Провадження № 1кс/712/3809/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про здійснення спеціального досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000110 від 18.11.2022 щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 18.11.2022 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 18.11.2022 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , будучи громадянином України та володіючи інформацією про окупацію території АР Крим збройними силами російської федерації, усвідомлював, що ними вчиняються активні дії, спрямовані на насильницьку зміну конституційного ладу України та захоплення державної влади, на зміну меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В жовтні 2014 року у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на фінансування дій воєнізованих формувань окупаційної влади на території АР Крим, які протиправно порушили територіальну цілісність України в межах установлених кордонів, захопили державну владу на території АР Крим.

ОСОБА_7 , будучи засновником та директором юридичних осіб, розташованих на території тимчасово окупованої АР Крим, діючи умисно, спільно з ОСОБА_8 та із співзасновниками і директорами юридичних осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , шляхом добровільного здійснення сплатити податків до бюджету російської федерації від отриманого прибутку від здійснення підприємницької діяльності належних їм юридичних осіб, вчинив фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави, застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року РФ, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, Сполучені Штати Америки, російська федерація підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований РФ 22.04.2004), сторонами серед іншого підтверджено межі території України, у тому числі із включенням Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької, Запорізької, Херсонської та Миколаївської областей, АР Крим, як суверенної території України.

Рішенням Конституційного Суду України від 11.07.1997 № 3-зп зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах I, III та XIII Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна і міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Статтею 73 Конституції України закріплено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Конституційний лад - це устрій держави i суспільства, а також їх інститутів відповідно до конституційно-правових норм. Це цілісна система основних соціально-правових відносин, що визначають форми i способи функціонування держави як єдиного державно-правового організму. Нормальне функціонування конституційного ладу дозволяє реалізувати прагнення суспільства до справедливого i стабільного соціального порядку на основі поєднання індивідуальних i суспільних інтересів. Нормальне функціонування конституційного ладу дозволяє реалізувати прагнення суспільства до справедливого і стабільного соціального порядку на основі поєднання індивідуальних і суспільних відносин.

Державна влада - це система сформованих у порядку, передбаченому Конституцією та законами України, органів, що уособлюють собою владу глави держави, законодавчу, виконавчу і судову владу (Президент України, парламент, вищі, центральні та місцеві органи виконавчої влади, вищі та місцеві органи судової влади), а також органи місцевого самоврядування і контрольно-наглядових та деяких інших органів, що, користуючись певною незалежністю, не належать до трьох головних гілок влади (прокуратура України, Національний банк України, Рахункова палата України, Вища рада юстиції України тощо). Таким чином, існуюча в Україні державна влада є частиною її конституційного ладу. Державна влада є головною складовою публічної влади, яка належить тільки державі і реалізовується нею шляхом прийняття компетентними органами обов`язкових для виконання усіма рішень, та застосування в разі необхідності державного примусу.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва збройних сил російської федерації (далі - ЗС РФ), досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які були розцінені представниками влади і ЗС РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та ЗС РФ вирішили досягти шляхом розв`язання та ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців ЗС РФ, у тому числі дислокованих на підставі міждержавних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та РФ, створення і фінансування не передбачених законом збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної цілісності України, протиправної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи генерального штабу збройних сил російської федерації (далі - ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб ЗС РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося досягнення військово- політичних цілей РФ, які, на думку співучасників, були прямо пов`язані з необхідністю окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України та, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Враховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та ЗС РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи чорноморського флоту російської федерації (далі - ЧФ РФ), це сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ ЗС РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому ведення гібридної війни проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати на території півострова Крим.

Для ефективної реалізації плану вирішено залучити військовослужбовців ЗС РФ, співробітників інших силових відомств та воєнізованих формувань РФ, представників влади, інших громадян РФ та України. Крім того, з цією ж метою, представниками влади РФ створено та озброєно іррегулярні незаконні збройні формування, озброєні банди та групи найманців, якими керували офіцери спецслужб і ЗС РФ.

