Справа № 505/2840/25
Провадження № 1-кп/505/744/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданніматеріали кримінального провадження №0002652 від 25.06.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Подільськ, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Крім того, прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотаннями про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, за обставин, вказаних у обвинувальному акті. Вказує, що 27.06.2025 року ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави в розмірі 600 (шістсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить в сумі 1816800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, строк якого закінчується 25.08.2025 року. Просить суд продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави та просив суд дане клопотання задовольнити, посилаючись на те, що 25.08.2025 року закінчується термін дії ухвали слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу, крім того на даний час відсутні підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній добровільно з`явився до слідчого суді на розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу, вину у вчиненому визнає, готовий співпрацювати із органами слідства та суду, на даний час погоджується питання, щодо підписання угоди про визнання винуватості, має стійкі соціальні зв`язки, що підтверджується наявністю постійного місця проживання, має на утриманні неповнолітню доньку та непрацездатну матір. Просили суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2025 року ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави в розмірі 600 (шістсот) розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, що становить в сумі 1816800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, строк якого закінчується 25.08.2025 року.

20.08.2025 року до Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшло від прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, за обставин, вказаних у обвинувальному акті, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Основні доводи клопотання внесеного стороною кримінального провадження зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст.177 КПК України.

Між тим, матеріали клопотання вказують на можливу подію складу інкримінованого злочину, про те вони в собі не містять даних на підтвердження ризиків задекларованих в клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, прокурором не наведено обставин та не надано доказів того, що підозрюваний має намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду або вчиняє будь-які дії для цього, може впливати на хід кримінального провадження незаконними діями, натомість у судовому засіданні обвинувачений та його захисник зазначили, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду ОСОБА_5 не має, будь яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування не буде, а відтак суд дійшов до висновку, що заявлені ризики стороною обвинувачення не містять доказового обґрунтування.

В ході розгляду клопотання судом встановлено, що виключних обставин для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати підставами для тримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи те, що прокурор не довів суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права обвинуваченого на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід, у виді цілодобвого домашнього арешту.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторони кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосувати більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.396 КК України, за яке передбачено покарання позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, що у своїй сукупності свідчить про відсутність ризику того, що підозрюваний вчинить спроби ухилитися від суду, або будь-яким іншим чином буде намагатися перешкоджати у кримінальному провадженню.

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу суд також враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, необхідно також зважати на те, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи вагомість наявних доказів про обґрунтованість вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнає, має постійне місце проживання, вважаю, що у задоволенні клопотання про продовження строку застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити та застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосування до нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, вважаючи, що саме такий вид запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та може запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах і буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.176-178, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0002652 від 25.06.2025 року.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт, що полягає у забороні обвинуваченому ОСОБА_5 цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 60 (шістдесят) днів.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду за кожним викликом надісланим поштою, або в телефонному режимі;

- цілодобового не відлучатися із місця проживання, а саме: АДРЕСА_3 , без дозволу прокурора та суду.

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- в разі виготовлення нових паспортів здати та/або залишити раніше здані на зберіганні у відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, терміном 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 жовтня 2025 року.

По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти в порядку передбаченому ст.202 КПК України.

Нагляд за дотриманням обов`язків обвинуваченим ОСОБА_5 , в даному кримінальному провадженні, покласти на прокурора.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для вчинення дій, передбачених ч.4 ст.181 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: