвилювання у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, що однозначно спричинило психоемоційний стрес.

Суд вважає, що вказані наслідки ДТП з вини обвинуваченого призвели до значного порушення звичного способу життя потерпілої і вона була вимушена докладати значних додаткових зусиль для його організації та відновлення свого фізичного та душевного стану.

На переконання суду, розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, має бути достатнім насамперед для можливості відновлення потерпілою звичного для неї повноцінного та нормального ритму життя, з врахуванням її молодого віку, сімейного стану, а також тривалої непрацездатності, що пов`язана з отриманими нею внаслідок ДТП травмами. При цьому, моральна шкода за своїм змістом не повинна бути способом вирішення всіх майбутніх можливих побутових і не тільки проблем.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Разом з цим, суд враховує і матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме те, що він є пенсіонером за віком, а також розмір його пенсії, який становить 3028,00 грн. Достовірних доказів про вкрай незадовільний стан здоров`я та наявність у нього утриманців обвинувачений не надав.

Виходячи з вищевказаних обставин, тяжкості наслідків, що настали, а також ступеня фізичних та душевних страждань потерпілої у зв`язку з цим, принципу розумності, виваженості і справедливості, враховуючи, що на момент судового розгляду завдану потерпілій шкоду взагалі не компенсовано, суд вважає, що співмірною з моральними стражданнями, які заподіяні потерпілій, є сума 40 000,00 грн., яку слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 . Визначену потерпілою суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн., суд вважає перебільшеною.

Крім того, у відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що у зв`язку з ухваленням вироку відпала потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження та арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського (Ленінського) районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2024 на автомобіль «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягає скасуванню.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Отже, витрати на залучення експерта з проведення судових експертиз № СЕ-19/108-24/23460-ІТ від 20.12.2024 у розмірі 4775,40 грн. та № КСЕ-19/108-24/23444Т від 13.12.2024 у розмірі 6367,20 грн., суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

В межах даного кримінального провадження запобіжний захід обвинуваченому не обирався і об`єктивних підстав для його обрання, до набрання вироком суду законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі положень ч.4 ст. 53 КК України, розстрочити виплату штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень рівними частинами на строк 12 місяців (один рік), встановивши суму виплати штрафу у розмірі 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень щомісячно до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому даний вирок набере законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_4 відмовити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського (Ленінського) районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2024 на автомобіль «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.

Речовий доказ - автомобіль «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 та знаходитьсяна зберіганні на територію майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 13, передати власнику - ОСОБА_9 за належністю; диск з відеозаписом обставин ДТП, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 витрати на залучення експертів з проведення судових експертиз у розмірі 4775,40 грн. та 6367,20 грн., всього 11 142,60 грн. на користь держави.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1