У кінці лютого початку березня 2014 перекинуті з Росії і кримських баз чорноморського флоту РФ війська без розпізнавальних знаків, скориставшись моментом зміни влади в Україні внаслідок Євромайдану, окупували Кримський півострів. Також було створено збройне формування з російських «козаків», яке називало себе «самооборона Криму».

Анексії у лютому березні 2014 року передували організовані антиукраїнські виступи у містах Криму, блокада і захоплення стратегічних об`єктів півострова і військових частин ЗСУ підрозділами російської армії у деяких випадках під прикриттям окремих цивільних осіб і новостворених спецслужбами РФ «загонів самооборони Криму», що поклало початок окупації Криму Росією.

Так, починаючи з 20 лютого 2014 року для реалізації вищезазначеного умислу, з метою блокування та захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури для забезпечення військової окупації та подальшої анексії РФ території АР Крим і м. Севастополя, на територію суверенної держави Україна, а саме АР Крим і м. Севастополь, здійснено вторгнення військовим, морським та повітряним транспортом окремих підрозділів ЗС РФ.

У подальшому військовослужбовцями ЗС РФ здійснено захоплення будівель центральних органів влади АР Крим та встановлено контроль над їхньою діяльністю з метою забезпечення прийняття вигідних та необхідних для РФ рішень. Крім того здійснено блокування автошляхів, захоплення аеропортів та транспортних підприємств, військових частин ЗС України, пошкодження та знищення військового майна, що має важливе оборонне значення для України.

Відтак всупереч міжнародному правопорядку, з нехтуванням державного суверенітету та територіальної цілісності України, починаючи з 20 лютого 2014 року, представниками влади РФ і службовими особами ЗС РФ розпочато збройне вторгнення регулярних військ РФ на територію України з метою зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та військової окупації території АР Крим і м. Севастополя.

20 лютого 2014 року на територію АР Крим і м. Севастополь, як складової суверенної держави Україна, окремими підрозділами ЗС РФ, з використанням військового, морського та повітряного транспорту, здійснено вторгнення з метою подальшого захоплення будівель центральних органів влади АР Крим та встановлення контролю над їхньою діяльністю з метою забезпечення прийняття вигідних та необхідних для РФ рішень, з метою зміни меж території та державного кордону України, в порушення порядку визначеного Конституції України.

Разом з цим, всупереч міжнародному праву, на шкоду державного суверенітету та територіальної цілісності України, починаючи з 20 лютого 2014 року, з метою здійснення тимчасової окупації Автономної Республіки Крим, невстановленими досудовим розслідуванням особами з використанням збройних сил РФ, окремих громадян та представників діючої влади, 27.02.2014 було захоплено будівлі Верхової Ради Автономної Республіки Крим, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, інших органів державної влади і місцевого самоврядування, та присвоєно їх владні повноваження.

01 березня 2014 року самопроголошений «голова Ради міністрів АР Крим» ОСОБА_15 звернувся до президента РФ ОСОБА_16 посприяти у «забезпеченні миру і спокою» на території Криму. Того ж дня президент РФ направив до ради федерацій пропозицію про введення російських військ у Крим. Обидві палати Державної думи 01 березня 2014 р. об 17:20 проголосували за введення російських військ на територію України, і в Крим зокрема.

Із 01.03.2014 російські війська починають масштабні силові акції, спрямовані на блокування українських військових баз на території Криму, захоплення адміністративних приміщень, контроль транспортних магістралей, аеродромів та інших стратегічно важливих об`єктів.

11 березня 2014 року Верховною Радою Автономної Республіки Крим і Севастопольською міською радою під примусом збройних формувань РФ прийнято так звану декларацію про незалежність Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

16 березня 2014 року окупаційною владою АР Крим за підтримки підрозділів ЗС РФ та інших правоохоронних та збройних формувань РФ, в порушення Конституції України, проведено псевдореферендум, яким вони намагались легітимізувати захоплення іноземної території.

18 березня 2014 року президентом РФ підписано договір про прийняття Республіки Крим до складу російської федерації.

21 березня 2014 року рада федерації прийняла закон про ратифікацію договору від 18 березня 2014 року та закон про утворення нових суб`єктів федерації - республіки Крим та міста федерального значення Севастополь, закріпивши анексію цих регіонів російською Федерацією.

27 березня 2014 року Генеральна Асамблея ООН підтримала територіальну цілісність України, визнавши Крим і Севастополь її невід`ємними частинами.

02 липня 2014 року Парламентська асамблея Організації з безпеки і співробітництва в Європі визнала такі дії російської федерації військовою агресією, неспровокованою і заснованою на абсолютно безпідставних припущеннях і приводах.

У справі «Україна проти Росії» Європейський суд з прав людини констатував, що російська федерація здійснювала ефективний контроль і мала «юрисдикцію», у значенні статті 1 Конвенції, над Автономною Республікою Крим та м. Севастополь з 27 лютого 2014 року, тобто судом визначено часові та територіальні рамки окупації.

Згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII територія Кримського півострова внаслідок російського захоплення вважається тимчасово окупованою територією.

У процесі окупації на основі органів державної влади та місцевого самоврядування, а також правоохоронних органів України, на території АР Крим сформовано незаконні збройні та воєнізовані підрозділи для підтримки окупаційного режиму і незаконної анексії частини території України, що потребувало значного фінансування.

Зважаючи, що забезпечення підтримки окупаційного режиму і незаконної анексії частини України та утримання незаконних утворень потребувало значних матеріальних витрат, фінансування цих потреб було вирішено здійснювати у тому числі силами сформованих незаконних збройних та воєнізованих підрозділів на території АР Крим.

Збройними та воєнізованими формуваннями російської федерації на території окупованої АР Крим здійснювалося систематичне залякування цивільного населення, проводилися викрадення та незаконно позбавлялися волі патріотично налаштовані особи, які, своєю активною громадянською позицією заважали впровадженню та реалізації окупаційної політики держави-агресора, здійснювалась протидія правоохоронним органам і Збройним Силам України у відновленні територіальної цілісності України.

Збройними та воєнізованими формуваннями окупаційної влади російської федерації в період з 2014 року по теперішній час вчинено дії з метою насильницької зміни конституційного ладу України та захоплення державної влади, зміни меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що призвело до загибелі людей, заподіяння тілесних ушкоджень, руйнувань та інших тяжких наслідків.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що датою початку тимчасової окупації російською федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року.

В той же час, згідно зі ст. 3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних

і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом,

а суб`єкти підприємництва підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

При цьому, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , вступили в активну взаємодію, тобто зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень з метою вчинення кримінальних правопорушень організованою групою, оскільки без добровільної згоди та участі вказаних осіб, організатор ОСОБА_7 не зміг би реалізувати злочинний намір.

Стійкість організованої групи забезпечена стабільним складом її учасників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , систематичним вчиненням спільних тотожних злочинних дій, а також наявністю єдиного, відомого всім учасникам організованої групи плану злочинної діяльності, зокрема організація фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Створена та очолювана ОСОБА_7 організована злочинна група мала стійкий характер, відзначалась стабільністю її складу, безпосереднім та беззаперечним підпорядкуванням кожного учасника організатору групи, чітким плануванням кримінальних правопорушень, єдиними для всіх правилами поведінки і конспірації під час їх готування та безпосереднього вчинення.

ОСОБА_5 , являючись учасником організованої групи, виконуючи роль співвиконавця, діючи з відома та під контролем ОСОБА_7 , умисно вчинив фінансування дій з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом передачі фінансових активів підрозділам окупаційної влади на території АР Крим, які приймають участь у здійсненні збройної агресії РФ проти України.

