Справа № 1-кс/593/269/2025
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

"14" серпня 2025 р. м. Бережани Слідчий суддя Бережанського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 ,старшого слідчого СВ ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бережанського районного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо: підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України уродженця с.Золочівка Козівського району Тернопільської області, не одруженого, з вищою освітою, начальника технічного обслуговування взводу регламенту та ремонту зенітних ракетних комплексів ремонтної роти зенітного та радіолокаційного озброєння ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, учасника бойових дій, не депутата, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Згідно матеріалів клопотання вбачається, що до слідчого Управління ГУНП в Кіровоградській області надійшли матеріали від управління СБ України в Кіровоградській області про те, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з корисливих мотивів, займається незаконним збутом вогнепальної зброї та боєприпасів.

Відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001180 від 22.10.2024року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , восени 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на околицях м.Краматорськ Краматорського району Донецької області, знайшов два бойових уніфікованих підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), які споряджені вибуховими речовинами, що знаходяться в запалі та придатні до вибухового перетворення у формі вибуху (після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля), та в той час у нього виник злочинний умисел спрямований на придбання, носіння, зберігання без передбаченого законом дозволу вказаних бойових уніфікованих підривачі ручних гранат дистанційної дії.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, восени 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання боєприпасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, перебуваючи на околицях м.Краматорськ Краматорського району Донецької області та оглянувши знайдені ним два бойових уніфікованих підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) привласнивши, взяв їх із собою, таким чином умисно вчинив своїми діями незаконне придбання та розпочав незаконно зберігати бойові припаси, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, на початку листопада 2024 року, точного часу та дати не встановлено, ОСОБА_7 два вищевказані бойових уніфікованих підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) переніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та таким чином умисно вчинив своїми діями незаконне носіння боєприпасів без передбаченого законом дозволу та продовжив умисно незаконно їх зберігати за місцем свого проживання без передбаченого на це законом дозволу.

Надалі, у листопаді 2024 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_7 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел направлений на збут боєприпасів ОСОБА_8 , а саме два бойових уніфікованих підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), задля чого під час телефонної бесіди домовився з ним про зустріч на 27 листопада 2024 року на околиці с.Золочівка Тернопільського району Тернопільської області.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 27 листопада 2024 року, незаконно зберігаючи при собі два бойових уніфікованих підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), прибув на обумовлене із ОСОБА_8 місце, а саме на околицю с.Золочівка Тернопільського району Тернопільської області, де близько 13 години 23 хвилин зустрівся із ОСОБА_8 та в той же час, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, умисно збув ОСОБА_8 боєприпаси - два бойових уніфікованих підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), які споряджені вибуховими речовинами, що знаходяться в запалі та придатні до вибухового перетворення у формі вибуху (після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля).

Відповідно до ч.2 ст.178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи наведене, ОСОБА_7 , не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав, зберігав, переносив та збув боєприпаси, чим порушив вимоги: п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за №901-VIII від 23 грудня 2015 року, Постанови Верховної Ради України за №2471-ХІІ від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №622 від 21 серпня 1998 року.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, носінні, зберіганні і збуті боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, ОСОБА_7 , восени 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на околицях м.Краматорськ Краматорського району Донецької області, знайшов 419 (чотириста дев`ятнадцять) бойових припасів калібру 5,45 мм промислового виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою та 6 (шість) боєприпасів для великокаліберного кулемета, калібру 12,7 мм, та у той час у нього виник злочинний умисел спрямований на придбання, носіння, зберігання без передбаченого законом дозволу вказаних боєприпасів.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, восени 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на околицях м.Краматорськ Краматорського району Донецької області, ОСОБА_7 не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання боєприпасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, перебуваючи на околицях м.Краматорськ Краматорського району Донецької області та оглянувши знайдені ним вищезазначені 425 боєприпасів, привласнивши, взяв їх із собою, таким чином умисно вчинив своїми діями незаконне придбання та розпочав незаконно зберігати бойові припаси, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, на початку листопада 2024 року, точного часу та дати не встановлено, знайдені 425 боєприпасів, ОСОБА_7 переніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де 419 (чотириста дев`ятнадцять) боєприпасів калібру 5,45 мм промислового виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою заховав у підсобному приміщенні, а 6 (шість) боєприпасів для великокаліберного кулемета, калібру 12,7 мм заховав у житловому будинку та таким чином умисно вчинив своїми діями незаконне носіння боєприпасів без передбаченого законом дозволу та продовжив умисно незаконно їх зберігати за місцем свого проживання без передбаченого на це законом дозволу.

12 серпня 2025 року за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2025 року по справі №1-кс/593/262/2025, проведено обшук під час якого, ОСОБА_7 добровільно видав 419 (чотириста дев`ятнадцять) боєприпасів калібру 5,45 мм промислового виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою та 6 (шість) боєприпасів для великокаліберного кулемета, калібру 12,7 мм.

Відповідно до ч.2 ст.178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи наведене, ОСОБА_7 , не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав, переносив та зберігав боєприпаси, чим порушив вимоги: п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за №901-VIII від 23 грудня 2015 року, Постанови Верховної Ради України за №2471-ХІІ від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №622 від 21 серпня 1998 року.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, носінні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

13 серпня 2025 року старшим слідчим СВ ВП №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні прокурорТернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та старший слідчий ОСОБА_4 , просять клопотання задоволити та взяти під варту підозрюваного ОСОБА_7 .

