Провадження 1-кп/211/1228/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Дніпропетровська область

Довгинцівський районий суд

міста Кривого Рогу

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Голоби Ковельського району Волинської області, українець, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, не одружений, раніше засуджений вироком Дарницького районного суду м. Київ від 25.11.2022 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ст. 70, ч. 4

ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, 29.05.2024 на підставі Ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області умовно достроково звільнений для проходження військової служби за контрактом, інвалідом не являється, військовослужбовець військової служби за контрактом, солдату військової частини НОМЕР_1 , солдат, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 за ст.263 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог

ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинні були свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України, п.п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, додатку №1, затвердженого п.1 постанови Верховної Ради України від 07 червня 1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 2.3.2, 2.6, 8.1, 8.3, 8.8, 8.9, 12.1, 12.2, 12.17 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» (надалі Інструкції), затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 , був обізнаний з діючим законодавством щодо заборони зберігання, придбання чи збуту боєприпасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.

Незважаючи на викладене, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч зазначених вимог законодавства, вчинив злочини проти громадської безпеки за наступних обставин:

У невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та час, але не пізніше 26 лютого 2025 року, солдат ОСОБА_5 придбав у невстановленому під час досудового розслідування гранати типу GHO-1 у кількості 3 одиниць, гранати типу РГН у кількості 2 одиниць, гранати типу М-67 у кількості 2 одиниць, та засоби підриву типу УЗРГМ-2 у кількості 2 одиниці, М-123 у кількості 2 одиниць, AF-11 у кількості 3 одиниць, які у конструктивному поєднанні відносяться до категорії боєприпасів, придатні до вибуху, які в подальшому, діючи умисно, переніс до місця свого мешкання: АДРЕСА_2 , де став зберігати з метою подальшого збуту без передбаченого законом дозволу.

Крім того ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, військової частини НОМЕР_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та час, але не пізніше 09 квітня 2025 року, придбав у невстановленому під час досудового розслідування предмети схожі на гранату типу M-67 у кількості 1 одиниці, гранату типу GHO-1 у кількості 1 одиниці, та засоби підриву типу УЗРГМ-2 у кількості 1 одиниці та FGM-1 у кількості 1 одиниці, які в подальшому, діючи умисно, переніс до місця свого мешкання: АДРЕСА_2 , де став зберігати з метою подальшого збуту без передбаченого законом дозволу.

В подальшому реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ігноруючи вимоги «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від

12.10.1992 року, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної зброї, а також бойових припасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, 09 квітня 2025 року, приблизно о 12 годині 02 хвилин, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості по

вул. Новосадова у м. Дружківка, Краматорського району Донецької області, солдат ОСОБА_5 , збув «оперативному покупцю» ОСОБА_6 , предмети схожі на гранату типу M-67 у кількості 1 одиниці, гранату типу GHO-1 у кількості 1 одиниці, та засоби підриву типу УЗРГМ-2 у кількості 1 одиниці та FGM-1 у кількості 1 одиниці за що отримав від останньої грошові кошти в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, які до того були вручені співробітниками правоохоронних органів в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

В подальшому реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ігноруючи вимоги «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від

12.10.1992 року, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної зброї, а також бойових припасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, 26 лютого 2025 року, приблизно о 12 годині 40 хвилин, перебуваючи біля вул. Новосадова, у м. Дружківка, Краматорського району Донецької області, солдат ОСОБА_5 , збув «оперативному покупцю» ОСОБА_6 , гранати типу GHO-1 у кількості 3 одиниць, гранати типу РГН у кількості 2 одиниць, гранати типу М-67 у кількості 2 одиниць, та засоби підриву типу УЗРГМ-2 у кількості 2 одиниць, М-123 у кількості 2 одиниць, AF-11 у кількості 3 одиниць, які у конструктивному поєднанні відносяться до категорії боєприпасів, придатні до вибуху, за що отримав від останньої грошові кошти в сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень, які до того були вручені співробітниками правоохоронних органів в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_7 1 червня 2025 року було укладено угоду про визнання об винуватості.

Відповідно до угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язався сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчиненого кримінального злочину. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.263 ч.1 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Проти затвердження угоди він не заперечує.

Суд, заслухавши думку сторін щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, встановив наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 1 червня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_7 , та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від покарання за вироком Дарницького райсуду м.Києва від 25 листопада 2022 року, остаточне покарання слід призначити за правилами ст.71 КК України.

На підставі ст. 124 КПК суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення експертизи № СЕ-19/105-25/2123-ВТХ в сумі 7959 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-370, 374, 392, 394, 395, 468, 471-475 КПК України,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду, укладену 1 червня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_7 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України покарання ОСОБА_5 визначити за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання за даним вироком, невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року у вигляді 2 років 8 місяців та 13 днів позбавлення волі, остаточно призначивши покарання ОСОБА_5 у виді 3 (три) роки та 1 (один) місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 5 червня 2025 року. В строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати строк перебування під вартою з 9 квітня 2025 року по 5 червня 2025 року із розрахунку 1 день знаходження під вартою відповідає 1 дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи № СЕ-19/105-25/2123-ВТХ в сумі 7959 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпровської області через Довгинцівський районий суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя: