Дата документу 29.05.2025 Справа № 331/1932/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/1932/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/541/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула 29 травня 2025 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки рф, яка тимчасово не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст.480 КПК України, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

захисника-адвоката ОСОБА_8 в режимі відео конференції.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та в правоохоронних органах на строк п`ятнадцять років із конфіскацією усього належного їй майна.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 ухвалено не обирати.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_6 в судові засідання не з`являлась, своїми правами, гарантованими їй нормами міжнародного законодавства та національного законодавства України щодо безпосередньо приймати участь у судовому засіданні та обирати захисника на власний розсуд, не скористалась.

В той же час, ОСОБА_6 не направляла до суду першої інстанції заяв або клопотань щодо визначеності її правової позиції.

ОСОБА_6 під час судового розгляду в суді першої інстанції вину не визнала, про що свідчить презумпція невинуватості, гарантована їй законом.

Зазначає, що захист просив суд першої інстанції критично віднестись до сукупності доказів, наданих прокурором, на підтвердження вини обвинуваченої.

Вказує, що єдиний свідок повідомив, що ОСОБА_6 працювала саме в правоохоронному органі створеному окупаційною владою та виконувала виключно поліцейські функції. Інформації щодо прийняття участі обвинуваченої у незаконних військових формуваннях немає.

Вважає, що відсутність у кримінальному провадженні відомостей щодо сімейного стану, стану здоров`я членів сім`ї ОСОБА_6 , її сімейного стану та матеріального становища обвинуваченої не дає суду об`єктивної інформації, що могло змусити особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Відсутність інформації щодо особи обвинуваченої та соціальних зв`язків ОСОБА_6 свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Отже, на думку захисника, сам факт військової агресії, знаходження підзахисної на окупованій території, вкрай тяжка економічна ситуація вже є доказом перебування особи під психологічним тиском, що впливає на її волевиявлення.

Вважає, що суд помилково кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.7 ст.111-1 КК України, що спростовується матеріалами кримінального провадження та порушує принцип презумпції невинуватості та не вирішує об`єктивно спір про право матеріальне на користь її підзахисної.

Також, посилається на те, що судом першої інстанції порушені імперативні норми матеріального права.

Вказує, що обвинувачена, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, була змушена працевлаштуватися в правоохоронних органах рф, пр цьому вона не брала участі в каральних акціях, у переслідуванні учасників спротиву, у діях, спрямованих на підрив суверенітету України. Її діяльність обмежувалась виключно виконанням обов`язків у межах забезпечення громадського порядку.

Крім того, зазначає, що обвинувачена була цивільною особою до окупації, і після того, як територія опинилася під контролем окупаційної влади, вона працевлаштувалася в органах правоохоронної системи. Це було її правом, оскільки вона залишилася цивільною особою і продовжувала працювати у міжнародному та гуманітарному правовому полі, забезпечуючи свою фінансову незалежність.

Посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази набуття обвинуваченою права власності або права користування приміщенням об`єкту громадського харчування, відсутня бухгалтерська та податкова документація щодо ведення підприємницької діяльності ОСОБА_6 . Висновки щодо її матеріального стану не ґрунтуються на жодному належному та допустимому доказі, а є припущеннями.

На думку захисника, під час судового розгляду не доведена суб`єктивна сторона злочину та об`єктивна сторона злочину.

Стосовно порушення судом норм процесуального права, апелянт вказує, що досліджені судом електронні докази не підтверджують вину обвинуваченої.

Захисник вважає, що свідчення фізичних осіб також можуть бути належними доказами, але лише тих, які мають достовірну інформацію щодо предмету дослідження.

Захист не вбачає перешкод для обвинувачення діяти за правилами, визначеними в Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних від 28 січня 1981 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №2438-VI від 06 липня 2010 року).

Згідно з вироком суду, 24 лютого 2022 року наказом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, в тому числі 08 листопада 2023 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, який діє по теперішній час.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року (в редакції від 07 травня 2022 року, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація рф територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для рф жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 м. Бердянськ Запорізької області, м.Бердянськ Запорізької області належить до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій з 26 лютого 2022 року.

