Справа № 419/262/13-к
Номер провадження 1-в/194/59/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області подання начальника Відділу №24 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Новоайдарського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 29.03.2013 року за ч. 1 ст. 263 КК України

В С Т А Н О В И В :

Начальник Відділу №24 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 засудженого за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 29.03.2013 року за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

В обґрунтування подання представник органу пробації вказує, що з початком повномасштабного вторгнення РФ на територію України, м. Новоайдар було тимчасово окуповано, та у зв`язку з чим, особову справу ОСОБА_4 було втрачено. Органом пробації було встановлено, що під час іспитового строку ОСОБА_4 порушував обов`язки покладені на нього судом, у зв`язку з чим до Новоайдарського районного суду Луганської області було направлено подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_4 для відбування призначеного вироком покарання. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.04.2015 року ОСОБА_4 оголошено в розшук, розгляд подання зупинено до розшуку засудженого. Станом на 28.04.2025 року ОСОБА_4 продовжує перебувати в розшуку. В той же час, представник органу пробації наголошує, що подвоєний строк давності виконання покарання у виді позбавлення волі для ОСОБА_4 сплив ще 29.03.2023 року, та перебування засудженого у розшуку з підстав його відсутності за місцем мешкання та роботи ще не доводить факт ухилення останнього від відбування призначеного судом покарання. У зв`язку з чим, просить вирішити питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор проти задоволення подання органу пробації не заперечував та просив задовольнити з огляду на те, що факт ухилення від відбування покарання ОСОБА_4 , не доведено.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву в якій подання підтримує та просить задовольнити.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, судом вживались заходи щодо повідомлення ОСОБА_4 про дату та час судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об?єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв?язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя.

Відповідно до розпорядження Верховного суду України від 06.03.2022 р. №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», територіальна підсудність Новоайдарського районного суду Луганської області змінена на Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Згідно статті 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Так, згідно п. 3 ч. 1 ст.80 КК України,особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Згідно ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Виходячи з положень КПК України зупинення строку давності відбувається у разі ухилення засудженого від відбування покарання, тобто умисного вчинення діяння, яке полягає у невиконанні засудженим обов`язку щодо відбування призначеного йому обвинувальним вироком покарання (наприклад, шляхом зміни прізвища, підроблення документів, зміни місця роботи, виїзду з місця проживання у невідомому напрямку тощо).

У Постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року (справа №5-324кс15) зазначено, що стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Крім того, відповідно до Постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10.02.2025 року у справі № 229/207/24, застосування статті 80 КК вимагає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та відсутність фактів, які є підставою зупинення або переривання цих строків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом і питання його вирішення належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання (постанова Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року, провадження № 5 - 324 кс 15).

Згідно ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

За таких обстави застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 29.03.2013 року за ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_4 визнано винним та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вирок набрав законної сили 28.04.2013 року.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.04.2015 року ОСОБА_4 в межах подання інспектора Новоайдарського РВ Новопсковського МВ КВІ УДПтС України в Луганській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням у відношенні засудженого ОСОБА_4 , останнього оголошено у розшук та розгляд подання зупинено до розшуку засудженого.

Згідно довідки про судимість, вбачається, що ОСОБА_4 оголошено у розшук у зв`язку із відсутністю за невідомих причин за місцем проживання та роботи та відносно останнього заведено оперативно-розшукову справу №41/18 від 13.03.2018 року.

Частина 2 статті 166 КВК України передбачає, що у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Аналогічні правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням закріплені в ч. 2 ст. 78 КК України.

Так, під час іспитового строку та звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням кримінально-виконавчою інспекцією було направлено до суду вищевказане подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Дане подання було направлено до суду в період іспитового строку та в період строку, визначеного в ст. 80 КК України, для виконання вироку стосовно засудженого ОСОБА_4 , та відповідно розгляд подання було зупинено до розшуку засудженого.

Вказані обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 ухиляється від відбування призначеного покарання.

У зв`язку з чим, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності виконання вироку суду стосовно засудженого ОСОБА_4 зупинився з моменту його розшуку, оголошеного ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.04.2015 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_4 був оголошений у розшук, місце знаходження останнього невідоме, тому строк давності виконання обвинувального вироку на підставі ч. 3 ст. 80 КК України зупинився, крім того, відносно останнього в Новоайдарському районному суді Луганської області знаходилось подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке на даний час не розглянуто, оскільки його розгляд зупинений до розшуку ОСОБА_4 та відповідно по суті будь-яке процесуальне рішення не прийнято, що унеможливлює розгляд даного подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника Відділу №24 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1