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечили стосовно даного клопотання та просять суд обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши в судовому засіданні думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

-заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення;

-рапортом заступника начальника УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_9 про виявлення кримінального правопорушення;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 який повідомив, що в середині вересня 2024 року, перебуваючи у компанії своїх знайомих з числа військовослужбовців ЗСУ у м.Кропивницький Кіровоградської області, де від знайомого на ім`я ОСОБА_10 дізнався, що діючий військовослужбовець ЗСУ ОСОБА_11 , який проходить службу в ВЧ НОМЕР_2 , має у незаконному обігу автоматичну вогнепальну зброю разом з боєприпасами до неї, та інші засоби ураження, які бажає реалізувати за грошові кошти. У подальшому, на початку жовтня 2024 року ОСОБА_8 , перебуваючи у м.Краматорськ Донецької області, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_12 , який під час розмови підтвердив факт щодо наявності у нього вищевказаної зброї, разом з набоями, та може її продати;

-протоколом проведення НСРД від 29.11.2024, згідно якого 27.11.2024 близько 13:30 год ОСОБА_7 , перебуваючи на околиці с. Золочівка Козівської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, збув ОСОБА_8 два бойових уніфікованих підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), які споряджені вибуховими речовинами, які придатні до вибухового перетворення у формі вибуху (після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля);

-протоколом преведення НСРД зняття інформації з електронних інформаційних систем, яким зафіксовано розмови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з приводу провадження підозрюваним діяльності щодо незаконного обігу вогнепальної зброї та боєприпасів;

-висновком судової експертизи зброї №КСЕ-19/112-25/5 від 13.01.2025, відповідно до якого два предмети, які 27.11.2024 ОСОБА_7 збув ОСОБА_8 , є бойовими уніфікованими підривачами ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), які споряджені вибуховими речовинами, що знаходяться в запалі та придатні до вибухового перетворення у формі вибуху (після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля);

-протоколом обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 від 12.08.2025, в ході якого виявлено та вилучено 419 патронів, схожих на боєприпаси калібру 5,45 мм промислового виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою та 6 боєприпасів для великокаліберного кулемета, калібру 12,7 мм;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, є запобіжні заходи.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 , згідно з вимогами п. 1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Про наявність вказаних ризиків свідчать наступні факти:

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та розуміючи міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем і володіючи відповідними знаннями та практичними навичками конспірації та беручи до уваги високий ступінь суспільної небезпеки,вік ОСОБА_7 , та той факт, що останній неодружений, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) осіб не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків в суспільстві, може вчинити дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, належним чином виконувати процесуальні обов`язки у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Також об`єктивним є ризик незаконного впливу на свідка ОСОБА_8 у кримінальному провадженні. Процедура отримання свідчень від такого учасника кримінального процесу полягає у тому, що на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У даній справі ризик впливу на свідка існує, позаяк кримінальне провадження перебуває на етапі досудового розслідування і збір доказів ще не завершено. Момент безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом ще не настав.

З метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 може шляхом погроз, підкупу, психологічного впливу тощо, з метою зміни особами показів, незаконно впливати на осіб, які можуть бути допитані або вже допитані як свідки з приводу вчинення кримінальних правопорушень, тим паче, що свідок ОСОБА_8 знайовий з ним, та те, що підозрюваному надані копії відповідних процесуальних документів із зазначенням анкетних даних понятих, залучених до проведення обшуку під час досудового розслідування.

Перебуваючи на волі та будучи ознайомленим з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідка вчиненого злочину, а саме ОСОБА_8 , який дав показання щодо обставин вчиненого злочину, чинити відповідний тиск, шляхом погрози він може схиляти свідка до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вищезазначені ризики у комплексі свідчать про виправданість застосування до ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Крім того, наявність такої обставини як тяжкість злочину, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно валивати на свідка у кримінальному провадженні, з метою уникнення від відповідальності.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , тяжких злочинів, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення належної його процесуальної поведінки, а також для запобігання вищевказаних ризиків.

Враховуючи наведене, для забезпечення потреб досудового розслідування, а саме своєчасного, з дотриманням розумних строків, якісного та повного досудового розслідування, та з метою уникнення ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 131, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, необхідно обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України і згідно ст.182 КПК України, вважає, що розмір застави підозрюваному слід визначити у виді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх викликом; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання чи роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

А також, роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно віддати розпорядження про звільнення з-під варти підозрюваного та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. З моменту звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 40, 131, 132,176 178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 (шістдесят) діб - тобто до 16 год. 50 хв. 12 жовтня 2025 року (включно), з правом внесення застави в розмірі 20/двадцять/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 /шістдесять тисяч п`ятсот шістдесять/ гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 слідуючі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх викликом;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання чи роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Термін дії ухвали становить до 16 год. 50 хв. 12 жовтня 2025 року (включно).

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали буде виготовлено та оголошено 14.08.2025 року о 17-30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1