ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5285/25
Провадження № 1-кс/362/533/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

15.07.2025 слідча СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 13.07.2025 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) потерпілий ОСОБА_8 та його мати потерпіла - ОСОБА_9 знаходились на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_8 займався ремонтом мопеда Yamaha Vino синьо-білого кольору.

В цей час до території домоволодіння прийшов брат ОСОБА_8 та син ОСОБА_9 ОСОБА_6 , де між братами, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і матір`ю ОСОБА_9 , яка стала на захист свого сина ОСОБА_8 , сталась сварка на побутовому грунті, в ході якої у ОСОБА_6 раптово розвинулись особисті неприязні відносини до свого брата ОСОБА_8 та матері ОСОБА_9 , обумовлені сваркою, після чого в останнього виник прямий умисел, направлений на заподіяння смерті брату ОСОБА_8 та матері ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_6 знаходячись на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин по відношенню до свого брата ОСОБА_8 та матері ОСОБА_9 , обумовлених сваркою, діючи умисно та маючи намір, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вийшов з території вказаного домоволодіння та повернувшись приблизно через 2 хвилини назад на територію подвір`я 22А, з пластмасовою ємністю (пляшкою) в руках, в якій всередині містилась речовина із різким запахом бензину, після чого облив вказаною речовиною з пляшки свого брата ОСОБА_8 та свою матір ОСОБА_9 . В подальшому, ОСОБА_6 , взяв до рук запальничку червоного кольору та привівши її в дію, з джерелом відкритого вогню підніс до брата ОСОБА_8 та матері ОСОБА_9 , одяг яких в цей час був просочений бензином, внаслідок чого здійснилось загорання одягу та відкритих ділянок тіла ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 спостерігаючи за тим, як одяг та відкриті ділянки тіла брата ОСОБА_8 мають ознаки горіння, ОСОБА_6 повторно облив ОСОБА_8 бензином.

Таким чином ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті двох осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 одразу не настали, з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своєчасно надано медичну допомогу.

В результаті вказаних дій ОСОБА_6 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження вигляді термічних опіків ІІ-ІІІ ступеня 50-60% тіла та ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження вигляді термічних опіків ІІ-ІІІ ступеня 50-70% тіла.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 13.07.2025 приблизно о 20 годині 30 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) потерпілий ОСОБА_8 та його мати потерпіла - ОСОБА_9 знаходились на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_8 займався ремонтом мопеда Yamaha Vino синьо-білого кольору.

В цей час до території домоволодіння прийшов брат ОСОБА_8 та син ОСОБА_9 ОСОБА_6 , де між братами, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і матір`ю ОСОБА_9 , яка стала на захист свого сина ОСОБА_8 , сталась сварка на побутовому грунті, в ході якої у ОСОБА_6 раптово розвинулись особисті неприязні відносини до свого брата ОСОБА_8 та матері ОСОБА_9 , обумовлені сваркою, після чого в останнього виник прямий умисел, направлений на заподіяння смерті брату ОСОБА_8 та матері ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_6 знаходячись на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин по відношенню до свого брата ОСОБА_8 та матері ОСОБА_9 , обумовлених сваркою, діючи умисно та маючи намір, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вийшов з території вказаного домоволодіння та повернувшись приблизно через 2 хвилини назад на територію подвір`я 22А, з пластмасовою ємністю (пляшкою) в руках, в якій всередині містилась речовина із різким запахом бензину, після чого облив вказаною речовиною з пляшки свого брата ОСОБА_8 та свою матір ОСОБА_9 . В подальшому, ОСОБА_6 , взяв до рук запальничку червоного кольору та привівши її в дію, з джерелом відкритого вогню підніс до брата ОСОБА_8 та матері ОСОБА_9 , одяг яких в цей час був просочений бензином, внаслідок чого здійснилось загорання одягу та відкритих ділянок тіла ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 спостерігаючи за тим, як одяг та відкриті ділянки тіла брата ОСОБА_8 мають ознаки горіння, ОСОБА_6 повторно облив ОСОБА_8 бензином. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 о 05 годині 30 хвилин 14.07.2025, настала смерть ОСОБА_9 внаслідок термічних опіків 80% поверхні тіла, шоку.

