Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/240/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому матеріали подання начальника державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» про приведення вироку суду стосовно засудженого ОСОБА_7 у відповідності до діючого законодавства за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2025 року, якою засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22 вересня 2023 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці;

-27 грудня 2023 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців,

на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнено від відбування покарання, призначеного за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_7 вважати засудженим вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, із застосуванням ст.ст. 70 та 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

ВСТАНОВИЛА:

17.01.2025 року начальник державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» ОСОБА_9 звернувся до Петрівського районного суду Кіровоградської області з поданням про приведення вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року стосовно засудженого за ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 у відповідності до вимог закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

За результатами розгляду, ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2025 року вищевказане подання задоволено, ОСОБА_7 на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці, у зв`язку з усуненням караності діяння. ОСОБА_7 вважати засудженим вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, із застосуванням ст.ст. 70 та 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, постановити нову ухвалу, якою засудженого ОСОБА_10 , на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити від подальшого відбування покарання, призначеного за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року за ч.4 ст.185 КК України. ОСОБА_7 вважати засудженим за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року до покарання за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

В обґрунтування вимог зазначає, що ухвалою районний суд звільнив ОСОБА_7 від покарання за епізодом вчинення крадіжок за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року, а тому вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року не підлягає приєднанню до вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року.

Водночас прокурор вказує, що оскільки ОСОБА_7 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 24 січня 2024 року, що в перерахунку згідно ч.1 ст.72 КК України станом на даний час ОСОБА_7 фактично відбув покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року, а тому підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати вказуючи на її незаконність та необґрунтованість та звільнити його від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 та уточнив, що у резолютивній частині ухвали апеляційного суду слід вказати, що остаточне покарання засудженому ОСОБА_7 за ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України призначається за сукупністю злочинів, із застосуванням ст. 70 КК України, а саме шляхом часткового складання покарань, у виді обмеження волі строком на 1 рік і 6 місяців, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 підлягають задоволенню за таких підстав.

За правилами ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання у випадках, передбачених, зокрема, ч.2 ст. 74 КК України.

За змістом положень ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 вчинив 04.09.2022 року ( епізод крадіжки майна у ОСОБА_11 ) на суму 2212, 50 грн. та 05.10.2022 року (епізод крадіжки майна у ОСОБА_11 ) на суму 654, 43 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн. на місць, а 50 відсотків від його розміру становили 1432,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2864, 00 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, з урахуванням того, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна по кожному епізоду була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року.

Щодо призначеного ОСОБА_7 вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року остаточного покарання, із застосуванням ст. 71 КК України, то апеляційний суд зазначає наступне.

ОСОБА_7 у даний час відбуває покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року, який набрав законної сили 29.01.2024 року.

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч.4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_7 призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.

З урахуванням вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року, згідно з яким ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі, суд на підставі ст. 71 КК України призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців.

У даному випадку, оскільки Законом усунуто караність діяння (по усіх епізодах крадіжки чужого майна) за які засудженому ОСОБА_12 призначено покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, то таке покарання не повинно враховуватися ОСОБА_7 при призначенні покарання за останнім вироком.

Таким чином, з вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання, із застосуванням ст. 71 КК України, а саме призначення покарання, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців - слід виключити.

Що стосується покарання, призначеного за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року за ч. 1 та ч.4 ст. 358 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, яке фактично і відбуває останній, то з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 24.01.2024 року, то за правилами ч.1 ст.72 КК України, станом на 05.02.2025 року ОСОБА_7 фактично відбув 2 роки та 26 дні обмеження волі, тобто повністю відбув покарання, призначене вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року.

Суд першої інстанції звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року, у зв`язку з декриміналізацією допустив при цьому помилку, а по суті неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, вказавши про те, що звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, не впливає на призначення йому остаточного покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року.

У ОСОБА_7 , у зв`язку з декриміналізацію крадіжки за розміром, залишається кримінальна відповідальність за ч. 1 та ч.4 ст. 358 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, яке він вже відбув.

За правилами ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409 та п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг прокурора з уточненнями та засудженого ОСОБА_7 про скасування ухвали суду першої інстанції є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_7 - скасувати та постановити нову ухвалу.

Подання начальника державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» про приведення вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року стосовно ОСОБА_7 у відповідність до діючого законодавства - задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2023 року, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вважати засудженим за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року до покарання за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, ОСОБА_7 шляхом часткового складання покарань, призначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити з місць позбавлення волі, у зв`язку з відбуттям покарання, призначеного за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_4