Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2218/25

Номер провадження: 1-кс/511/795/25

07.07.2025 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Грабове Подільського району Одеської області, громадянина України, офіційно непрацюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 332 КК України, -

Учасники розгляду клопотання:

прокурор ОСОБА_6

слідчий ОСОБА_3

підозрюваний ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обґрунтування клопотання сторони обвинувачення.

У ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_5 на початку травня 2025 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, виник прямий корисливий злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення осіб віком від 18 до 60 років, щодо яких діють обмеження на виїзд за кордон та які бажали незаконно перетнути державний кордон України, поза пунктів пропуску, за грошову винагороду.

З метою реалізації свого злочинного плану, спрямованого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза пунктів пропуску до Придністровського регіону Республіки Молдова, діючи з метою особистого збагачення, розуміючи, що він самостійно виконати дії, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, не зможе та йому потрібні співучасники, ОСОБА_5 , на початку травня 2025 року, більш точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, запропонував своєму знайомому ОСОБА_9 , якого посвятив у свій злочинний план, вступити в попередню змову з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза визначеними державними пунктами пропуску до Придністровського регіону Республіки Молдова, за грошову винагороду, на що останній надав свою згоду на участь у цьому, у зв`язку з чим вони розподілили між собою ролі для досягнення злочинного результату.

Згідно до попереднього узгодженого плану, ОСОБА_5 повинен був розповсюджувати серед своїх друзів та знайомих інформацію про те, що за грошову винагороду він має можливість «допомогти» заінтересованим в цьому особам перетнути державний кордон України поза визначеними державними пунктами пропуску громадян (далі «клієнт») та залишити територію України.

Після того, як знаходився «клієнт», останній інформувався про вартість незаконної «послуги» та суттєві умови її надання, а також щодо часу та приблизного місця незаконного переправлення через кордон («місця переходу») в районі прикордонного населеного пункту, а саме міста Кодима Подільського району Одеської області. В разі згоди з такими умовами, «клієнт» здійснював розрахунок з ОСОБА_5 за таку незаконну «послугу», після чого ОСОБА_5 повинен був забезпечити переміщення раніше підшуканих осіб, які бажали незаконно перетнути державний кордон України з міста Одеса до міста Кодима Подільського району Одеської області, де з метою подальшого переміщення передати їх ОСОБА_9 .

У свою чергу ОСОБА_9 , який офіційно перебуває за межами території України і оскільки являється місцевим жителем, добре орієнтується на місцевості, повинен незаконно перетнути державний кордон України на територію Подільського району Одеської області, а потім перебуваючи в Україні пішки провести підшуканих осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктів пропуску до лінії державного кордону України та перевести у відомому йому місці через державний кордон.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 3 травня 2025 року, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, згідно визначеної схеми реалізації спільного злочинного плану, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи протиправний умисел спрямований на незаконне збагачення, шляхом організації та керування незаконного переправлення осіб через державний кордон України, невстановленим способом підшукав особу призивного віку ОСОБА_10 , який мав бажання незаконно виїхати за межі території України.

Надалі, з метою реалізації спільного з ОСОБА_9 злочинного умислу, ОСОБА_5 , 28 травня 2025 року приблизно о 13: 00 годині, перебуваючи на паркінгу ТЦ «Новий Привоз» за адресою: вулиця Пантелеймоновська, 25, місто Одеса, за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_10 та повідомив останнього про можливість організації його незаконного переправлення через державний кордон України поза межами встановлених пунктів пропуску за грошову винагороду в сумі 4000 доларів США.

Того ж дня біля 13 години 30 хвилин, діючи з прямим умислом за попередньою змовою із ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, перебуваючи на паркінгу ТЦ «Новий Привоз», отримав від ОСОБА_10 частину грошових коштів в сумі 1000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.05.2025 становило 41 670 гривень) як передоплату за організацію переправлення його через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску та попередньо визначив час щодо переміщення ОСОБА_11 , у червні - липні 2025 року.

У подальшому, ОСОБА_5 знову зв`язався з ОСОБА_10 та 3 липня 2025 року близько 13 години 30 хвилин біля паркану ринку «Привоз» по вулиці Привозній міста Одеса, провів зустріч з ОСОБА_10 , де діючи з прямим умислом, з метою сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України, з корисливих мотивів, надав останньому інструкції щодо незаконного перетину державного кордону України та повідомив механізм, орієнтовну дату, час, місце такого перетину та суму коштів, які має сплатити за це ОСОБА_10 .

Так, 4 липня 2025 року о 23 годині 22 хвилини, діючи з прямим умислом, перебуваючи в невстановленому місці, використовуючи месенджер «Viber», ОСОБА_5 надіслав смс повідомлення ОСОБА_10 та повідомив, що 5 липня 2025 року буде здійснюватися незаконний перетин державного кордону України останнього.

У подальшому, 5 липня 2025 року біля 17:00 ОСОБА_5 зустрівся із ОСОБА_10 біля паркану ринку «Привоз», де ОСОБА_10 , за вказівкою ОСОБА_5 , передав дружині ОСОБА_5 (яка не була обізнана про його плани), грошові кошти в сумі 1000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 05.07.2025 становило 41 720 гривень) як другу частину передоплати за організацію незаконного переправлення його через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску.

Того ж дня, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , згідно раніше встановленого плану злочинної діяльності, з метою перевезення ОСОБА_10 до заздалегідь визначеного злочинним планом місця незаконного переправлення через кордон, в районі прикордонного міста Кодима Подільського району Одеської області, обравши залізничний транспорт, як найбільш сприятливий засіб для переміщення територією Одеської області, о 18 годині 18 хвилин спільно із ОСОБА_10 пасажирським потягом №26 сполученням Одеса Ясіня вирушив до міста Кодима Подільського району Одеської області, де їх мав зустрічати ОСОБА_9 у заздалегідь обумовленому місці.

Так, 5 липня 2025 року о 21 годині 49 хвилин ОСОБА_5 разом із ОСОБА_10 прибув до міста Кодима Подільського району Одеської області, де до обумовленого місця зустрічі із ОСОБА_9 , а саме до околиці прикордонного села Грабове Кодимської територіальної громади Подільського району Одеської області, дістались за допомогою таксі.

Продовжуючи виконання спільного злочинного плану, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України до Придністровського регіону Республіки Молдова поза пунктами пропуску, втрьох рухаючись пішим порядком до визначеного місця незаконного перетину державного кордону, почали кожен по черзі, надавати ОСОБА_10 поради та вказівки щодо дій останнього, які він повинен вчинити на місці незаконного переміщення через державний кордон України, а саме: щодо його напрямку руху по території Придністровського регіону Республіки Молдова та його дій у разі зупинки працівниками прикордонної служби Придністровського регіону Республіки Молдова.

Далі, 5 липня 2025 року рухаючись до місця незаконного переправлення через кордон, яке знаходиться в межах географічних координат 47.996666,29.014852, по вулиці Леніна села Шершенці Подільського району Одеської області, о 23:31 незаконна діяльність ОСОБА_5 та ОСОБА_9 щодо незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України з Придністровським регіоном Молдови була припинена працівниками Національної поліції України.

Таким чином, ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 332 КК України.

З метою запобігання встановлених у ході досудового розслідування ризикам та виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, сторона обвинувачення вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 330 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам.

Стислий виклад позиції учасників розгляду клопотання.

Прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили задовольнити.

Захисник підозрюваного та підозрюваний просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000359 від 3 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

1. Щодо обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття «обґрунтованої підозри», слідчий суддя, враховуючи статті 8, 9 КПК України, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Із клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 наразі підтверджується фактичними даними, які містяться у долучених до клопотання документах, а саме: показаннями свідка ОСОБА_10 від 03.05.2025; показами свідка ОСОБА_12 від 07.05.2025; оглядом мобільного телефону від 06.07.2025; показами свідка ОСОБА_10 від 06.07.2025; протоколом обшуку від 06.07.2025; показами свідка ОСОБА_13 від 06.07.2025; іншими матеріалами в сукупності.

2. Щодо наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Частина 1 статті 177 КПК України регламентує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо заявленого ризику про можливе переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя зазначає, що існування зазначеного ризику обумовлюється можливістю притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 332 КК України є тяжким, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених диспозицією статті 177 КПК України.

При цьому, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частина 1, 2 статті 23, статті 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

У зв`язку з чим, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оцінюючи наявність ризиків щодо перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, а тому на даній стадії досудового розслідування зазначені ризики існують.

3. Вирішення питання щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

При розгляді можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, слідчий суддя враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, для запобігання ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вказаний розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буте завідомо непомірним для нього, оскільки ЄСПЛ у своїй практиці наголошує на необхідності встановлення розміру застави, який не є надмірним і враховує індивідуальні обставини обвинуваченого. Зокрема, у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ підкреслив, що розмір застави повинен визначатися з урахуванням особистості підсудного, його майнового стану та стосунків з поручителями. Мета застави полягає в забезпеченні явки обвинуваченого до суду, тому вона не повинна бути надмірною та має відповідати фінансовим можливостям особи.

У справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ встановив, що національні суди не врахували фінансовий стан заявниці при визначенні розміру застави, що призвело до її надмірності. Суд зазначив, що тяжкість обвинувачень не може бути єдиним фактором для обґрунтування розміру застави; необхідно також оцінювати фінансові можливості обвинуваченого.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 332 КК України задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, з моменту затримання, тобто з 6 липня 2025 року по 3 вересня 2025 року (включно), з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», місцезнаходження юридичної особи: Люстдорфська дорога, 11, місто Одеса, Одеська область, 65059.

Одночасно визначити розмір застави у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2025 року) в сумі 908 400 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

-прибувати до слідчого прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися з міста Одеса без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

-заборонити спілкуватися зі свідками кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, строк дії обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України 7 вересня 2025 року (включно).

В іншій частині відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1