Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5603/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, подане слідчим СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві

ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва

ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні № 0001085, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження № 0001085 від 21.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Подільською окружною прокуратурою міста Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.04.2025 приблизно о 20 годині 33 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 86, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», р.н. НОМЕР_1 рухаючись по вул. Кирилівська, зі сторони вул. В. Хвойки в напрямку вул. Заводської на перехресті з вул. М. Кравченка, виконував маневр лівого повороту для подальшого руху в напрямку вул. Новокостянтинівської, та не надав перевагу у русі службовому автомобілю «Renault Daster», д.р.н. НОМЕР_2 на синьому фоні, під керуванням водія ОСОБА_6 , (інспектора управління патрульної поліції у

м. Києві, старшого лейтенанта поліції, спеціальний жетон № 0132071), який рухався в попутному напрямку. Внаслідок даної ДТП тілесні ушкодження отримали: водій ОСОБА_6 та з попереднім діагнозом ЗЧМТ, ЗТГК, садна тіла був доставлений до Свято-Михайлівської КЛ; пасажир службового автомобіля ОСОБА_7 , (поліцейський управління патрульної поліції, рядовий поліції, спеціальний жетон № 0180856), яку з попереднім діагнозом ЗЧМТ, ЗТГК було доставлено до Свято-Михайлівської КЛ.

20.04.2025 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди за адресою: м. Київ,

вул. Кирилівська, 86, слідчим було вилучено автомобіль «Chevrolet Aveo», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, червоного кольору, за участі двох понятих та поміщено на спеціальний майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3.

Користувачем автомобіля марки «Chevrolet Aveo», д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «Chevrolet Aveo», д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 ,

2006 року випуску є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання обґрунтовано в частині мети арешту майна - забезпечення збереження речового доказу та недопущення подальшої зміни його цілісності, для проведення судових комплексних експертиз.

Як вказано у клопотанні, автомобіль є засобом вчинення кримінального правопорушення, який постановою слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві від 21.04.2025 визнано речовим доказом, поміщено на спеціальний майданчик тимчасового тримання транспортних засобів.

Адвокатом ОСОБА_10 , який діє в інтересах власника майна, ОСОБА_9 , подано до суду Заперечення на клопотання слідчого про арешт майна та заяву про розгляд клопотання без його участі. У запереченнях вказано, що користувачем автомобіля є ОСОБА_8 , який був учасником дорожньо-транспортної пригоди 20.04.2025. Тому арешт автомобіля призведе до порушення прав ОСОБА_9 як власника, зокрема в частині розпорядження майна.

Слідчий подала заяву, в якій просила задовольнити клопотання з наведених підстав, справу розглядати без її участі.

Клопотання слідчого про арешт майна розглянуто з повідомленням та без участі власника майна на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України, згідно з якою клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовуються доводи цього клопотання, заперечення власника майна, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої

статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

Згідно з ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, у слідчого є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відбулося кримінальне правопорушення. 20.04.2025 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено автомобіль «Chevrolet Aveo».

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 10.04.2024 у справі № 320/2919/20 (№937/2929/20) (провадження № 51-7227км23): «огляд місця ДТП істотно відрізняється від тих оглядів транспортного засобу, проведення яких вимагає дотримання вимог, передбачених статтями 233, 234 та 237 КПК. Підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Саме з метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд ділянки місцевості, де сталася ДТП, та пошкоджених транспортних засобів, що брали участь у ній. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу суду.

Метою цього огляду була фіксація слідів кримінального правопорушення шляхом візуального обстеження обох транспортних засобів як предметів, що зберегли на собі його сліди. В результаті огляду місця події встановлено зовнішні пошкодження транспортних засобів. Огляд здійснений суто з метою з`ясування та фіксації технічного стану, в якому перебуває знаряддя вчинення злочину, пошкоджень та характерних ознак транспортного засобу після ДТП, слідової інформації про обставини події на ньому, стан його окремих вузлів, агрегатів та органів керування безпосередньо після ДТП, без вилучення будь-яких предметів та не з метою їх відшукання» .

Отже, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для особи-власника та інших осіб, спосіб обмеження, оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешту майна).

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження, і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, провести низку слідчих та процесуальних дій у межах цього кримінального провадження, тому арешт майна запобігає можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.

Таким чином слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те етап досудового розслідування у кримінальному провадженні, а тому є підстави клопотання задовольнити та накласти арешт на вказане майно. Ненакладення арешту на зазначене вилучене майно може вплинути на досягнення дієвості кримінального провадження, що згідно зі ст. 131 КПК України є загальною метою забезпечення заходу кримінального провадження.

Також слід роз`яснити, що відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні № 0001085, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права користування та відчуження, на автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, користувачем якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а власником - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового

провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1