Справа №760/9659/25 1-кс/760/5460/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000334 від 30.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.204 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, подане в рамках кримінального провадження № 0000334 від 30.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.204 КК України.

Подане кло потання обґрунтовується тим, що невстановлені особи за попередньою змовою групою осіб, у невстановлений період часу, на території м. Києва та Київської області, здійснюють незаконне виготовлення алкогольних напоїв, що становлять загрозу для життя та здоров`я людей.

Досудовим розслідуванням встановленні відомості на причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення наступних осіб: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та інші невстановлені особи, які діють за попередньою змовою між собою.

Досудовим розслідуванням встановлені підконтрольні вказаним особам виробничі (нежитлові) приміщення де безпосередньо здійснюється незаконно виробництво алкогольних напоїв, здійснюється незаконне зберігання сировини (спирту) та інших похідних приладів для незаконного виробництва алкогольних напоїв, а також складські (нежитлові) та житлові приміщення де безпосередньо здійснюється незаконне зберігання незаконно виготовлених алкогольних напоїв, які з метою конспірації незаконної діяльності розташовані у різних частинах м. Києва та Київської області. Також були встановлені транспортні засоби, які використовується для транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Причетність вказаних вище осіб до незаконної діяльності (незаконного виготовлення алкогольних напоїв) підтверджується допитами свідків, протоколами огляду місцевості, протоколами огляду речей, інформацією з реєстрів, матеріалами НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження.

В клопотанні прокурор вказує, що вилучені речові докази (алкогольні напої), відповідно до пункту 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України належать до підакцизних товарів.

Відповідно до положень ст.226.1. Податкового кодексу України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

З метою виявлення та фіксації відомостей, які будуть мати доказове значення у кримінальному проваджені, 7 та 8 квітня 2025 на підставі ухвал слідчих суддів Солом`янського районного суду були проведені обшуки у складських приміщеннях за місцями незаконного зберігання, у торгових приміщеннях за місцями роздрібного продажу незаконно виготовлених підакцизних товарів (алкогольних напоїв без марок акцизного податку та інших підакцизних товарів), а також транспортних засобах, які використовувалися у незаконній діяльності.

За результатом обшуку нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 були виявлені та вилучені:

-Пет пляшка об`ємом 1,5 літрів без рідини;

-Пляшка металева приблизним об`ємом 0,5 літрів без рідини;

-Спиртометр;

-Три флакони об`ємом 130 мл із рідиною в середині з написом на етикетках «Тест дизайн».

Вилучені речі використовувались для незаконного виробництва алкогольних напоїв тому є знаряддям злочину.

Вказані речі будуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, а саме будуть підтверджувати факт незаконного виробництва, придбання, зберігання з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів кінцевому споживачу, яке здійснювавлося фігурантами кримінального провадження.

В клопотанні прокурором поставлено питання про накладення арешту на речі, а саме:

-Пет пляшка об`ємом 1,5 літрів без рідини;

-Пляшка металева приблизним об`ємом 0,5 літрів без рідини;

-Спиртометр;

-Три флакони об`ємом 130 мл із рідиною в середині, з написом на етикетках «Тест дизайн».

Прокурор в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Повідомлений належним чином.

ОСОБА_4 , що значиться в клопотанні про накладення арешту як власник майна, подав до суду клопотання в якому зазначив, що не є власником майна, яке підлягає арешту відповідно до зазначеного вище клопотання про накладення арешту на майно.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому, згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України - тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України - клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Судовим розглядом встановлено, що детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ у Київській області розслідується кримінальне провадження № 0000334 від 30.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.204 КК України.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування, невстановлені особи за попередньою змовою групою осіб, у невстановлений період часу, на території м. Києва та Київської області, здійснюють незаконне виготовлення алкогольних напоїв, що становлять загрозу для життя та здоров`я людей.

Досудовим розслідуванням встановленні відомості на причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення наступних осіб: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та інші невстановлені особи, які діють за попередньою змовою між собою.

Досудовим розслідуванням встановлені підконтрольні вказаним особам виробничі (нежитлові) приміщення де безпосередньо здійснюється незаконно виробництво алкогольних напоїв, здійснюється незаконне зберігання сировини (спирту) та інших похідних приладів для незаконного виробництва алкогольних напоїв, а також складські (нежитлові) та житлові приміщення де безпосередньо здійснюється незаконне зберігання незаконно виготовлених алкогольних напоїв, які з метою конспірації незаконної діяльності розташовані у різних частинах м. Києва та Київської області. Також були встановлені транспортні засоби, які використовується для транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Причетність вказаних вище осіб до незаконної діяльності (незаконного виготовлення алкогольних напоїв) підтверджується допитами свідків, протоколами огляду місцевості, протоколами огляду речей, інформацією з реєстрів, матеріалами НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження.

Вилучені речові докази (алкогольні напої), відповідно до пункту 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України належать до підакцизних товарів.

Відповідно до положень ст.226.1. Податкового кодексу України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

З метою виявлення та фіксації відомостей, які будь мати доказове значення у кримінальному проваджені, 7 та 8 квітня 2025 на підставі ухвал слідчих суддів Солом`янського районного суду були проведені обшуки у складських приміщеннях за місцями незаконного зберігання, у торгових приміщеннях за місцями роздрібного продажу незаконно виготовлених підакцизних товарів (алкогольних напоїв без марок акцизного податку та інших підакцизних товарів), а також транспортних засобах, які використовувалися у незаконній діяльності.

За результатом обшуку нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 були виявлені та вилучені:

-Пет пляшка об`ємом 1,5 літрів без рідини;

-Пляшка металева приблизним об`ємом 0,5 літрів без рідини;

-Спиртометр;

-Три флакони об`ємом 130 мл із рідиною в середині з написом на етикетках «Тест дизайн».

09.04.2025 Постановою Територіального управління БЕБ у Київській області Бюро економічної безпеки України зазначені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000334 від 30.09.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.204 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до вимог ст. ст. 2, 9, 25, 91 КПК на сторону обвинувачення покладається вжиття заходів щодо швидкого, всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення події кримінального правопорушення, осіб, які його вчинили, інших обставин, що підлягають доказуванню.

При цьому для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК).

Вищенаведені положення кримінального процесуального закону узгоджуються з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі "Узан та інші проти Туреччини" / Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п.п. 1, 2 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також у випадку застосування спеціальної конфіскації. Дана норма закону не обмежує можливість накладення арешту на майно фізичних чи юридичних осіб, які не мають правового статусу підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Відповідно до ч 1. ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином речі, а саме:

-Пет пляшка об`ємом 1,5 літрів без рідини;

-Пляшка металева приблизним об`ємом 0,5 літрів без рідини;

-Спиртометр;

-Три флакони об`ємом 130 мл із рідиною в середині , з написом на етикетках «Тест дизайн», що є речовим доказом, та майном, щодо якого існує сукупність розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, що в сукупності слугує підставою для застосування обмежувальних заходів з метою уникнення приховування, перетворення чи знищення майна.

Враховуючи викладене, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 96, 98, 131, 132, 170, 171, 172, 173, 175, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на речі, вилучені 08.04.2025 за результатом обшуку гаражного боксу № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а саме:

-Пет пляшка об`ємом 1,5 літрів без рідини;

-Пляшка металева приблизним об`ємом 0,5 літрів без рідини;

-Спиртометр;

-Три флакони об`ємом 130 мл із рідиною в середині , з написом на етикетках «Тест дизайн».

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 22.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1