Справа 753/45/23 Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4393/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва 15 травня 2025 рокуОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 липня 2025 року із визначенням застави у розмірі 280 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 645 060 грн.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не припинили свого існування, а саме, ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Судом при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу враховано обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, зокрема тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у кримінальному провадженні, а також вік та стан здоров`я обвинуваченого. Окрім цього, суд взяв до уваги міцні соціальні зв`язки, репутацію, майновий стан та ризик повторення протиправної поведінки обвинуваченого. Крім того, суд першої інстанції на даному етапі розгляду кримінального провадження не зменшив суму визначеної застави до мінімальних розмірів, оскільки тільки такий розмір застави зможе забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі обвинуваченого вказано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обгрунтування скарги вказав на те, що суд не навів переконливих доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Оскільки апелянтом не порушувалось питання про розгляд апеляційної скарги із участю сторін, колегія суддів вважала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги відповідно до положень ч.4 ст.4221 КПК України без участі сторін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Колегія суддів зважає на те, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 було вирішене на стадії судового провадження. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обгрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими інстанціями на стадії досудового розслідування неодноразово визнавалась обгрунтованість підозри, що давало підстави для ухвалення як рішення про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час продовження строку тримання під вартою. Відповідні ухвали слідчих суддів не були змінені чи скасовані. Обгрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ,колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні зазначеного вище питання були враховані тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Ці обставини привели суд першої інстанції до обгрунтованого переконання про наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду. У зв`язку із цим, суд першої інстанції із підстав, передбачених законом ухвалив рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, належним чином його мотивувавши. Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає засадам законності, обгрунтованості та вмотивованості, із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить доводів, які би указували на незаконність та не обгрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду грунтується на даних про особу обвинуваченого із урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінального правопорушення. Матеріали судового провадження не містять даних про наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду.

Із урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставин його вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду сумарний строк протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення воєнного стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Наведене указує на необгрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не знаходить, у зв`язку із чим залишає ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 4221КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 13 липня 2025 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4