У Х В А Л А

Іменем України

№ 408/329/18-к № 1-в/610/86/2025
м. Балаклія20 травня 2025 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

судді: ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17)» (далі ПВК (№ 17) про звільнення від покарання і пом'якшення покарання,

в с т а н о в и в:

Посилаючись на втрату чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, ПВК (№ 17) просить привести вироки у відповідність до Закону.

Адміністрація ПВК (№ 17), засуджений, прокурор просили розглянути подання за їхньої відсутності.

Судом встановлено наступне.

За вироком Біловодського районного суду Луганської області від 11.06.2018, з урахуванням ухвали Біловодського районного суду Луганської області від 12.06.2018 про виправлення описки:

« ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі».

Його визнано винуватим у вчиненні крадіжки 16.12.2017 на 1383,33 гривень.

За вироком Біловодського районного суду Луганської області від 04.03.2019, з урахуванням вироку Луганського апеляційного суду від 02.10.2019:

« ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі строком 8 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю останнього.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Біловодського районного суду від 11.06.2018, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_3 ».

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення кримінальних правопорушень, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2017 році становив 1600 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Оскільки за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 11.06.2018, вартість викраденого майна не перевищувала 1600 грн, вказане діяння перестало бути кримінально караним.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Внаслідок повної декриміналізації кримінального правопорушення за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 11.06.2018 відпали підстави для застосування правила ч. 4 ст. 70 КК України. Тому покарання за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 04.03.2019, з урахуванням вироку Луганського апеляційного суду від 02.10.2019 підлягає зменшенню на приєднану до нього частину попереднього покарання у 6 місяців позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537-539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1)Подання задовольнити.

2)Засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 11.06.2018, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

3)ОСОБА_3 вважати засудженим вироком Біловодського районного суду Луганської області від 04.03.2019, з урахуванням вироку Луганського апеляційного суду від 02.10.2019 за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна, без застосування правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Балаклійський районний суд Харківської області, протягом 7 днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1