Справа № 517/573/25
Провадження № 1-кп/517/46/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року с-ще Захарівка

Захарівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені 01 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104,

установив:

До Захарівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає. В судове засідання просив викликати обвинуваченого та захисника. Крім цього, прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб. Клопотання обґрунтував наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та не зменшились, а саме ризик переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. Встановлені ризики, на думку прокурора, продовжують існувати та не зменшились. Отже, зважаючи на вказані ризики, дані про особу обвинуваченого, вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку обвинуваченого. Прокурор зазначив, що виключно тримання під вартою забезпечить належну поведінку обвинуваченого в ході подальшого судового розгляду.

Крім цього, просив при продовженні тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 визначити заставу у розмірі 600 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1816800 гривеньз покладенням обов`язків визначених КПК України.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас заперечив щодо визначення застави у розмірі 600 прожиткових мінімумів, оскільки такий розмір застави не відповідає вимогам КПК України. Просив визначити заставу для забезпечення обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1816800гривень.

При визначенні розміру застави просив урахувати особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався та має постійне місце проживання, позитивно характеризується, співпрацював зі слідством, щиро розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що за вказаним обвинувальним актом можливо призначити судовий розгляд.

Так, відповідно до вимог ст. 32, 33 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 332 КК України підсудне Захарівському районному суду Одеської області.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд не вбачає. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстави для його повернення прокурору, визначені законом, відсутні. Підстав для закриття кримінального провадження судом не встановлено, угоди у вказаному провадженні не укладались.

Сукупність вказаного переконує суд у тому, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду.

З метою підготовки до судового розгляду, суд вважає за необхідне визначити, що судовий розгляд слід провести у відкритому судовому засіданні, в яке викликати прокурора, обвинуваченого та захисника.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 26.05.2025 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01.07.2025та одночасно визначено розмір застави у сумі 1816800гривень, у разі внесення якої на ОСОБА_4 покладаються обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд вважає, що прокурором доведено, що ризики визначені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання до 9 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Отже, ураховуючи суть самого обвинувачення, яке полягає у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання у виді тривалого позбавлення волі, яке загрожує останньому у випадку доведення його винуватості разом з іншими даними, переконують суд про існування ризику переховування обвинуваченого від суду, з метою уникнення відповідальності, в разі перебування на волі та перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином.

Разом з тим, сама лише тяжкість обвинувачення не є вирішальною для суду, проте оцінюється в сукупності з іншими даними провадження, в тому числі і даними щодо особи обвинуваченого.

Також з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від суду, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію або за наявності паспорту громадянина України для виїзду за кордон, взагалі виїхати до іншої країни. Також суд враховує те, що с-ще Затишшя Роздільнянського району Одеської області, де зареєстрований та проживає обвинувачений географічно розташована в безпосередній близькості з кордоном Республіки Молдова, що посилює вказаний вище ризик. Зазначений ризик підвищений тим, що обвинувачений не перебуває у шлюбі та не має на утриманні дітей.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не можуть однозначно свідчити про відсутність ризику переховування обвинуваченого від суду, з огляду на те, що вказаний ризик випливає не з невчиненої поведінки обвинуваченого, а з інших даних.

Крім того, при прийнятті рішення щодо запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує і стадію розгляду кримінального провадження (підготовче засідання). На даний час у справі не допитано жодних свідків, показання яких мають істотне значення. Стадія судового провадження, наявність недопитаних свідків у справі свідчать про можливість здійснення впливу на них обвинуваченим. Отож, суд вважає, що актуальним залишається ризик впливу обвинуваченого на свідків, які ще не допитані.

Також факт того, що ОСОБА_4 не працює, згідно обвинувального акту вчинив вказане кримінальне правопорушення з корисливою метою, потребуватиме джерел для існування, що свідчить про наявність ризику продовження кримінального правопорушення у якому він обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд ураховує особу обвинуваченого, фактичні обставини справи, характер висунутого обвинувачення, тяжкість кримінального правопорушення, яке вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, його вік, стан здоров`я.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою. Стороною захисту не надано суду будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою.

При цьому судом ураховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Все зазначене свідчить, що ризики встановлені судом при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, а достатніми для їх запобігання запобіжним заходом буде тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, що може зашкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

Одночасно із вказаним прокурор просив визначити обвинуваченому заставу у розмірі 600 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1816800 гривень.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню обставин у кримінальному провадженні.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Застава в жодному разі не виконує функції покарання особи або ж відшкодування збитків, адже обрання цього заходу не означає доведення її вини, натомість її розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Кримінальний процесуальний закон саме на суд покладає обов`язок під час визначення розміру застави перевіряти, чи він не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Застосовані загальні принципи щодо обґрунтування тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави наведені, зокрема, в рішенні у справі «Корбан проти України» від 04 липня 2019 року, де йдеться про те, що гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти. Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд при визначенні розміру застави, ураховуючи тяжкість і характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про його особу, беручи до уваги ймовірне збагачення за рахунок можливого вчинення злочину, його майновий та сімейний стан, який не одружений та не працевлаштований, зважаючи на специфіку інкримінованого злочину, який вчинено у період воєнного стану, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Отож, у справі наявна виключність випадку, а відтак застава, у розмір від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження, тож у цій справі наявний виключний випадок через що альтеративна застава має бути визначена у більшому розмірі, ніж передбачена КПК України.

Ураховуючи викладене вище суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно визначити заставу у розмірі 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1514000 грн, яка буде співмірною з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та у разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та буде найбільш пропорційним заходом на теперішній час, який збалансує інтереси суспільства, держави та обвинуваченого.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.182 КПК України, застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На думку суду, саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та не буде непомірним для обвинуваченого та близьких родичів.

Застава у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, яку просить застосувати адвокат, ураховуючи виключність випадку, не здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, ст. 314, 369, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені 01 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 на 23 липня 2025 року о 11 годині 00 хвилин у приміщенні Захарівського районного суду Одеської області в залі судових засідань №1.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово.

Розгляд кримінального провадження призначити у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого та захисника.

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - продовжити на 60 діб, починаючи з 25.06.2025 до 23.08.2025 (включно).

Визначити ОСОБА_4 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 500 (п`ятисот) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить в сумі 1514000 грн (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень.

Роз`яснити обвинуваченому, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA0005435, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати по першому виклику до суду на визначений час;

2) не відлучатися із с-ща Затишшя Роздільнянського району Одеської області, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу прокурора та суду;

3) повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберіганні до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом визначити до 23.08.2025, включно.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання вказаних обов`язків, передбачених ч.8 та ч. 10 ст.182 КПК України а саме те, що якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя