УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року

м. Київ

справа № 442/9294/24

провадження № 51-1877 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,

Короткий зміст оскарженої ухвали та встановлені обставини

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вирішено питання щодо арешту майна, судових витрат.

Речові докази, а саме посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 12 серпня 2020 року, які зберігаються в камері схову Дрогобицького ВП №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області постановлено знищити.

Суд визнав ОСОБА_4 винуватим у використанні завідомо підробленого документа.

Як установив суд, 19 жовтня 2024 року близько 17:20 год, ОСОБА_4 керуючи трактором ЛТЗ Т-40, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись дорогою на вулиці Нескорених, неподалік будинку АДРЕСА_1, був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП Головного Управління Національної поліції у Львівській області.

В подальшому, на законну вимогу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , який виконував свої службові обов`язки, пред`явити документи на право керування транспортним засобом, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за керування транспортним засобом без відповідних дозвільних документів на право керування таким транспортним засобом, достовірно знаючи, що його посвідчення тракториста-машиніста не отримане у порядку, встановленому діючим законодавством, під час оформлення адміністративного матеріалу використав завідомо підроблений документ, надавши працівнику поліції бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 12 серпня 2020 року, виданий на його ім`я, котрий за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає бланкам посвідчення тракториста-машиніста, які знаходяться в офіційному обігу, котрий він придбав поза встановленими правилами передбаченими Постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 02 квітня 1994 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста» у невстановленої органом досудового розслідування особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 , посилаючись п. 1 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді.

Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор вказує, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про законність рішення місцевого суду в частині знищення речового доказу - посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 12 серпня 2020 року. Прокурор звертає увагу на те, що висновок апеляційного суду про можливість залишення у матеріалах кримінального провадження лише справжніх документів суперечить положенням п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК і не передбачене жодними нормами чинного процесуального закону.

Вказує, що положення п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК імперативно та безальтернативно передбачає залишення в матеріалах провадження усіх без винятку документів, які є речовими доказами. Норми КПК передбачають можливість знищувати майно, однак це стосується речей, які вилучені з обігу та були предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, однак у таких випадках знищенню підлягає саме майно, а не документи, що є речовими доказами.

При цьому, знищення вказаного, посвідчення тракториста-машиніста позбавить ОСОБА_4 можливості ефективного перегляду рішень судів за нововиявленими обставинами, передбаченими ст. 459 КПК. Також прокурор посилається на різну практику Львівського апеляційного суду, щодо вирішення долі речових доказів.

Мотиви Суду

Так, згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому, відповідно до ч. 2 цієї статті при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, у випадках, визначених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 419 КПК, в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу. У разі залишення апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, на яких її визнано необґрунтованою.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_4 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 4 ст. 358 КК у касаційній скарзі не оспорюються.

Як убачається з наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень копії вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він своїми протиправними діями вчинив використання завідомо підробленого документа. Кримінальне провадження розглядалось у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, оскільки ОСОБА_4 повністю визнав вину, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, не оспорював того, що посвідчення водія є підробленим. Повідомив суд, що пішов навчатися офіційно на тракториста.

Посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 12 серпня 2020 року, видане на ім`я ОСОБА_4 , яке використовував засуджений, визнано речовим доказом, а відповідно до вироку суду, ухвалено знищити.

Вказане рішення місцевого суду було оскаржене лише стороною обвинувачення, в частині вирішення долі речового доказу.

Суд апеляційної інстанції розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги прокурора, належним чином перевірив викладені у ній доводи, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, визнав їх безпідставними належним чином мотивувавши своє рішення.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати рішення апеляційного суду, разом із тим, як убачається з оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції розглянув доводи касаційної скарги прокурора, дав на них відповідь, а тому, колегія суддів вважає, що цим судом не допущено таких істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які з огляду на вимоги ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування судового рішення.

Суд також бере до уваги, що в судовому засіданні місцевого суд ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, не оспорював того, що посвідчення водія є підробленим, у зв`язку з чим справа розглядалась в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК. В апеляційному порядку вирок суду сторона захисту не оскаржувала. З огляду на це, колегія суддів також не вважає істотним порушенням норм кримінального процесуального закону й рішення місцевого суду про знищення підробленого документу, оскільки воно не було перешкодою для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а посилання прокурора на можливі обмеження прав сторони захисту є безпідставними.

Посилання прокурора на різну практику застосування Львівським апеляційним судом положень п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК є недоречними, оскільки суд перевіряє законність та вмотивованість судового рішення у конкретному кримінальному провадженні та самостійно формує правозастосовну практику.

Обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_4 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3