Після остаточної військової окупації м.Бердянськ Запорізької області, представниками збройних формувань рф фактично узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях м.Бердянська Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган - «увд по г. Бердянск и Бердянскому району», створеному на території тимчасово окупованого м. Бердянськ Запорізької області, який розташовано за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Шевченко, буд.31, та який наділений повноваженнями правоохоронного органу.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», до правоохоронних органів у тому числі віднесено органи Національної поліції України.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про Національну поліцію» завданнями поліції є:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Тобто правоохоронний орган - це державна установа, діяльність якої спрямована на захист національної безпеки, забезпечення стану законності й правопорядку, захист прав, свобод та інтересів громадян, суспільства і держави та на реалізацію інших законодавчо визначених функцій держави.

Також правоохоронні органи - це державні органи, що на підставі відповідного законодавства здійснюють правоохоронну діяльність.

Правоохоронна діяльність - це вид державної діяльності, яка здійснюється з метою охорони права спеціально уповноваженими органами шляхом застосування юридичних заходів впливу в суворій відповідності з законом і при неухильному дотриманні встановленого ним порядку і може бути реалізована через систему правоохоронних органів. З метою здійснення правоохоронної діяльності створюються відповідні органи, які називаються правоохоронними.

Отже, правоохоронні органи - це існуючі в суспільстві й державі установи та організації, що здійснюють правоохоронну та правозахисну функції, основне завдання яких полягає в забезпеченні законності, захисту прав та законних інтересів громадян, юридичних осіб, боротьбі з кримінальними та іншими правопорушеннями. Під правоохоронним органом розуміють державну установу, яка діє в системі органів влади й виконує на основі закону державні функції (владні, організаційно-розпорядчі, контрольні тощо) в різних сферах внутрішньої та зовнішньої діяльності держави.

Так, після окупації військами рф м.Бердянськ та Бердянського району Запорізької області, не пізніше квітня 2022 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена) на вказаній території окупантами створено незаконний правоохоронний орган «увд по г. Бердянск и Бердянскому району», який розташований за адресою: м.Бердянськ, вул.Шевченка, 6.31. На даний орган представниками окупаційної адміністрації покладено здійснення функцій щодо: забезпечення публічної безпеки, захисту прав і свобод громадян, протидії злочинності, фіксація та документування правопорушень, та інше.

Отже, на незаконний орган «увд по г. Бердянск и Бердянского района» покладено завдання щодо здійснення правоохоронної діяльності на тимчасово окупованій території м. Бердянськ та Бердянського району Запорізької області.

Тобто, незаконний орган, створений представниками окупаційної адміністрації не пізніше квітня 2022 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена) «увд по г. Бердянск и Бердянскому району» за адресою: м. Бердянськ, вул. Шевченка, 6.31 - є правоохоронним органом.

Також встановлено, що ОСОБА_6 , не пізніше вересня 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), перебуваючи на території м.Бердянськ Запорізької області, яке з 26 лютого 2022 року і на час повідомлення про підозру знаходиться під тимчасовою окупацією збройних сил рф, діючи умисно, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями рф, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, прийняла пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади м. Бердянськ та добровільно зайняла посаду «инспектор группы по пропаганде безопасности дорожного движения отдела гибдд» у незаконну правоохоронному органі «увд по г. Бердянск и Бердянскому району», створеному на території тимчасово окупованого м.Бердянськ Запорізької області, який розташовано за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Шевченка, буд.31 та, перебуваючи у займаній посаді здійснювала несення служби, чергування, агітацію місцевого населення, що, серед іншого, включало в себе організацію та проведення пропагандистських масових заходів у закладах та установах шкільної освіти у м.Бердянськ.

Так, ОСОБА_6 , зайнявши зазначену посаду, будучи наділена повноваженнями діяти від імені незаконно створеного правоохоронного органу, «увд по г. Бердянск и Бердянскому району» створеному на тимчасово окупованій території м. Бердянськ Запорізької області, здійснювала протиправну діяльність в інтересах держави-агресора, та з метою підтримання окупаційної влади на території м. Бердянськ Запорізької області здійснювала несення служби, чергування, агітацію місцевого населення, що, серед іншого, включало в себе організацію та проведення пропагандистських масових заходів у закладах та установах шкільної освіти у м.Бердянськ.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.7 ст.111-1 КК України, оскільки вона вчинила умисні дії, які виразилися у добровільному зайнятті громадянкою України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Заслухавши доповідь судді; аргументи захисника обвинуваченої, на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також апеляційного провадження, що стороною захисту не заперечується та не спростовано.

