Справа № 132/1569/25
Ухвала

Іменем України

22 травня 2025 року м. Калинівка

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в місті Калинівці клопотання слідчого СВ ВП № 1 Хмільницького районного ВП ГУНП України у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 від 19.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області 20.05.2025 надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000180 від 19.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно із клопотанням у ньому висловлене прохання накласти арешт на банківську картку № НОМЕР_1 із номером рахунку НОМЕР_2 , яку добровільно видав громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Це клопотання мотивовано тим, що 19.05.2025 до ЧЧ ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , про те, що невідома особа, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану в період часу з 18 по 25 квітня здійснила із кишені куртки крадіжку його банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 та в подальшому здійснила зняття готівки на загальну суму 71 700 гривень, чим завдала майнової шкоди на зазначену суму.

19.05.2025 дані відомості були внесені до ЄРДР за №0000180 і слідчим відділенням ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

19.05.2025 допитано потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , який повідомив, що у квітні 2025 року у відділенні «Приват Банку», який знаходиться у м. Калинівка, отримав банківську карту для виплат із номером банківського рахунку НОМЕР_2 . Після чого, на фізичній картці написав пін-код особисто задля того аби не забути його. 17.04.2025 потерпілий здійснив поповнення банківської карти на суму 71 856,00 гривень. У період часу з 18 по 25 квітня невідома особа шляхом вільного доступу із кишені його куртки здійснила крадіжку банківської картки із вищевказаною сумою, після чого в подальшому почала здійснювати зняття готівки з 25.04.2025 по 14.05.2025 на загальну суму 71 700 гривень, чим завдала майнової шкоди на вищевказану суму.

В ході оперативних заходів було встановлено, що крадіжку банківської картки № НОМЕР_1 із номером рахунку НОМЕР_2 вчинив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

20.05.2025 громадянин ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції банківську картку, яку він викрав у період часу з 19 по 25 квітня, після чого здійснював зняття грошових коштів із картки на загальну суму 71 700 гривень.

В подальшому банківську картку було оглянуто визнано речовим доказом та поміщено до спец. пакету НПУ HYQ 0123561.

Необхідність у арешті викраденої банківської картки обґрунтовується наявністю підстав вважати, що дана річ набута кримінально протиправним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а отже являється речовим доказом, а не застосування такого заходу забезпечення призведе до втрати речового доказу, а настання цих наслідків перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Слідчий СВ ВП № 1 Хмільницького районного ВП ГУНП України у Вінницькій області, лейтенант поліції ОСОБА_3 та прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , яких було належним чином повідомлено про дату і час його розгляду, не з`явились. Слідчий ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі та технічної фіксації судового процесу, не заперечувала поданому клопотанню. Відомостей про причини неявки прокурора не надходило.

Власник вказаного вище майна ОСОБА_6 , якого було повідомлено повісткою, в судове засідання не з`явився, відомостей про причини його неявки не надходило, жодних клопотань, заяв до суду не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з наведеним, згідно із положеннями ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних не здійснювалося.

Дослідивши клопотання і долучені до нього письмові документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що відділенням поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 19.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно із долученим до клопотання витягом від 19.05.2025 із Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000180, 19.05.2025 до ЧЧ ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , про те, що невідома особа, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану в період часу з 18 по 25 квітня 2025 року здійснила із кишені куртки крадіжку його банківської картки АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_2 та в подальшому здійснила зняття готівки на загальну суму 71 700 гривень, чим завдала майнової шкоди на зазначену суму.

До клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовані доводи, наведенні в клопотанні, серед них: копія протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.05.2025; копія протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 від 19.05.2025; копія виписки по картці/рахунку ОСОБА_6 в період з 17.04.2025 по 14.05.2025; копія пояснення ОСОБА_5 від 20.05.2025; копія заяви ОСОБА_5 про добровільну видачу банківської карти; копія протоколу огляду речей від 20.05.2025; ілюстративна таблиця до протоколу огляду речей від 20.05.2025; копія постанови від 20.05.2025 про визнання речовим доказом банківської картки.

Положеннями ст. 131 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина третя статті 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Беручи до уваги наведені положення процесуального закону та оцінюючи доводи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність його задоволення з огляду на таке.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000180 встановлено обставини, які вказують на те, що добровільно видана 20.05.2025 ОСОБА_5 банківська карта № НОМЕР_1 із номером рахунку НОМЕР_2 , є предметом, який був об`єктом кримінально протиправних дій крадіжки та має суттєве значення для досудового розслідування , тобто, відповідно до ст. 98 КПК України цей предмет є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту цього речового доказу може призвести до його приховування, пошкодження, знищення та відчуження, що перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Хмільницького районного ВП ГУНП України у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 19.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на банківську картку № НОМЕР_1 із номером рахунку НОМЕР_2 які добровільно видав громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 22.05.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1