ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2295/25 Номер провадження 11-сс/814/385/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участі прокурора - ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтаві матеріали провадження за клопотанням слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні 0000146 ввід 22.02.2025 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Решетилівка Полтавської області, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч. 2 ст. 115 КК України

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 21 квітня 2025 року,

установила:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 23 травня 2025 року включно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство, по відношенню до малолітньої доньки своєї співмешканки ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою ( ОСОБА_10 ) протягом січня-лютого 2025 року спільно проживає однією сім`єю за місцем його постійного мешкання у житловому будинку АДРЕСА_1 , тобто вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах за наступних обставин.

У вечірній час доби 21.02.2025 (більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не представилось можливим), ОСОБА_8 за місцем спільного проживання розпивав алкогольні напої разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 . По завершенню сумісного відпочинку ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 лягли спати в спальній кімнаті будинку. Малолітня ОСОБА_11 в цей час перебувала в дитячій кімнаті.

У нічний час з 21.02.2025 на 22.02.2025 (більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не представилось можливим) після того, як ОСОБА_10 заснула ОСОБА_8 почув, що малолітня ОСОБА_11 , яка знаходилась в дитячій кімнаті на протязі певного часу сильно плаче, чим заважає йому спати.

ОСОБА_8 перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до ліжка і наніс декілька ударів руками та не менше одного удару головою малолітньої ОСОБА_11 об стіну дитячої кімнати. Внаслідок умисних дій ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми, крововиливів під оболонки головного мозку настала смерть малолітньої ОСОБА_11 .

Після того, як ОСОБА_8 усвідомивши, що дитина не дихає (не рухається, знепритомніла), а в подальшому пересвідчившись, що ОСОБА_11 не проявляє ознак життя з метою приховування, тобто вчинення певних умисних дій, спрямованих на те, щоб обставини вчинення ним особливо тяжкого злочину залишились невідомі зняв з тіла малолітньої ОСОБА_11 одяг узяв її до рук та відніс останню до приміщення літньої кухні де заховав її тіло між матрацами на ліжку.

23 лютого 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ризики, визначені ст. 177 КПК України не змінилися, висунута підозра є обґрунтованою, досудове розслідування наразі не закінчено, з урахуванням особи підозрюваного, слідчий суддя продовжив ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням засобів контролю. Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти передбачені обов`язки.

Одночасно адвокат в апеляційній скарзі просить у разі прийняття рішення про продовження строків тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 просить визначити суму застави у розмірі передбаченому ст. 182 КПК України.

Посилається на відсутність у підозрюваного умислу на заподіяння смерті потерпілій, про що свідчать його дії по приведенню дитини до тями після нанесення ударів, а тому вищевказані дії не можуть кваліфікуватися за ст.115 КК України.

Посилається на відсутність ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, про що свідчать дані про особу, який не вчиняв спроб переховуватися, під час допиту повідомив усю відому інформацію.

У клопотанні слідчим не обґрунтовано, які саме речові докази можуть бути знищені, сховані або спотворені підозрюваним та можливість підозрюваного впливати на свідків чи потерпілу.

Вказує на припущення органу досудового розслідування та слідчого судді про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а також перешкоджати іншим шляхом кримінальному провадженню.

Сторона захисту посилається на необхідність визначення розміру застави підозрюваному.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши підозрюваного, його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили обрати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, прокурора, яка вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою, чи не допущено безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Згідно з положеннями ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчий суддя, всупереч твердженням захисника, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив слідчий суддя.

На переконання колегії суддів, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, слідчий суддя правильно врахував те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст. 115 КК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих матеріалах колегія суддів вважає, що аналіз представлених матеріалів (протокол обшуку домоволодіння, дані слідчого експерименту, показання потерпілої та свідків) пов`язує підозрюваного зі злочином, доводячи причетність до нього в такій мірі, що дозволяє дійти висновку, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра не є вочевидь необґрунтованою, що в свою чергу спростовує доводи сторони захисту про безпідставність покладених в основу підозри матеріалів.

Окрім того, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідчим суддею перевірялася під час обрання запобіжного заходу.

Тому, кваліфікація дій та всі доводи щодо наявності або відсутності вини, умислу підозрюваного, чи його причетність до кримінального правопорушення, мають вирішуватися судом під час судового провадження.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, усупереч твердженням захисника, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, його наслідки, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчинені злочину, а також з огляду на характер та досить високий ступінь суспільної небезпечності самого злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя, за який передбачено покарання на строк до 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, і перебуваючи на волі не виключена можливість його переховування від органів слідства та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Також колегією суддів, всупереч доводам захисника, належним чином перевірено наявність й ризику, передбаченого ч.1 ст.177 цього Кодексу, а саме впливати на потерпілу та свідків, з огляду на те, що потерпіла у своїх показаннях повідомляла про застосування щодо неї фізичної сили з боку підозрюваного, а свідки є близькими особами підозрюваного та були присутніми в будинку в день події та бачили загиблу малолітню ОСОБА_11 напередодні події.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на можливе покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, оскільки відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Суд апеляційної інстанції вважає наявним ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином задля протидії кримінальному провадженню іншим чином.

Більше того, факт намагання підозрюваного ОСОБА_8 знищити відео-файли шляхом їх видалення з камери відеоспостереження за місцем вчинення злочину, на яких зафіксовано переміщення ОСОБА_8 після вчинення злочину, зафісковано у висновку експерта комп`ютерно-технічної експертизи.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається старший слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто заявлені у клопотанні старшого слідчого ризики є реальними та продовжують існувати.

Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Зазначені обставини і наявність вищевказаних ризиків є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в подальшому триманні ОСОБА_8 під вартою. Дані підстави і наявність ризиків не змінилися і по теперішній час.

Таким чином, посилання адвоката та самого підозрюваного на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри та на відсутність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів визнає безпідставними.

Доводи захисника про відсутність доказів переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, та не свідчать про відсутність існування ризику переховування підозрюваного в ході подальшого досудового розслідування.

Наведені захисником відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та роботи, раніше не судимий, не спростовують висновків про існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , який є особливо тяжким за який передбачено покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, даних про особу підозрюваного, встановлених слідчим суддею, продовження строку досудового розслідування, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_8 та його адвокат не навели переконливих підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який або доказів, які б вказували про те, що більш м`який запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах підозрюваного, апеляційний суд не вбачає.

Беручи до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст. 115 КК України, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про визначення застави колегія суддів вважає безпідставними.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали суду відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 21 квітня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4