Справа № 202/4212/25
Провадження № 1-кс/202/3737/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

19 травня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000237 від 02.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старшого слідчого СВ Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася з погодженим з прокурором клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Subaru forester» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від транспортного засобу, вилучені під час обшуку 08.05.2025 року, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що СВ Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000237 від 02.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_6 .

08 травня 2025 року слідчим на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра був проведений обшук автомобіля марки «Subaru forester» номерний знак НОМЕР_2 , під час якого вилучено автомобіль та ключі від нього.

Встановлено, що вказаний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_6 .

Санкцією частини 3 статті 368 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Слідчий вважає, що в разі не застосування арешту автомобіля, належного підозрюваному, це майно може бути перереєстроване або відчужене, що унеможливить подальшу конфіскацію вказаного майна.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що СВ Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000237 від 02.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в якому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні ним як службовою особою, яка обіймає посаду начальника відділу земельних ресурсів та просторового планування Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища (виділення земельної ділянки у власність).

Обґрунтованість підозри у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколам огляду грошових коштів від 21.10.2025 та 14.02.2025, протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину, протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю особи, протоколом обшуку від 08.05.2025.

Ухвалою слідчого судді від 02 травня 2025 року був наданий дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Subaru forester» номерний знак НОМЕР_2 .

08 травня 2025 року під час обшуку зазначений автомобіль та ключі від нього були вилучені та постановою слідчого визнані речовими доказами.

Згідно з матеріалами клопотання слідчого ОСОБА_6 належить на праві власності автомобіль марки «Subaru forester» номерний знак НОМЕР_2 .

При розгляді клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя виходить з того, що за змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 5 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя бере до уваги, що 14 травня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкцією якої передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Отже, є достатні підстави стверджувати, що підозрюваний, будучи обізнаним про здійснення відносно нього кримінального провадження та повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке може бути призначено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, може вчиняти дії з метою запобігти цьому.

Слідчий суддя вважає доведеним, що в разі не накладення арешту на вищевказане рухоме майно існує ризик його відчуження, так як власник майна є особою, заінтересованою у кримінальному провадженні.

Щодо заборони розпорядження та користування автомобілем, то слідчий суддя вважає, що в цій частині клопотання слідчого є необґрунтованим, вилучення майна та заборона розпорядження та користування ним є невиправданою, може мати негативні наслідки для підозрюваного та членів його сім`ї.

Тому слідчий суддя вважає можливим клопотання слідчого задовольнити частково та з метою забезпечення можливої конфіскації майна накласти арешт на автомобіль марки «Subaru forester» номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права власника майна та накладення арешту не матиме негативних наслідків для підозрюваного та інших осіб, оскільки кримінальне провадження здійснюється за фактом тяжкого злочину, санкцією якої передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, накладення арешту не позбавляє права користування цим майном.

Оскільки підозрюваний не позбавлений права користування майном, то підстави для накладення арешту на ключі від транспортного засобу відсутні.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Subaru forester» номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , шляхом заборони його відчуження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасований у порядку, визначеному статтею 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_8