ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1320/25 Справа № 191/2640/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами провадження за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2025 року, якою засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2025 року засудженого ОСОБА_7 , звільнено умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на не відбутий строк 8 місяців 5 днів.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 раніше засуджений 2 рази, останній раз за вироком Амур-Нижньодніпровським райсудом м. Дніпро від 07.02.2028 року за ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст.72 КК України до 11 років позбавлення волі. Початок строку : 21.12.2016 року, кінець строку: 11.10.2025 року. За період відбування покарання засуджений характеризується позитивно, до режиму відбування покарання та розпорядку дня в установі ставиться з розумінням, не порушує його, на теперішній час працевлаштований, заходи виховного характеру відвідує та реагує на них правильно, відносини в колективі будує з різною категорією засуджених, користується серед них певним авторитетом, має 5 заохочень, стягнень не має, згідно довідки за особовою справою №202-Ф-21 ОСОБА_7 з 11.01.2023 підлягає умовно-достроковому звільненню на підставі ст. 81 КК України по відбуттю строку, 31.01.2023 року комісією установи засудженому відмовлено, як особі, що не довела своє виправлення.

За таки обставин суд дійшов висновку, що лінія поведінки та спосіб життя засудженого за тривалий час відбуття покарання були постійними та стабільними, та його поведінка та ставлення до праці є сумлінними, а відтак засуджений довів своє виправлення і до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою скасувати відмовити в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2018 за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років, яке почав відбувати 21.12.2016, й на переконання прокурора наявність у засудженого за весь час відбування покарання лише 5 заохочень, які засуджений почав отримувати в2021 році не можуть свідчить про позитивні зміни в особистості засудженого, а його позитивна поведінка та дотримання умов і порядку відбування покарання та залучення до праці є обов`язком засудженого. Крім того, прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше двічі судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких умисних злочинів, й до нього вже застосовувалося умовно -дострокове звільнення від відбування покарання, однак засуджений належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин.

Відтак на переконання прокурора поведінка засудженого за весь час відбування покарання не свідчить про те, що він довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Засуджений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, а ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

Виходячи з вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після фактичного відбуття певної частини строку покарання та повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 засуджений за вироком Амур-Нижньодніпровським райсудом м. Дніпро від 07.02.2028 року за ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років. Початок строку: 21.12.2016 року, кінець строку : 11.10.2025 року.

Станом на 11.01.2023 року, ОСОБА_7 відбув 3/4 частини строку призначеного покарання.

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 за період відбування покарання характеризується позитивно, має 5 заохочень та стягнень не має, до режиму відбування покарання та розпорядку дня в установі ставиться з розумінням, не порушує його, працевлаштований на виробництві установи виконання покарань, заходи виховного характеру відвідує та реагує на них правильно, відносини в колективі будує з різною категорією засуджених, користується серед них певним авторитетом.

До того ж, з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був судимий у 1998 році за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років та у 2009 році за ч. 2 ст. 153 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 6 років, від відбування якого звільнився умовно-достроково 03.10.2012.

Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 хоча і характеризується добре за час відбування покарання, й позитивні зміни у поведінці засудженого хоча і почали відбуватися, однак на цей час вказані обставини свідчать лише про те, що останній тільки стає шлях виправлення, а не довела його

Апеляційний суд також враховує і те, що заохочення засуджений почав отримувати з 2021 року, а саме 12.04.2021, потім три заохочення в 2023 році, а саме 03.02.2023, 21.04.2023 та 14.07.2023 й одне заохочення 18.01.2024 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, на те, що наявність лише 5 заохочень за весь період відбування покарання, починаючи з 2016 року, не може свідчити про виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

При цьому, дотримання належної поведінки засудженим є його прямим обов`язком під час відбуття покарання та не свідчить про виконання мети призначеного покарання та безумовне виправлення засудженого.

За таких обставин, висновки суду про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення є передчасними та такими, що не відповідають фактичним обставинам цього провадження.

Згідно з ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого під час відбування покарання не є зразковою та не свідчить про становлення його на шлях виправлення, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленям нової, якою у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженої слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2025 року, якою засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4