Справа №766/5435/25
н/п 1-кс/766/3144/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

скаржниці ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №1 Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області ОСОБА_4 від 27 січня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0001961 від 13.11.2024 року

встановила:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого СВ Відділу поліції №1 Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області ОСОБА_4 від 27 січня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0001961 від 13.11.2024.

В обґрунтування скарги послалась на такі обставини.

12 листопада 2024 року скаржниця звернулася до ЧЧ Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області із заявою про оголошення в розшук колишнього її чоловіка ОСОБА_5 , 1980 року народження. Підставою для звернення з вказаною заявою послужили ті обставини, що на утриманні та вихованні у неї знаходиться їх спільна зі ОСОБА_5 малолітня донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В грудні 2021 року ОСОБА_5 виїхав за кордон в Італію в м. Мілан. Хоча вони офіційно розлучені, але підтримували стосунки шляхом спілкування по телефону. Батько цікавився життям доньки, регулярно з нею спілкувався, матеріально підтримував. В квітні 2024 року ОСОБА_5 останній раз поспілкувався зі скаржницею та дитиною, після чого зв`язок з ним припинився. Тобто, він скаржниці не телефонував, а на її дзвінок була відповідь оператора, що номер не обслуговується, з того часу припинилася і матеріальна підтримка з боку батька дитини та його участь у вихованні та піклуванні доньки.

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувають дві цивільні справі про визнання договору дарування квартири недійсним та розірвання договору дарування квартири, яку у свій час подарував скаржниці колишній чоловік, без будь якого примусу чи обману. Він за час сумісного життя та після розірвання шлюбу ніколи не виявляв будь-яких претензій, щодо відчуженої квартири. Однак від його імені адвокатом були пред`явлені вищезазначені позови. Знаючи наміри її колишнього чоловіка та сумніваючись в його волевиявленні, щодо оспорювання договору дарування квартири, скаржницею було подано клопотання до суду про обов`язкову участь позивача в судових засіданнях, для того щоб почути його волевиявлення, однак позивач протягом майже п`яти років, особисто не з`явився в суд жодного разу і не вийшов на зв`язок онлайн. Його представники в суді заявили, що також не мають з ним зв`язку тривалий час і мати його також не має з ним зв`язку. Вказана ситуація здалася скаржниці підозрілою і у листопаді 2024 року вона звернулася до правоохоронних органів з заявою про розшук колишнього чоловіка.

13 листопада 2024 року органом досудового розслідування: ВП№1 ХРУП ГУНП в Херсонській області зареєстровано кримінальне провадження №0001961 за ч.1 ст. 115 КК України та внесено відомості до ЄРДР. Слідчим по даному провадженню було призначено ОСОБА_7 .

Тривалий час ОСОБА_7 не викликав її, як заявника, для взяття показів, після чого вона зателефонувала у слідчий відділ, де їй повідомили, що розшуком займається не ОСОБА_7 , а дізнавач ОСОБА_8 , і надали їй номер телефону.

23 січня 2025 року скаржниця звернулася у письмовій формі через Укрпошту рекомендованим повідомленням із заявою до керівництва ВП МАХРУП ГУНП з проханням на ознайомленням з ходом розслідування за даним кримінальним провадження, однак жодної відповіді не надходило.

08 квітня 2025 року поштовою кореспонденцією скаржниця отримала Постанову про закриття кримінального провадження від 27 січня 2024 року та супровідний лист від начальника СВ ОСОБА_9 №2064/361/02-25 від 19.02.2025.

Ознайомившись з Постановою про закриття кримінального провадження, скаржницею встановлено, що кримінальне провадження закрито слідчим ОСОБА_10 27 січня 2024 року, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Хоча слідчі органи не надали скаржниці можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, вважає, що Постанова підлягає скасуванню, оскільки слідчими та дізнавачами, які приймали участь в розслідуванні даної справи, не проведено жодної розшукової дії по встановленню місця знаходження батька їх дитини. А посилання дізнавача ОСОБА_11 на те, що він отримав від ОСОБА_5 04.12.2024 заяву, написану власноручно, в якій просить припинити розшук є підробленим та недостовірним доказом і скаржниця на цьому наполягає, оскільки 4 листопада 2024 року відбулося в Херсонському міському суді Херсонської області судове засідання у судді ОСОБА_12 по цивільній справі, де ОСОБА_5 є позивачем. В судове засідання в призначений час ОСОБА_5 не з`явився, хоча його явка є обов`язковою, також не вийшов і на онлайн зв`язок, адвокати позивача пояснили, що їх клієнт не виходить з ними теж на зв`язок, телефон не активний, адреса місця знаходження його не відома, не виходить з ними на зв`язок з весни 2024 року. Також вони заявили суду, шо матері позивача також не відоме його місце знаходження і з ним вона не має зв`язку, тоді яким чином дізнавач встановив контакт із ОСОБА_5 , якщо жодного запиту в компетентні органи не робив. яким чином він отримав від нього пояснення та заяву власноручно підписані. Чому в Постанові не зазначено за якою адресою знаходиться ОСОБА_5 та його засоби зв`язку. Чому скаржниці не повідомлено його контакти, якщо вона є заявником по даному кримінальному провадженні. А те, що він посилається на наявність копії його паспорту, так вони є в наявності у адвокатів ОСОБА_5 .

09 квітня 2025 року суддею ОСОБА_13 був призначений розгляд цивільної справи, де адвокат ОСОБА_14 пред`явив від імені ОСОБА_5 позов, в якому адресу місця проживання позивача зазначив АДРЕСА_1 , тоді як слідчий встановив, що ОСОБА_5 знаходиться в Італії в притулку і чому він там знаходиться і чи є в притулку адреса, чому він не зазначив адресу ОСОБА_5 в Італії, що стосується засобів зв`язку то вони в позовній заяві взагалі не вказані, і в це судове засідання позивач також не з`явився і не подав ніякої заяви, тобто від його імені подаються позови, а людини немає і що з нею на даний час не відомо.

Скаржниця не має сумнівів, що докази, на які посилається слідчий, надані йому адвокатом ОСОБА_5 , які переслідують свої корисливі цілі в цивільних справах, поданих від імені ОСОБА_15 , і тому не в їх інтересах, щоб було встановлено місце знаходження останнього та його контакту зі скаржницею та судом.

У ОСОБА_5 є дитина, яка вже майже рік не спілкується і не бачить батька, він не поздоровляв її зі святами, з днем народження, не утримує матеріально, що не притаманно батьку, який любить свою доньку, тому скаржницю бентежить його доля і що з ним трапилось, чи живий він чи йому відомо, що вчиняють від його імені адвокати відносно його майна.

Скаржницю дивує, чому дізнавач відмовляє від взяття у неї показів стосовно розшуку чоловіка, в ознайомленні її з матеріалами кримінального провадження та наданні їй інформації щодо його місця знаходження, щоб з ним поспілкуватися, якщо дійсно слідчий встановив з ним контакт та розшукав його.

Скаржниця вважає, що при таких обставинах Постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, оскільки місце знаходження ОСОБА_5 дізнавачем не встановлено і не з`ясовані обставини його зникнення.

Винесена слідчим постанова всупереч ч. 2 ст. 9. Кримінального процесуального кодексу України не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Скарга на постанову про закриття кримінального провадження може бути подана протягом десяти днів з дня отримання особою й копії (частина перша статті 304 КПК України).

Постанову про закриття кримінального провадження від 27 січня 2024 року отримала від листоноші простою кореспонденцією лише 08.04.2025, штамп «Укрпошти» на конверті надсилання їй Постанови датований 04.04.2024, про що надала конверт у якості доказу, тому строки оскарження Постанови скаржницею дотримані.

У судовому засіданні скаржниця підтримала скаргу, просила її задовольнити.

Слідчий у судове засідання не прибув, надав суду для ознайомлення матеріали кримінального провадження №0001961 від 13.11.2024.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши доводи скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0001961 від 13.11.2024 слідчий суддя дійшов наступного.