Так, ОСОБА_5 , будучи громадянином України та володіючи інформацією про окупацію території АР Крим збройними силами російської федерації, усвідомлював, що ними вчиняються активні дії, спрямовані на насильницьку зміну конституційного ладу України та захоплення державної влади, на зміну меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

ОСОБА_5 , будучи засновником та директором юридичних осіб, розташованих на території тимчасово окупованої АР Крим, діючи умисно, спільно з ОСОБА_8 та зі співзасновниками і директорами ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , шляхом добровільного здійснення сплатити податків до бюджету російської федерації від отриманого прибутку від здійснення підприємницької діяльності належних їм юридичних осіб, вчинив фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Так, 28.02.2002, згідно вимог діючого законодавства України, на території Автономної Республіки Крим з місцезнаходженням за адресою: Україна, Автономна Республіка Крим, м. Ялта, смт. Гаспра, вул. Алупкінське шосе, 60к, було зареєстровано юридичну особу ТОВ «АЙ-ТОДОР-ПІВДЕНЬ», якому присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи: 32078240, засновниками якого є ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , та він же являється директором вказаного товариства.

З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно, як співвиконавець організованої групи, спільно із співзасновниками ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 усвідомлюючи, що незаконно створені на території АР Крим воєнізовані і збройні формування російської федерації, забезпечують окупаційний режим на вказаній території, бажаючи сприяти такій діяльності шляхом надання фінансових ресурсів, створив протиправний механізм їх фінансування шляхом передачі грошових коштів під виглядом сплати податків від здійснення господарської діяльності ТОВ «АЙ-ТОДОР-ПІВДЕНЬ» на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою подальшого фінансування таким чином окупаційної влади та збройних сил російської федерації.

Так, 31.10.2014 на виконання злочинного умислу, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , вчинено ряд умисних активних дій, передбачених законодавством російської федерації для реєстрації юридичної особи, в тому числі шляхом оформлення відповідних установчих та реєстраційних документів, внаслідок яких, 31.10.2014 на тимчасового окупованій території АР Крим здійснено реєстрацію юридичної особи ООО «АЙ-ТОДОР-ЮГ», якому присвоєно «ИНН/КПП»: /910301001, з місцезнаходженням за адресою: «298662, Республика Крым, г. Ялта, пгт. Гаспра, ш. Алупкинское, 60к», засновниками якого є ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 .

Рішенням учасників ООО «АЙ-ТОДОР-ЮГ» директором вказаного підприємства призначено громадянина України ОСОБА_14 , який з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 вступив у злочинну змову для досягнення їх спільного злочинного плану.

В подальшому, за результатами здійснення господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, ООО «АЙ-ТОДОР-ЮГ» на тимчасово окупованій території АР Крим, яким фактично являється ТОВ «АЙ-ТОДОР-ПІВДЕНЬ», до державного бюджету російської федерації сплачено податки у 2017 році у сумі 1 758 142 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2017 становило 856 215, 15 гривень; у 2018 році у сумі 2 352 215 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2018 становило 936 887, 24 гривень; у 2019 році у сумі 2 610 047 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2019 становило 995 993, 94 гривень; у 2020 році у сумі 1 215 700 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2020 становило 459 777, 74 гривень; у 2021 році у сумі 3 321 893 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2021 становило 1 209 169,05 гривень; у 2022 році у сумі 1 076 312 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2022 становило 545 797,82 гривень, таким чином сплативши податки на загальну суму 12 334 309 рублів та 5 003 840, 94 гривень, відповідно.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи як співвиконавець організованої групи, спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , упродовж 2017-2022 років умисно, вчинив фінансування дій з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом передачі фінансових активів підрозділам окупаційної влади на території АР Крим, які приймають участь у здійсненні збройної агресії РФ проти України, на загальну суму 5 003 840, 94 гривень.

