ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/552/25 Справа № 690/214/22 Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Багачевського міського суду Черкаської області від 05 червня 2025 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, ОСОБА_8 який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 серпня 2025 року, включно.

Одночасно визначено можливість внесення застави для забезпечення виконання ОСОБА_8 обов`язків, визначених КПК України. Розмір застави визначено у межах 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

При прийнятті такого рішення, суд врахував ступень тяжкості кримінальних правопорушень, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_8 , які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів. Окрім того, суд вказав, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. На існування наведених ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. На підтвердження цих ризиків суд послався на дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, скоїв кримінальне правопорушення у період випробувального терміну, не має постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вищевказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Вказує, що вже тривалий час знаходиться у слідчому ізоляторі - біля трьох років. Стверджує, що з`являвся на всі судові засідання та в розшуку не перебував і у подальшою не має наміру ховатися. Зазначає, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачений та його захисник, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Дані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що при прийняті рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ризики, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, не зникли та не зменшились.

Колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, може реально спонукати його до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду.

Наведене підтверджується відомостями про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, скоїв кримінальне правопорушення у період випробувального терміну, не має постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків.

Отже більш м`який запобіжний захід, а ні ж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

З огляду на ці обставини суд першої інстанції привів належні доводи щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції, визначив необхідність, при прийняття рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувати до обвинуваченої альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. За таких обставин не вбачається підстав для скасування чи зміни ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу Багачевського міського суду Черкаської області від 05 червня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4