За змістом ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи. Зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту прав та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто винив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Тільки за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а, по-друге, однаково-ретельне встановлення і перевірка обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені за заявою ОСОБА_3 за попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.115 КК України, яка передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. У протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_3 щодо обставин кримінального правопорушення було зазначено тільки те, що з квітня 2024 року перестав виходити на зв`язок її колишній чоловік ОСОБА_5 , з яким вона спільно проживала у 2020 році, також він виїхав в Італію.

У заяві ОСОБА_3 , адресованій Херсонському відділу поліції Головного управління поліції в Херсонській області, 12.11.2024 зазначено тільки те, що в жовтні-листопаді 2021 року ОСОБА_16 виїхав до Італії в м. Мілан, де влаштувався на роботу, часто телефонував та надсилав гроші на утримання дитини.

Основним джерелом інформації про кримінальне правопорушення та обставини його вчинення, має бути заява про кримінальне правопорушення та допит потерпілого, оскільки під час досудового розслідування мають перевірятися факти, зазначені потерпілим, на їх підтвердження (існування) здобуватись докази.

У протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення, на підставі якої були внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР від 12 листопада 2024 року, та в заяві не міститься жодних відомостей про те, що ОСОБА_5 міг бути протиправно позбавлений життя, що існувала загроза його життю.

Під час досудового розслідування повинні перевірятися факти щодо обставин кримінального правопорушення, зазначені заявником чи потерпілим. У заяві ОСОБА_3 не зазначено жодного такого факту, а відповідно у слідчого не було фактів, які належало перевіряти.

Під час досудового розслідування 23.11.2024 була допитана як свідок мати ОСОБА_16 ОСОБА_17 , з показів якої вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 короткий термін перебували у шлюбі, протягом якого проживали окремо, шлюб розірвали у 2020 році і в 2021 році син виїхав до Італії в м. Мілан, де проживає і в даний час, мати має зв`язок із сином. Свідку відомо, що ОСОБА_3 звернулася із заявою про розшук сина, вважає незаконним оголошення її сина в розшук.

Матеріали кримінального провадження містять ксерокопію посвідки на проживання ОСОБА_18 в Італійській республіці, довіреність ОСОБА_5 , посвідчену у м. Мілан Італійської республіки 14 лютого 2024 року, яка внесена в Єдиний реєстр довіреностей.

Протокол допиту свідка, письмові матеріали кримінального провадженні свідчать про те, що ОСОБА_5 легально (на законних підставах) проживає в республіці Італія, може звертатись до різних установ для реалізації своїх прав як особа, яка проживає в країні легально.

Як вбачається із заяви про кримінальне правопорушення, скарги ОСОБА_3 , метою її звернення до правоохоронних органів є розшук її колишнього чоловіка, оскільки вона бажає знати його місце проживання, бо в Херсонському міському суді є цивільні справи, де він заявлений позивачем, а вона сумнівається, що він дійсно подавав такі заяви, тривалий час він не спілкується із донькою тощо.

Розшук осіб, для того, щоб встановити їх місце знаходження для спілкування, не є завданням кримінального судочинства.

Оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст.110 КПК України щодо її вмотивованості. Оскаржувана постанова складається з окремих речень, між якими відсутня структурна змістовність та логічна послідовність. І хоч слідчий не провів детальний аналіз доказів, зібраних в ході досудового розслідування, не мотивував чому має бути закрито кримінальне провадження, але в подальшому немає необхідності в продовженні досудового розслідування, оскільки відсутні обставини, які необхідно встановлювати слідством, на підтвердження яких відповідно до ст.91 КПК України мали б збиратися докази. Про відсутність підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження та відновлення досудового розслідування свідчить і скарга з огляду на те, що скаржник не вказує на те, що мали місце факти, що вказують на реальність можливого позбавлення життя ОСОБА_5 , а лише вказує, що його необхідно відшукати.

За вказаних обставин скасування оскаржуваної постанови тільки через непрофесійність у викладенні її змісту, є невиправданим витрачанням процесуального часу слідчого.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження, і відповідно скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя

постановила:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги на постанову слідчого СВ ВП №1 Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області ОСОБА_4 від 27 січня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0001961 від 13.11.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена у п`ятиденний строк шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1