Справа № 191/1902/25
Провадження № 1-кс/191/334/25
У Х В А Л А

іменем України

18 квітня 2025 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання дізнавача СД Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000209, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

17.04.2025 року до суду звернулася дізнавач із вищевказаним клопотанням, посилаючись на те, що 15.09.2023 року близько 17:17 год. невідома особа, шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 в сумі 15000 гривень, які він перерахував з власної банківської карти «Приватбанка» № НОМЕР_1 на банківську карту № НОМЕР_2 .

16.04.2024 року за вказаним фактом СД відділення поліції №1 Львівського РУП ГУНП у Львівській області, внесено відомості до ЄРДР за №0000209 від 16 вересня 2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

15.04.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Синельниківського місьрайонного суду від 18.03.2025 року було проведено обшук в приміщенні квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з метою виявлення та вилучення мобільних телефонів та сім-карток за допомогою яких відбувалось спілкування з потерпілою, банківських карток, планшетів, ноутбуків, іншої комп`ютерної техніки та інших мобільних телефонів, сім-карток операторів мобільного зв`язку, які могли бути використані для вчинення кримінального правопорушення, чорнові записи щодо протиправної діяльності, інші предмети та речі, які містять інформацію або сліди вчинення кримінального правопорушення, що зберігаються за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У ході обшуку були виявлені та вилучені наступні речі: 1.) мобільний телефон синього кольору марки Huawei з чохлом чорного кольору IMEI1 НОМЕР_3 IMEI2 НОМЕР_4 , який поміщено до сейф-пакету PSP 1168536 та опечатано; 2.) SIM-картка Life, з маркуванням 966, яку поміщено до сейф-пакету PSP 1168535.

У ході досудового розслідування встановлено, що вище зазначені речі є зокрема, знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що безумовно відповідає критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України, а отже останні були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зважаючи на те, що виявленні та вилучені під час проведення обшуку приміщення 16.04.2025: 1.) мобільний телефон синього кольору марки Huawei з чохлом чорного кольору IMEI1 НОМЕР_3 IMEI2 НОМЕР_4 , який поміщено до сейф-пакету PSP 1168536 та опечатано; 2.) SIM-картка Life, з маркуванням 966, яку поміщено до сейф-пакету PSP 1168535.

Враховуючи вищевикладені обставини, просить накласти арешт на зазначене у клопотанні майно виявлене та вилучене в ході обшуку приміщення 16.04.2025, а саме на: 1.) мобільний телефон синього кольору марки Huawei з чохлом чорного кольору IMEI1 НОМЕР_3 IMEI2 НОМЕР_4 , який поміщено до сейф-пакету PSP 1168536 та опечатано; 2.) SIM-картка Life, з маркуванням 966, яку поміщено до сейф-пакету PSP 1168535.

Заборонити будь-яким чином відчужувати, розпоряджатись, використовувати вилучене майно до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту, окрім дізнавача, прокурора для забезпечення збереження речових доказів, та/або подальшого звернення в дохід держави та виконання завдань кримінального провадження.

Прокурор та дізнавач у письмових заявах просили задовольнити клопотання та здійснити його розгляд без їх участі.

Суд, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 16.09.2023 року внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за № 0000209 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

В рамках кримінального провадження дізнавачем СД Синельниківського РУП у ході обшуку були виявлені та вилучені наступні речі: 1.) мобільний телефон синього кольору марки Huawei з чохлом чорного кольору IMEI1 НОМЕР_3 IMEI2 НОМЕР_4 , який поміщено до сейф-пакету PSP 1168536 та опечатано; 2.) SIM-картка Life, з маркуванням 966, яку поміщено до сейф-пакету PSP 1168535, яка відповідно до постанови дізнавача визнані речовими доказами у дані справі.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Також, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на вилучене майно з метою його збереження.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження, якщо в подальшому у застосуванні цього заходу відпаде потреба.

З метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникає необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, оскільки, воно має значення речового доказу та вказує на вчинення кримінального правопорушення, тому заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 98, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000209, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на зазначене у клопотанні майно виявлене та вилучене в ході обшуку приміщення 16.04.2025, а саме на: 1.) мобільний телефон синього кольору марки Huawei з чохлом чорного кольору IMEI1 НОМЕР_3 IMEI2 НОМЕР_4 , який поміщено до сейф-пакету PSP 1168536 та опечатано; 2.) SIM-картка Life, з маркуванням 966, яку поміщено до сейф-пакету PSP 1168535 із забороною відчуження, розпорядження, використання вилученого майна.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню дізнавачем, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1