Він же підозрюється у тому, що 11.12.2002, згідно вимог діючого законодавства, на території Автономної Республіки Крим з місцезнаходженням за адресою: Україна, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Узлова, 18а, було зареєстровано юридичну особу ТОВ «ВЕДА», якому присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи: 32296609, засновниками якого є ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_5 та він же являється директором вказаного товариства.

З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно, як співвиконавець організованої групи, спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що незаконно створені на території АР Крим воєнізовані і збройні формування російської федерації, забезпечують окупаційний режим на вказаній території, бажаючи сприяти такій діяльності шляхом надання фінансових ресурсів, створив протиправний механізм їх фінансування шляхом передачі грошових коштів під виглядом сплати податків від здійснення господарської діяльності ТОВ «ВЕДА» на тимчасово окупованій території АР Крим.

На виконання злочинного умислу, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , 04.12.2014 вчинено ряд умисних активних дій, передбачених законодавством російської федерації для реєстрації юридичної особи, в тому числі шляхом оформлення відповідних установчих та реєстраційних документів, внаслідок яких, 04.12.2014 на тимчасового окупованій території АР Крим здійснено реєстрацію юридичної особи ООО «ВЕДА», якому присвоєно «ИНН/КПП»: /910201001, з місцезнаходженням за адресою: «295047, Республика Крым, г. Симферополь, пгт. Гаспра, ул. Узловая, 18а», засновниками якого є ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 .

Рішенням учасників ООО «ВЕДА» директором вказаного підприємства призначено громадянина України ОСОБА_5 .

В подальшому, за результатами здійснення господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, ООО «ВЕДА» на тимчасово окупованій території АР Крим, яким фактично являється ТОВ «ВЕДА» до державного бюджету російської федерації сплачено податки у 2017 році у сумі 277 491 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2017 становило 135 138, 12 гривень; у 2018 році у сумі 292 445 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2018 становило 116 480, 84 гривень; у 2019 році у сумі 355 510 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2019 становило 135 662, 62 гривень; у 2020 році у сумі 210 192 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2020 становило 79 494, 61 гривень; у 2021 році у сумі 164 524 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2021 становило 59 886, 74 гривень; у 2022 році у сумі 196 557 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2022 становило 99 674, 06 гривень, таким чином сплативши податки на загальну суму 1 496 719 рублів та 626 336, 99 гривень, відповідно.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи як співвиконавець організованої групи, спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , упродовж 2017-2022 років повторно умисно, вчинив фінансування дій з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом передачі фінансових активів підрозділам окупаційної влади на території АР Крим, які приймають участь у здійсненні збройної агресії РФ проти України, на загальну суму 626 336, 99 гривень.

Він же підозрюється у тому, що 31.08.2001, згідно вимог діючого законодавства, на території Автономної Республіки Крим з місцезнаходженням за адресою: Україна, Автономна Республіка Крим, Сімферопольський район, с. Скворцове, вул. Калініна, 111, зареєстровано юридичну особу ТОВ «ОСАВІАХІМ», якому присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи: 31578500, засновниками якого є ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 .

Рішенням учасників ТОВ «ОСАВІАХІМ» директором вказаного підприємства призначено громадянина України ОСОБА_7 .

З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно, як співвиконавець організованої групи, спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 усвідомлюючи, що незаконно створені на території АР Крим воєнізовані і збройні формування російської федерації, забезпечують окупаційний режим на вказаній території, бажаючи сприяти такій діяльності шляхом надання фінансових ресурсів, створив протиправний механізм їх фінансування шляхом передачі грошових коштів під виглядом сплати податків від здійснення господарської діяльності ТОВ «ОСАВІАХІМ» на тимчасово окупованій території АР Крим.

