ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/4307/25
№ провадження 1-кс/646/1196/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового розгляду:

заявник ОСОБА_3 ,

представник Харківської обласної прокуратури,

слідча суддя ОСОБА_4 ,

розглянувши згідно з вимогами частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України заяву про відвід слідчої судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 від розгляду справи № 646/4307/25, провадження № 1-кс/646/1171/2025, за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 25.04.2025,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи в провадження судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 надійшли матеріали заяви про відвід слідчої судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 від розгляду його скарги на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 25.04.2025.

Заява обгрунтована тим, що в своїй скарзі від 01.04.2025 він заявляв недовіру судді ОСОБА_4 та прохав заявити самовідвід від розгляду зазначеної скарги. Суддя ОСОБА_4 не звернула уваги на виражену недовіру та не заявила самовідвід, натомість призначила розгляд скарги на 15.05.2025.

На переконання заявника ігнорування слідчою суддею ОСОБА_4 вираженої обгрунтованої недовіри є підставою для задоволення заявленого ним відводу.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 14 травня 2025 року призначено судове засідання із розгляду заяви про відвід слідчої судді ОСОБА_4 від розгляду зазначеної скарги на 20 травня 2025 року об 11:00 годині.

Прокурор Харківської обласної прокуратури у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, заяв/клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Слідча суддя ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, заяв, пояснень від неї не надходило.

Скаржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. В заяві про відвід просив провести розгляд без його участі.

Відповідно до положень статті 81 Кримінального процесуального кодексу України неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Згідно з приписами частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву про відвід, оцінивши доводи в її обгрунтування у сукупності та взаємозв`язку, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що у провадженні слідчої судді ОСОБА_4 знаходиться скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 25.04.2025.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Аналогічна правова норма міститься у частині першій статті 21 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Волков проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до пункту 1) статті 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», існування безсторонності для цілей пункту 1) статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Відповідно до частини першої статті 75 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 80 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, особами, які беруть участь у кримінальному провадженні може бути заявлено відвід, який повинен бути вмотивованим.

Суд критично ставиться до мотивів заявлення слідчій судді ОСОБА_4 відводу на підставі того, що заявник не згодний з процесуальними рішеннями, прийнятими нею під час здійснення розгляду його скарги на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд зазначає, що у відповідності до приписів Кримінального процесуального кодексу України заявлення суддею самовідводу є саме процесуальним рішенням, що ухвалюється в межах здійснення правосуддя з дотриманням принципів об`єктивності та неупередженості.

Слідча суддя ОСОБА_4 здійснює правосуддя відповідно до кваліфікаційних вимог та статусу судді, які визначені статтями 23 та 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», і розгляд як безпосередньо скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, так і інших подібних скарг є виконанням суддею своїх професійних обов`язків по здійсненню правосуддя.

Суд зазначає, що відповідно до кримінального процесуального законодавства здійснювати аналіз та надавати оцінку рішенням судді суду першої інстанції загальної юрисдикції вправі лише суди вищих інстанцій (апеляційної та касаційної).

Беззаперечно, інститут відводу судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18).

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Із наведеного слідує, що відвід повинен бути вмотивований із наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, то це є підставою для відмови у його задоволенні.

Сторони законом не наділені правом оцінювати процесуальні документи суду і мають право лише в передбачений законом спосіб оскаржувати їх в апеляційному, касаційному порядку; решта є припущенням чи не підтвердженою думкою сторони.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також, неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Інших обставин, які б могли слугувати підставою для відводу скаржником у заяві не наведено.

Отже, суд уважає, що у заяві ОСОБА_3 про відвід слідчої судді ОСОБА_4 не наведено достатніх фактичних та правових підстав для спростування презумпції особистої безсторонності слідчої судді ОСОБА_4 та ухвалення законного рішення під час розгляду його скарги на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підстави для відводу, наведені заявником, по суті зводяться до його незгоди з процесуальними рішеннями, ухваленими слідчою суддею у межах розгляду справи. Така позиція свідчить не про наявність обставин, що ставлять під сумнів неупередженість чи об`єктивність слідчої судді, а радше про оскарження законності чи доцільності окремих процесуальних дій, що саме по собі не може слугувати підставою для задоволення заяви про відвід.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що заява про відвід слідчої судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 25.04.2025 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 75 та 81 Кримінального процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчої судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 від розгляду справи № 646/4307/25, провадження № 1-кс/646/1171/2025, за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 25.04.2025 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1