УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника володільця майна ТОВ «УБМ-ГРУП» - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 за частиною 1, частиною 2 статті 364, частиною 1, 3 статті 255 Кримінального кодексу України, про арешт тимчасово вилученого майна, -

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, у якому слідчий з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання просить накласти арешт із забороною розпорядження та відчуження на майно, власником якого є ТОВ «УБМ-ГРУП», а саме: на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE350, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

В обґрунтування доводів клопотання автором клопотання зазначається, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 30.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3 ст. 255, ч. 1, 2 ст. 364 КК України.

Громадянину ОСОБА_5 було вручено 11 грудня 2024 року повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 364 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , являється засновником ТОВ «УБМ-ГРУП» () у частці розміром 20%.

Автором клопотання зазначається, що підставою накладення арешту на майно підозрюваного є забезпечення виконання передбаченого покарання за ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України у виді конфіскації майна, оскільки відповідно до статті 12 КК України, злочин передбачений ч. 3 ст. 255 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавленням волі до тринадцяти років з конфіскацією майна.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Представника володільця майна ТОВ «УБМ-ГРУП» - адвоката ОСОБА_4 , заперечувала проти задоволення клопотання. Крім того, в судовому засідання надала письмові заперечення від адвокат ОСОБА_6 , яка також діє в інтересах володільця майна ТОВ «УБМ-ГРУП».

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Приписами частини 1 статті 16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з положеннями статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до частини 2 статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 пунктом 3 статтею 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру.

Згідно частини 5 статті 170 КПК України у випадку, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, в судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 30.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3 ст. 255, ч. 1, 2 ст. 364 КК України.

Згідно матеріалів клопотання громадянину підозрюваному ОСОБА_5 було вручено 11 грудня 2024 року повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених:

- частиною 1 статті 255 КК України а саме: створені та керівництві злочинною організацією.

- частиною 3 статті 27, частиною 4 статті 28, частиною 2 статті 364 КК України, а саме: організація та керування злочинною організацією для керівництва кримінально протиправною діяльності інших осіб, щодо зловживання службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе або інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам держави чи юридичних осіб.

Санкція частини 3 статті 255 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років з конфіскацією майна.

З Реєстраційної картки на транспортного засобу від 15.11.2022 року вбачається, що автомобіль MERCEDES-BENZ GLE350, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 на праві власності належить ТОВ «УБМ-ГРУП».

ОСОБА_5 , являється засновником ТОВ «УБМ-ГРУП» () у частці розміром 20%.

Так, відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає наявність достатніх підстав для накладення арешту на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE350, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який праві власності належить ТОВ «УБМ-ГРУП», одним із засновників якого є ОСОБА_7 та частка власності якого складає 20 %, та який лише при виході з юридичної особи (її поділу) має право на частку з майна юридичної особи.

Таким чином, оскільки прокурор просить накласти арешт з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, а не з інших підстав, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до частини 3 статті 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 370-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1