печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000426 від 29.01.2025, -

В С Т А Н О В И В :

02.06.2025 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_3 , згідно вимог якого просив суд накласти у кримінальному провадженні № 0000426 від 29.01.2025 арешт на майно, вилучене у ході обшуку від 26.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2025 у справі № 757/21804/25-к, за адресою: АДРЕСА_1, а саме:

- 78 (сімдесят вісім) купюр грошових коштів номіналом 1000 гривень кожна на загальну суму 78 000 (сімдесят вісім тисяч) гривень.

Мотивуючи подане клопотання прокурор вказує, що В ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи органів місцевого самоврядування, діючи за попередньою змовою, вимагають надати їм неправомірну вигоду.

Так, приблизно на при кінці 2024 року до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється директором ТОВ «Еко-Агро-Люб» (), звернувся його знайомий по сфері діяльності, ОСОБА_5 , 02.12.1981. Який повідомив, що коли він був в Шрамівській сільській раді Золотоніського району Черкаської області, до нього звернувся начальник відділу з питань земельних ресурсів та охорони навколишнього середовища Шрамківської сільської ради ОСОБА_5 , 02.12.1981 з проханням передати ОСОБА_4 , як директору ТОВ «Еко-Агро-Люб» (), що дане підприємство має заборгованість за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0673 площею 77,7995 га, яка перебуває у ТОВ «Еко-Агро-Люб» в суборенді, орендодавцем якої являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 78 000 гривень та дані грошові кошти необхідно привезти готівкою. В подальшому ОСОБА_7 постійно телефонує ОСОБА_5 та вимагає передати ОСОБА_4 , що питання щодо зазначеної земельної ділянки ТОВ «Еко-Агро-Люб» стоїть на особистому контролі у голови Шрамківської сільради ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та у випадку, якщо ОСОБА_4 не буде передано йому грошові кошти в розмірі 78 000 гривень, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 буде ініційовано процедуру розірвання оренди земельної ділянки.

Допитаний в ході досудового розслідування ОСОБА_4 повідомив, що останній дійсно являється директором ТОВ «Еко-Агро-Люб», та дане підприємство орендує земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0673 площею 77,7995 га за договором суборенди у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та всі обов`язкові платежі ТОВ «Еко-Агро-Люб» сплачує раз на рік на відповідні розрахункові рахунки і жодних готівкових коштів не зобов`язане сплачувати Шрамівській сільраді та всі обов`язкові платежі перед сільською радою сплачені.

26.05.2025 на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2025 було проведено обшуки за рядом адрес.

Так було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва справа №757/21804/25-к де серед іншого вилучено неступне майно:

- 78 (сімдесят вісім) купюр грошових коштів номіналом 1000 гривень кожна на загальну суму 78 000 (сімдесят вісім тисяч) гривень.

Вказане майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, при цьому у вказаній ухвалі слідчого судді дозвіл на їх вилучення не надано.

Перелічені вище предмети відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 від 26.05.2025 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, а також зважаючи на те, що вищеописані речі та документи зберігають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, які самостійно та в сукупності з іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, встановлення осіб причетних до його вчинення, сторона обвинувачення звертається до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт вищезазначеного майна,з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, використання, передачі, відчуження вищевказаного майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про проведення розгляду клопотання у його відсутність, вимоги підтримав.

Адвокат ОСОБА_10 , який представляє інтереси ОСОБА_8 , подав до суду клопотання про проведення розгляду за його відсутніості, проти задоволення клопотанн не заперечував, осільки вилучені кошти не належать його довірителю.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000426 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

26.05.2025 на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2025 було проведено обшуки за рядом адрес.

Так було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва справа №757/21804/25-к де серед іншого вилучено неступне майно:

- 78 (сімдесят вісім) купюр грошових коштів номіналом 1000 гривень кожна на загальну суму 78 000 (сімдесят вісім тисяч) гривень.

Перелічені вище предмети відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 від 26.05.2025 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Абзацом 1 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Судовим розглядом встановлено, що обшук, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 26.05.2025, а з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурор звернувся до суду 28.05.2025, що підтверджується поштовим штемпелем, в якому надійшло клопотання, що свідчить про дотримання строку на звернення до суду з даним клопотання та відповідно дотримання вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.

Вказане в сукупності свідчить про дотримання строку на звернення до суду з даним клопотання.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000426 від 29.01.2025.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, врахвоучюи процесуальну позицію володільця майна, з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході обшуку від 26.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2025 у справі № 757/21804/25-к, за адресою: АДРЕСА_1, а саме:

- 78 (сімдесят вісім) купюр грошових коштів номіналом 1000 гривень кожна на загальну суму 78 000 (сімдесят вісім тисяч) гривень.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1