Так, 08.01.2015 на виконання злочинного умислу, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вчинено ряд умисних активних дій, передбачених законодавством російської федерації для реєстрації юридичної особи, в тому числі шляхом оформлення відповідних установчих та реєстраційних документів, внаслідок яких, 08.01.2015 на тимчасового окупованій території АР Крим здійснено реєстрацію юридичної особи ООО «ОСАВИАХИМ», якому присвоєно «ИНН/КПП»: /910201001, з місцезнаходженням за адресою: «295047, Республика Крым, г. Симферополь, ул. Узловая, 18а», засновниками якого є ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Рішенням учасників ООО «ОСАВИАХИМ» директором вказаного підприємства призначено громадянина України ОСОБА_5 .

В подальшому, за результатами здійснення господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора ООО «ОСАВИАХИМ» на тимчасово окупованій території АР Крим, яким фактично являється ТОВ «ОСАВІАХІМ» до державного бюджету російської федерації сплачено податки у 2017 році у сумі 16 101 010 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2017 становило 7 841 191, 87 гривень; у 2018 році у сумі 13 869 571 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2018 становило 5 524 250, 13 гривень; у 2019 році у сумі 12 451 452 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2019 становило 4 751 474, 08 гривень; у 2020 році у сумі 9 873 073 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2020 становило 3 733 996, 21 гривень; у 2021 році у сумі 7 745 625 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2021 становило 2 819 407, 50 гривень; у 2022 році у сумі 9 329 466 рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2022 становило 4 730 972, 21 гривень, таким чином сплативши податки на загальну суму 69 370 197 рублів та 29 401 292, 00 гривні, відповідно.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи як співвиконавець організованої групи, упродовж 2017-2022 років повторно умисно вчинив фінансування дій з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом передачі фінансових активів підрозділам окупаційної влади на території АР Крим, які приймають участь у здійсненні збройної агресії РФ проти України, на загальну суму 35 031 469, 90 гривень.

Частина зазначених вище коштів, сплачених ОСОБА_5 до бюджету країни агресора використана рф на фінансування збройних формувань, ведення активних та агресивних бойових дій, спрямованих на захоплення суверенних територій України, насильницьку зміну її меж та кордонів, та захоплення державної влади.

Тобто, ОСОБА_5 вчиняючи умисні активні дії щодо взаємодії із представниками влади країни агресора, оформлюючи реєстраційні документи та здійснюючі господарську діяльність на тимчасово окупованій території території АР Крим, безпосередньо надавав фінансові активи з усвідомленням, що вони будуть використані, повністю або частково з метою насильницької зміни та/або повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України, порушення порядку, встановленого Конституцією України.

За вищевикладених обставин ОСОБА_5 виконував роль співвиконавця, який діючи з відома та під контролем організатора групи ОСОБА_7 , умисновчиняв злочини спрямовані на фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , будучи засновниками та директорами вказаних вище юридичних осіб, виконували ролі виконавців організованої групи, та діючи з відома та під контролем організатора групи ОСОБА_7 забезпечували фінансування дій з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом передачі фінансових активів підрозділам окупаційної влади на території АР Крим, які приймають участь у здійсненні збройної агресії РФ проти України.Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України, а саме, фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинене організованою групою.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами огляду Інтернет-ресурсів; відомостями з Державної прикордонної служби України; матеріалами оперативних підрозділів на виконання доручень слідчого та іншими матеріалами кримінального провадження.

Прокурором здійснювався виклик ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на 29.01.2024, 30.01.2024 та 31.01.2024, для участі в отриманні повідомлення про підозру та проведенні інших процесуальних дій, шляхом надіслання поштою повісток про виклик за останнім відомим місцем їх проживання. На вказані виклики вони не прибули.

