Справа № 164/55/22 Провадження №11-кп/802/558/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000443 від 01 грудня 2020 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 14 липня 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 11 вересня 2025 року включно без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Маневицького районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000443 від 01.12.2020 року.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 19.07.2025 року.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 14.07.2025 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцьк Волинської області, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на 60 (шістдесят) днів до 11.09.2025 року включно без визначення розміру застави.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що судом не здобуто жодних доказів того, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, письмові матеріали провадження не містять доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення будь-яких злочинів.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 знаходиться в місцях неволі уже більше 4 років без обвинувального вироку суду. Вважає, що тяжкість злочинів, у яких він обвинувачується, не може бути єдиною підставою тримання під вартою.

Просить скасувати ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 14.07.2025 року пропродовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно ОСОБА_6 та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково, змінивши запобіжний захід ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В судове засідання прокурор не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав суду.

Зважаючи на викладене, а також на думки обвинуваченого та його захисника, апеляційний суд вважає за можливе апеляційний розгляд провадження провести у відсутності прокурора, відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, а метою переховуванню від органів досудового розслідування та суду, незаконному впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, а також вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.4 ст.321, ч.2 ст.255-1 КК України, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, вік та стан здоров`я обвинуваченого, а також дані про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, ніде не працює, неодружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, в минулому притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, є раніше судимий, обвинувачується у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, які ймовірно вчинив, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційний скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить сторона захисту.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 14 липня 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 11 вересня 2025 року включно без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді