Справа № 147/893/25
Провадження № 1-кп/147/202/25
УХВАЛА

17 липня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
із участю секретаря ОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченогоОСОБА_4
захисникаОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тростянецького районного суду Вінницької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 03.04.2025 за №0001470 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

в провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 03.04.2025 за №0001470 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 27.05.2025 у кримінальному призначено підготовче судове засідання.

Прокурор через канцелярію суду подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання прокурора обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в тому, що, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, діючи умисно, 13.03.2025 самовільно залишив тимчасове розміщення військової частини НОМЕР_1 та ухилявся від проходження військової служби перебуваючи за місцем свого проживання до 05.04.2025, коли прибув до органу досудового розслідування, чим фактично припинив вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Причетність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст 407 КК України підтверджується зібраними доказами. Так, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину вчиненого в умовах воєнного стану, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване правопорушення останній може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з якими разом проходив військову службу, з метою зміни свідками показань, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, усвідомивши невідворотність покарання, у виді позбавлення волі на тривалий строк, останній без застосування запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, може зникнути та переховуватися від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, може бути застосований запобіжний захід лише у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим, враховуючи, що ОСОБА_4 може здійснити незаконний вплив на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, прокурор просить клопотання задовольнити, продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

В судовому засіданні прокурор оголосив зміст клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, підтримав його та просив його задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що бажає продовжити проходження військової служби в складі Збройних Сил України, однак підтримав позицію прокурора. Захисник позицію обвинуваченого підтримав.

Крім того, 17.07.2025 у підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що кримінальне провадження підсудне Тростянецькому районному суді Вінницької області, просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду за участі сторін кримінального провадження, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для повернення обвинувального акту немає, підстав для закриття кримінального провадження немає, угоди не укладалися, зазначив на даний час у витребування речей та документів немає, заявив клопотання про допит в судовому засідання свідків, однак зазначив, що на даний час необхідності викликати осіб для допиту немає.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, будь-яких інших клопотань не заявляли.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подані письмові документи, дійшов наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 03.06.2025, який було продовжено до 27.07.2025 ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.05.2025 без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення Кодексом передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, включаючи домашній арешт та тримання під вартою (статті 131,176,181,183 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, відповідно до частини восьмої статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто виключно тримання під вартою.

Положення ст. 199 КПК України передбачають, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У рішенні Європейський суд з прав людини у справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року зазначено, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року № 33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 , раніше судимий вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.10.2023 за ч. 2 ст.289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, умовно-достроково звільнений для проходження військової служби за контрактом на підставі ухвали Малинівського районного суду м. Одеси від 02.07.2024 від відбування покарання, невідбутий строк: 4 (чотири) роки 1(один) місяць 27 (двадцять сім) днів (станом на 02.07.2024), має зареєстроване в установленому порядку місце проживання, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, розгляд кримінального провадження в суді перебуває на стадії призначення справи до судового розгляду, думка обвинуваченого щодо інкримінованого злочину судом ще не з`ясована, жодні докази судом не дослідженні.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки в умовах сьогодення, а саме те, що злочин вчинено під час правового режиму воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, тяжкість покарання за злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , стадію судового розгляду, суд, аналізуючи положення ч. 8 ст. 176 КК України, під час розгляду клопотання дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності за інкримінований злочин.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки і надалі існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Об`єкт посягань кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем, обставини кримінального правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вчиняв дії, які свідчать про його ухилення від проходження військової служби, наслідки кримінального правопорушення в умовах сьогодення, а саме те, що кримінальне правопорушення вчинено під час правового режиму воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, вид і тяжкість санкції за інкриміновані діяння, вік обвинуваченого, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, останній раз вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.10.2023 за ч. 2 ст.289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, умовно-достроково звільнений для проходження військової служби за контрактом на підставі ухвали Малинівського районного суду м. Одеси від 02.07.2024 від відбування покарання, невідбутий строк: 4 (чотири) роки 1(один) місяць 27 (двадцять сім) днів (станом на 02.07.2024), перебування справи на стадії призначення справи до розгляду, тобто на стадії, де свідки та обвинувачений не допитані,письмові докази не досліджені у сукупності дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Зазначені ризики є суттєвими і таким ризикам неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням обставин даного кримінального провадження, не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання його під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, його вік і стан здоров`я дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Щодо зміни запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою, то суд застосовує норми ч. 8 ст. 176 КПК, які передбачають, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Абзацом 8 частини четвертої статті 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на конкретні обставини справи, а також з врахуванням того, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Також, судом встановлено, що під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались. Підстав для закриття або зупинення кримінального провадження немає. Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Кримінальне провадження підсудне Тростянецькому районному суді Вінницької області.

Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні за участі сторін кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлявся, матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 (шістдесят) днів, тобто з 17 липня 2025 по 14 вересня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Підготовче провадження закінчити.

Призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.00 год. 23.07.2025 у приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області, резервні дати визначити 11.08.2025 на 13.00 год, 26.08.2025 на 13.00 год, 10.09.2025 на 13.00 год.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала, в частині продовження запобіжного заходу, може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 18.07.2025 о 8.20 год.

Суддя ОСОБА_1