Згідно з отриманими в Державній прикордонній службі України даними

ОСОБА_7 , 26.12.2021 перетнув державний кордон України на виїзд у напрямку Республіки Польща та з указаної дати на підконтрольну територію України не повертався; ОСОБА_8 , 16.09.2023 перетнув державний кордон України на виїзд у напрямку Республіки Польща та з указаної дати на підконтрольну територію України не повертався; ОСОБА_9 15.02.2022 перетнув лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України - Автономною Республікою Крим та з указаної дати на підконтрольну територію України не повертався; ОСОБА_5 , 16.01.2021 перетнув лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України - Автономною Республікою Крим та з указаної дати на підконтрольну територію України не повертався; ОСОБА_11 , 10.01.2020 перетнув лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України - Автономною Республікою Крим та з указаної дати на підконтрольну територію України не повертався; ОСОБА_14 , 13.03.2020 перетнув лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України - Автономною Республікою Крим та з указаної дати на підконтрольну територію України не повертався.

У той же час, з матеріалів оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого вбачається, що ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 постійно проживають та перебувають на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

У свою чергу, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 проживають у країнах Європейського Союзу, останнє відоме місцезнаходження - Республіка Польща.

ОСОБА_10 знаходиться на підконтрольній Україні території.

Зважаючи на вказані обставини, 01.02.2024 прокурором вжито заходів до публікування в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора складені, 31.01.2024, повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

У той же час, вказані повідомлення про підозру були скеровані за останніми відомими місцями проживання та перебування ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , тобто з указаного моменту ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 набули процесуального статуту підозрюваного у кримінальному провадженні.

05.03.2024 на підставі положень ст. 281 КПК України слідчим оголошено розшук підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про що винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваних та постанову про оголошення в міжнародний розшук підозрюваних, за виключенням підозрюваного ОСОБА_10 , виконання яких доручено оперативним підрозділам Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві із залученням сил та засобів сектору міжнародного поліцейського співробітництва.

Постановою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 19.03.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України зупинено на підставі п. 2 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 280 КПК України у зв`язку з оголошенням в розшук підозрюваних.

Постановою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 27.06.2025 досудове розслідування відновлено у зв`язку з необхідністю у проведенні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.

27.06.2025 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України. Зазначені повідомлення опубліковані в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Постановою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури від 02.07.2025 строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000110 від 18.11.2022 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 08.08.2025.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури від 23.07.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України зупинено на підставі п. 2 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 280 КПК України у зв`язку з оголошенням в розшук підозрюваних.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури від 30.07.2025 досудове розслідування відновлено у зв`язку з необхідністю у проведенні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.

Підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 оголошено в міжнародний розшук.

Крім того повістки про виклик підозрюваних неодноразово надсилалися за останнім відомим місцем їх проживання та публікувалися в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження і на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 умисно переховуються від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, та наявні фактичні дані про те, що вони перебувають за межами України.

Таким чином, у прокурора є достатньо підстав для звернення до суду з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання повністю підтримав та просив його задовольнити. Прокурор вказував, що слідчим здійснений вичерпний перелік дій щодо направлення викликів та повідомлення про підозру на останню відому адресу проживання та шляхом публікації оголошень відповідно до вимог ст. 135 КПК України, натомість за вказаними повістками ОСОБА_5 , для здійснення процесуальних дій не з`явився. Постановою від 05.03.2024 року ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, що є окремою підставою для проведення спеціального досудового розслідування, також просив врахувати, що підозрюваний систематично не з`являвся за викликами органу досудового розслідування, не повідомляє про причини неявки, не вчиняв дій для належної участі у слідчих діях, наразі перебуває за межами України, що свідчить про його свідоме ухилення, просив клопотання задовольнити.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Вказував на те, що прокурором не наведені обґрунтовані підстави для проведення спеціального досудового розслідування, оскільки відсутні докази внесення постанови про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук до бази даних Інтерполу, отже ефективність такого міжнародного розшуку недоведена, а постанова існує лише формально. Також, фізична присутність ОСОБА_5 у судовому засіданні в режимі відеоконференції виключає можливість проведення спеціального досудового розслідування відносно нього. ОСОБА_5 проживає у Франції, за станом здоров`я та враховуючи оголошення воєнного стану в Україні, не може прибути на її територію, проте не ухиляється від участі в судовому засіданні, натомість органом досудового розслідування не було вжито достатніх заходів для комунікації та надсилання викликів про необхідність проведення процесуальних дій. Оскільки спеціальне досудове розслідування (in absentia) допускається лише тоді, коли підозрюваний ухиляється від органів досудового розслідування та/або суду, то в даному випадку обставини ухилення органом досудового розслідування не доведені, тому відсутні підстави для задоволення клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав адвоката, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2971 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 110-2 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Слідчим суддею встановлено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 18.11.2022 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000110 внесені до вказаного реєстру 18 листопада 2022 року за фабулою: « ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підозрюються у фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб.».