Слідчим в клопотанні вказано, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі без альтернативних видів покарання.

Реальним є ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України; незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки у нього є свій дім, має городину, платить податки.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію підзахисного, просив у задоволенні клопотання відмовити, заявив усне клопотання про обрання до його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши слідчого, прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали кримінального провадження № 0000484 від 14.07.2025, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захисникам копії клопотання та матеріалів, що були вручені захиснику ОСОБА_5 та підозрюваному 15.07.2025 о 10 год. 03 хв., приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000484 від 14.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000484 від 14.07.2025 року (а.с.10).

Як вбачається із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 14.07.2025, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано 14.07.2025 о 00 год. 20 хв. за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул.. Покровська 1. Затримання відбулось в порядку ст. 208 КПК України, крім того ОСОБА_6 повідомлено зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, при затриманні зауважень не було (а.с.19-22).

14.07.2025 старшим слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 1 ст. 115 КК України, погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України 23.01.2025 вручено підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_5 (а.с.38-43).

На даній стадії досудового розслідування підозра ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовується протоколом огляду місця події від 13.07.2025, що проводився на території домоволодіння АДРЕСА_1 ; протоколом прийняття від потерпілого ОСОБА_8 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.07.2025; протоколом огляду місцевості від 14.07.2025 (де виявлено труп ОСОБА_9 ); лікарським свідоцтвом про смерть №266 від 14.07.2025; протоколом затримання особи, у вчиненні злочину від 14.07.2025; протоколом огляду документів від 14.07.2025 та іншими матеріалами наявними в матеріалах кримінального провадження.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини(ЄСПЛ).

Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо слідчий, прокурор доведуть, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання про обрання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до п. 5 Листа ВССУ, слідчий суддя має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).

У випадку недотримання слідчим, прокурором вимог ст. 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

Як вбачається із матеріалів клопотання та доданих в підтвердження цього, слідчим клопотання були вручені захиснику ОСОБА_5 та підозрюваному 15.07.2025 о 10 год. 03 хв. (а.с.9), із дотриманням вимог передбачених ст. 184 КПК України.

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного,

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, у тому числі відповідно до вимог ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у даному кримінальному правопорушенні, що карається позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років; його вік та стан його здоров`я, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; інших доказів спростовуючих його стан здоров`я стороною захисту надано не було; не одруженого; не працюючого; за місцем проживання характеризується негативно (а.с. 50), тобто відсутність міцних соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; в силу ст. 89 КК України раніше не судимого; зловживає алкогольними напоями, доказів в спростування вказаного захисником, слідчому судді надано не було, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою на даній стадії досудового розслідування, знайшло своє доведення в судовому засіданні, є таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Оскільки запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України», слідчий суддя, постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує також наявність та доведеність ризиків, що передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілого, який проживає за адресою проживання підозрюваного, що не виключає вплив підозрюваного на зміну їх показань, при обранні іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з утриманням під вартою, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні на даній стадій досудового розслідування, тому слідчий суддя дійшов до висновку щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, прокурора, оскільки слідчий, прокурор довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на даній стадії на свободу.

Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Доводи наведені стороною захисту в судовому засіданні на даній стадії досудового розслідування не можуть бути прийняті слідчим суддею, оскільки, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

У задоволенні усного клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, слід відмовити, оскільки стороною захисту не було надано слідчому судді жодних доказів в спростування доводів слідчого, прокурора, а також доказів які б спростовували обставини вказані в клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Розмір застави, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає, так-як дане кримінальне провадження стосується злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Васильків, Київської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції терміном 60 діб, а саме до «11» вересня 2025 року, включно.

На підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.

У задоволенні усного клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою відмовити.

Строк дії ухвали шістдесят діб з моменту затримання та до «11» вересня 2025 року, включно.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному, негайно після її оголошення, а також видати прокурору, захиснику та направити на виконання начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 17.07.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1