Справа № 203/2572/25
Провадження № 1-кп/932/766/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про призначення до судового розгляду)

08 липня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000312 від 21 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.5 ст.361КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000312 від 21 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.5 ст.361КК України.

Справа підсудна Шевченківському районному суду міста Дніпра.

Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314КПК України - відсутні, тож слід призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, слухання якого проводити суддею одноособово.

Питання про склад осіб, які братимуть участь у справі з`ясовано.

Клопотання про виклик свідків, з учасниками судового провадження - оговорено.

Зважаючи на тяжкість одного з інкримінованих кримінальних правопорушень, відсутність заборон, зазначених у ч.4 ст.314-1КПК України, необхідно доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисниця в підготовчому судовому засіданні просила змінити запобіжний захід для обвинуваченого ОСОБА_6 та замість застави застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і повернути внесену заставу у розмірі 1 500 000,00 грн., зважаючи на те, що 19 березня 2025 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва, щодо ОСОБА_6 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2025 року, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 1500000 гривень, 00 копійок. Вся сума застави була внесена ОСОБА_7 , що підтверджується відповідними платіжними документами. Підозрюваний ОСОБА_6 був звільнений з-під варти після внесення застави. Строк дії ухвали про тримання під вартою сплив 16 травня 2025 року, та наразі відсутня чинна ухвала про будь-який інший запобіжний захід. ОСОБА_6 , сумлінно виконував обов`язки покладені на нього, в тому числі і після закінчення строку їх дії, що свідчить про його бездоганну поведінку та бажання довести свою невинуватість в суді. Попри те, що кримінальне провадження було розпочате ще у 2022 році, а обшук у його помешканні проведено понад два роки тому, особі не було пред`явлено жодних підозр упродовж усього цього періоду. Що свідчить про впевненість слідства у його належній процесуальній поведінці. За весь цей час обвинувачений не ухилявся, не переховувався, не змінював місце проживання, а навпаки звертався до слідчого із процесуальними заявами, зокрема з клопотанням про повернення належного йому майна, вилученого під час обшуку. На перший виклик слідчого, ОСОБА_6 , одразу з`явився на допит, та в послідуючому самостійно прибув до суду для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу. Це свідчить про його відкриту, передбачувану та добросовісну поведінку, яка жодним чином не може свідчити про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. А навпаки, таку поведінку варто розглядати як форму добровільного виконання процесуальних обов`язків, які покладаються судом при обранні запобіжного заходу. І це вже доведено на практиці, незалежно від застосованої застави. Крім того, звертає увагу на той факт, що кримінальні правопорушення інкриміновані обвинуваченому не пов`язані із завданням матеріальної шкоди чи майнових збитків. У жодному з епізодів провадження немає визнаних потерпілих осіб, а також не зафіксовано жодної заявленої або встановленої шкоди, що підлягає компенсації. Цей факт має істотне значення при оцінці доцільності продовження застосування застави, оскільки застава, як забезпечувальний запобіжний захід, може бути обґрунтована також необхідністю забезпечити відшкодування шкоди. Відсутність такої необхідності знижує обґрунтованість подальшого обмеження майнових прав обвинуваченого шляхом збереження застави.

Обвинувачений та захисник ОСОБА_4 підтримали клопотання захисниці та просили суд його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, зважаючи на те, що ризики, які були враховані слідчим суддею під час обрання альтернативного запобіжного заходу у виді застави станом на теперішній час не перестали існувати, та вищезазначений запобіжний захід надасть можливість контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний судовий розгляд кримінального провадження.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши заявлене стороною захисту клопотання та його вимоги, враховуючи заперечення та вимоги сторони обвинувачення, приходить до такого.

Відповідно до ч.3 ст.315КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

На поточний час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 перебуває на стадії підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.201КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2025 року до ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2025 року, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 495 прожиткових мінімумів, що становить 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривен, 00 копійок, яку було внесено застоводавцем ОСОБА_7 ..

Нормами Кримінального процесуального кодексу України, зокрема ст.182, не передбачено обмеження строку дії у часі ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч.1 ст.182КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Отже запобіжний захід у вигляді застави по своїй правовій суті є внесенням грошових коштів, а не виконанням певних обов`язків, які покладаються відповідно до вимог ч.5 ст.194КПК України на підозрюваного, обвинуваченого при застосуванні відповідного запобіжного заходу.

Як вбачається зі змісту ч.6 ст.194КПК України двох місячний строк застосовується виключно до обов`язків, які покладаються на підозрюваного, обвинуваченого при застосуванні відповідного запобіжного заходу, а не до самого такого заходу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. Отже, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію лише в частині дії покладених обов`язків, а не стосовно застосування запобіжного заходу в цілому.

У зв`язку з вищевикладеним суд не погоджується з доводами сторони захисту про те, що у зв`язку із закінченням дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строк сплив 16 травня 2025 року та наразі відсутня чинна ухвала про будь-який інший запобіжний захід.

Відповідно до ч.7 ст.182КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Стаття 182 цього Кодексу, що регулює питання обрання запобіжного заходу у виді застави, як і ст.ст.179,180КПК України, що регулюють питання обрання запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання та особистої поруки відповідно, не містить норми щодо строку дії цього запобіжного заходу, на противагу ст.ст.181,183КПК в поєднанні зі ст.196 цього Кодексу, які зобов`язують суд визначати в ухвалі про обрання чи продовження таких заходів строк її дії. Не містить КПК України і норми щодо необхідності продовження строку дії застави.

Разом з тим, згідно діючого кримінального процесуального кодексу України, підставою для зміни запобіжного заходу є зокрема наявність нових обставин, які не розглядалися суддею при застосуванні запобіжного заходу, зменшення встановлених ризиків, тощо.

За змістом клопотання підставою для зміни застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави є, зокрема, на думку сторони захисту закінчення терміну дії ухвали суду про запобіжний захід та наявність бездоганної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Проте наведені стороною захисту обставини у сукупності із наданими доказами не є достатніми для прийняття рішення про зміну застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави.

За змістом ст.ст.201,315КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, мають право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Правовий аналіз змісту зазначеної норми свідчить, що підставою для зміни запобіжного заходу є наявність відомостей, які не були враховані під час вирішення питання про його застосування і які мають суттєве значення для оцінки обставин, що обумовлюють застосування запобіжного заходу, оскільки свідчать про невиправданість застосування таких заходів.

Разом з тим, доводи сторони захисту, не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання такого заходу.

Той факт, що ОСОБА_6 демонструє бездоганну процесуальну поведінку, та не будучи обмеженим у пересуванні, не вжив заходів із переховування від суду, а також не вчинив дій із тиску на свідків у цьому кримінальному провадженні свідчить лише про те, що застосований до нього запобіжний захід та визначена сума застави є такими, що достатньою мірою гарантують виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечують його належну поведінку у кримінальному провадженні.

Доводи про закінчення строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194КПК України, не впливають ані на чинність застосованого запобіжного заходу, ані на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177КПК України. У цьому випадку застава є забезпеченням належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та гарантує виконання процесуальних обов`язків, передбачених ст.42КПК України.

Таким чином, доводи сторони захисту про необхідність зміни запобіжного заходу у зв`язку із закінченням строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194КПК України, забезпеченням ОСОБА_6 належної процесуальної поведінки та відсутністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177КПКУкраїни є безпідставними.

У межах поданого клопотання, суд приходить до переконання, що вид запобіжного заходу, який необхідно застосовувати до підозрюваного (обвинуваченого), не може оцінюватися виключно на підставі явки до суду, підставою для зміни запобіжного заходу також не може бути відмова заставодавця від свого процесуального статусу (така відмова нормами чинного законодавства не передбачена), його слід визначати з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати відсутність існування ризиків передбачених ст.177КПК України, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який може служити підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп.«а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Отже, встановлені під час розгляду клопотання обставини у своїй сукупності свідчать, що ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177КПК України, продовжують існувати на доволі високому рівні, а зважаючи на стадію кримінального провадження відсутні підстави стверджувати про їх істотне зменшення, як підстави для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створюватимуть загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд переконаний, що ризики, які були обґрунтовані прокурором під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та визнані слідчим суддею, як такі, що мають місце не зникли і на теперішній час, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави наразі є необхідною гарантією для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків під ризиком втрати цих коштів.

Отже, відсутні підстави для зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави.

Стороною захисту у клопотанні про зміну запобіжного заходу та під час його обґрунтування у суді не наведено жодних доводів та доказів того, що станом на день подання даного клопотання до суду відсутні ризики, встановлені ст.177КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, відповідно до ухвали слідчого судді.

Відповідно ч.11 ст.182КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Суд урахував обставини, передбачені ст.178КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох дітей, є офіцером та учасником бойових дій, а також ветераном Національної поліції.

Ураховуючи викладене вище, особу обвинуваченого, стадію судового провадження, відсутність спростування наявності раніше підтверджених ризиків, суд приходить до висновку про недоцільність зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання в частині зміни запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання.

Водночас, суд зважає на те, що практика Європейського суду з прав людини передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу.

Ураховуючи викладене вище, оскільки обвинувачений дотримується належної процесуальної поведінки, тривалість дії запобіжного заходу (застави), який забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.42КПК України, стосовно обвинуваченого доцільно встановити заставу меншого розміру, який в такій же мірі дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні, оскільки саме це є основною метою застосування запобіжного заходу, а не покарання особи, вина якої не встановлена вироком суду.

Так, органи зобов`язані належним чином виправдати суму застави, та прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму (рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» п. п. 78-80).

У клопотанні та судовому засіданні сторона захисту звернула увагу суду на те, що застава у повному обсязі була внесена не самим обвинуваченим, а іншою особою, яка не є учасником кримінального провадження. Більше того, грошові кошти були передані дружині обвинуваченого на підставі боргової розписки, що підтверджує факт тимчасовості та зворотності цього внеску. Наразі особа, яка фактично надала ці кошти, перебуває у фінансово скрутному становищі, що підтверджується відповідними документами, а обвинувачений не має реальної можливості повернути ці кошти. Тобто, продовження застосування запобіжного заходу у вигляді застави, за відсутності порушень з боку обвинуваченого, є надмірним і ставить під удар інтереси добросовісної третьої особи.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що застава у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що за приписами п.3 ч.5 ст.182КПК України, є максимальним розміром в даній категорії справ та тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, для обвинуваченого з тією ж вірогідністю, зможе забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків та буде найбільш домірним заходом на теперішній час при зміні статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, в частині повернення розміру застави, а саме розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.03.2025 року у розмірі 495 прожиткових мінімумів, що становить 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) 00 копійок гривень зменшити до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот тисяч чотириста) гривень 00 копійок та повернути заставу заставодавцю .

Таким чином, зменшуючи розмір раніше визначеної застави до 300 мінімальних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховано, що такий розмір буде співмірним та не буде надмірним тягарем для обвинуваченого, достатнім для забезпечення належної поведінки обвинуваченого, та зумовлений тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим засобом, щоб у обвинуваченого ОСОБА_6 щодо якого застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також суд зазначає, що під час підготовчого судового засідання інших клопотань від учасників судового провадження не надходило.

Керуючись ст.ст.314-316,376КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

На підставі обвинувального акту у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000312 від 21 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.5 ст.361КК України - призначити судовий розгляд на:

16 годину 00 хвилин, 16 липня 2025 року.

На судовий розгляд кримінального провадження в судове засідання викликати учасників судового провадження.

Судові засідання під час судового розгляду здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засідання.

Доручити відповідальній особі Центрального районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області у строк до 27 серпня 2025 року, скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Брянка Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Одночасно повідомити, про час та місце розгляду справи у суді: уповноваженого представника органу з питань пробації та направити копію ухвали.

Клопотання сторони захисту щодо запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін.

Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.03.2025 року у розмірі 495 прожиткових мінімумів, що становить 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривен, 00 копійок - зменшити до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот тисяч чотириста) гривень, 00 копійок.

Різницю, від раніше визначеного розміру застави, яка складає 195 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 591 600 (п`ятсот дев`яносто тисяч шістсот) гривень, 00 копійок, внесену заставодавцем ОСОБА_7 на відповідний розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в м. Києві - повернути заставодавцю - ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1