01.02.2024 прокурором вжито заходів до публікування в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора складені, 31.01.2024, повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

27.06.2025 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України. Зазначені повідомлення опубліковані в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Постановою слідчого від 05.03.2024 року підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 оголошено в міжнародний розшук.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури від 23.07.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України зупинено на підставі п. 2 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 280 КПК України у зв`язку з оголошенням в розшук підозрюваних.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування може здійснюватися щодо підозрюваного, який переховується від органів досудового розслідування та/або суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. При цьому ч. 1 ст. 281 КПК України передбачає можливість оголошення розшуку у випадку, коли місцезнаходження підозрюваного невідоме.

Закон не ставить здійснення спеціального досудового розслідування у залежність від наявності чи відсутності відомостей про особу в обліках Інтерполу. Така інформація може мати лише допоміжне значення для підтвердження факту розшуку, однак сама по собі не є визначальною умовою для прийняття рішення про здійснення спеціального досудового розслідування.

Отже, відсутність відомостей про підозрюваного у базі даних Інтерполу не свідчить про наявність перешкод для здійснення спеціального досудового розслідування, оскільки вирішальним у цьому випадку є встановлення факту ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування може здійснюватися у кримінальному провадженні стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Як вказував підозрюваний, він наразі перебуває у Франції, про що до його заперечень долучені відповідні документи.

З наданих матеріалів убачається, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук постановою прокурора від 05.03.2024 року, а також неодноразово викликався органом досудового розслідування шляхом публікації оголошень відповідно до вимог ст. 135 КПК України.

Підозрюваний, достовірно знаючи про наявність кримінального провадження № 0000110 від 18.11.2022 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України, систематично не з`являвся за викликами органу досудового розслідування, не повідомляє про причини неявки, не вчиняє дій для належної участі у слідчих діях, що свідчить про його свідоме ухилення.

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний з`являється у судовому засіданні дистанційно (засобами відеоконференцзв`язку), не спростовує факту його ухилення від органів досудового розслідування, оскільки саме відсутність участі у проведенні слідчих (розшукових) дій та небажання отримувати процесуальні документи унеможливлює здійснення розслідування у загальному порядку.

На думку суду, ухилення має місце у випадку свідомого невиконання процесуальних обов`язків підозрюваним, зокрема неприбуття на виклики та ігнорування органів розслідування, і сама по собі участь у судовому засіданні під час розгляду клопотання не є підтвердженням відсутності ухилення.

Отже, враховуючи надані докази, суд дійшов висновку, що підозрюваний перебуваючи за межами України свідомо ухиляється від органів досудового розслідування, що унеможливлює здійснення кримінального провадження у загальному порядку, а тому є підстави для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000110 від 18.11.2022, відносно нього у відповідності до положень глави 24-1 КПК України.

Суд також вважає необхідним роз`яснити, що відповідно до п.5 ст.297-4 КПК України якщо підозрюваний, стосовно якого слідчим суддею постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, затриманий або добровільно з`явився до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про здійснення спеціального досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000110 від 18.11.2022 щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 18.11.2022 року стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1