Справа № 750/5148/25
Провадження № 1-кп/750/482/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002535 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, раніше не судимого, з повою вищою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

31.07.2024 близько 20.00 год., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався в м. Чернігові по вул. Київське шосе зі сторони с. Количівка, Чернігівського району, Чернігівської області в сторону перехрестя вул. Лісковицька та вул. Київське шосе.

Рухаючись у вищевказаному напрямку, на нерегульованому перехресті вул. Київське шосе та вул. Ліськовицька в м. Чернігові, ОСОБА_7 , виконуючи маневр повороту ліворуч, в сторону вул. Ліськовицька був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно не реагував на її зміну, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворот ліворуч не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв зіткнення з мотоциклом марки «Honda Transalp 600», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у м. Чернігові по вул. Київське шосе зі сторони перехрестя вул. Старостриженська та вул. Київське шосе в сторону с. Количівка, Чернігівського району, Чернігівської області.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритих багато уламкових переломів діафізів обох кісток правої гомілки на межі середньої та нижньої третин зі зміщенням уламків ( рубець м`яких тканин по задньо-зовнішній поверхні правої гомілки на межі середньої та нижньої третин, як наслідок загоєння рани), закритого перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, закритого переломо-вивиху голівки лівого кульшового суглобу, численних саден лівої кістки, лівого колінного суглобу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання даної дорожнього-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з її наслідками.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, цивільний позов визнав частково, зазначив, що намагається відшкодувати потерпілому завдану ним шкоду, проте вона не помірна для днього. Просить не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Враховуючи зізнавальні свідчення обвинуваченого та з врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_7 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного його вік, сімейний стан, стан здоров`я, соціальну характеристику, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, за відсутності обставин, що його обтяжують, відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності та думку потерпілого щодо призначення обвинуваченому міри покарання, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з тим, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, не має на даний час попередніх притягнень до кримінальної відповідальності та має похилий вік, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого з застосуванням ст. 75 КК України, без відбування покарання та з іспитовим строком.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 на суму 350 000 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на що вказує й постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

За роз`ясненнями вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та, вивчивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачу та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди, характер немайнових втрат, яких він поніс, а також враховуючи, що потерпілому дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, а також з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягають задоволенню в розмірі 120 000 грн.

Процесуальні витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування в розмірі 19 921 грн підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні зобов`язання:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 19 921 грн процесуальних витрат на залучення експерта.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 120 000 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.08.2024.

Речові докази та документи після набрання вироком законної сили:

- автомобіль марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоцикл марки «Honda Transalp 600», номерний знак НОМЕР_2 повернути власникам.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1