Зокрема, повістка про виклик обвинуваченої ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції була опублікована у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» випуск №104 від 23 травня 2025 року; повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження також розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду цим вимогам закону відповідає. Суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Як зазначено вище, судовий розгляд зазначеного провадження здійснювався за відсутністю обвинуваченої ОСОБА_6 у спеціальному судовому провадженні, рішення про проведення якого було прийняте з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, знає про розпочате щодо неї кримінальне провадження та переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України (м.Бердянськ), з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження).

У зв`язку з цим, обвинувачена ОСОБА_6 не була допитана судом в якості обвинуваченої по суті висунутого їй обвинувачення.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження були виконані вимоги, передбачені статтею 297-5 КПК України.

Захист обвинуваченої за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_8 .

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_9 , який пояснив, що він народився у м. Бердянську, прожив там все життя до окупації. ОСОБА_6 особисто не знав, але був знайомий з її чоловіком, який одразу після окупації м. Бердянська став працювати на окупаційну владу та їздити на патрульному автомобілі. До окупації ОСОБА_6 працювала у кафе біля моря, тому він неодноразово бачив її та знав в обличчя. Після окупації м.Бердянська її чоловіка підірвали та він загинув. Після цих подій приблизно восени 2022 року він побачив ОСОБА_6 у формі працівника поліції та запитав у знайомих, чи дійсно вона почала співпрацювати із окупаційною владою. Останні підтвердили, що вона працює у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Оскільки його знайомий проживає поруч із будівлею поліції, яку захопили окупанти, він особисто бачив, як ОСОБА_6 заходила та виходила із цього приміщення та була одягнена у поліцейську форму. Також він бачив відеоролік, на якому була зображена ОСОБА_6 , яка виступала як поліцейська, яку він одразу впізнав. З вересня 2022 року у м. Бердянск він більше не повертався, тому іншої інформації щодо ОСОБА_6 не має.

Крім того, в судовому засіданні дослідженні такі документи:

- рапорт слідчого в ОВС 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області капітана юстиції ОСОБА_10 про виявлення кримінального правопорушення в порядку ч.1 ст.214 КПК України №59/14/145т від 26 січня 2024 року, відповідно до якого встановлено, що гр. України ОСОБА_6 , не пізніше вересня 2022 року, перебуваючи на території м.Бердянськ Запорізької області, яке з 26 лютого 2022 року і на час повідомлення про підозру знаходиться під тимчасовою окупацією збройних сил рф, діючи умисно, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями рф, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, прийняла пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади м. Бердянськ та добровільно зайняла посаду «инспектор группы по пропаганде безопасности дорожного движения отдела гибдд» у незаконну правоохоронному органі «увд по г. Бердянск и Бердянскому району», створеному на території тимчасово окупованого м.Бердянськ Запорізької області, який розташовано за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Шевченка, буд.31 та, перебуваючи у займаній посаді здійснювала несення служби, чергування, агітацію місцевого населення, що, серед іншого, включало в себе організацію та проведення пропагандистських масових заходів у закладах та установах шкільної освіти у м. Бердянськ (т.1 а.с.190);

- повідомлення начальника УСБУ в Запорізькій області бригадного генерала ОСОБА_11 про виявлене правопорушення (у рамках ст.214 КПК України) №59/27/2079н/т від 28 лютого 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погодилась на пропозицію невстановлених осіб з числа окупаційної військової адміністрації м.Бердянськ та добровільно зайняла посаду у незаконно створеному окупантами правоохоронному органа т.зв «увд по г. Бердянск и Бердянскому району», тому в її діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України (т.1 а.с.203);

- рапорт оперуповноваженого ВКП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 28 лютого 2023 року, відповідно до якого встановлено, що гр. України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інші невстановлені особи, які добровільно зайняли посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконно створеному органі влади у м. Бердянськ, а саме: «увд по г. Бердянск и Бердянскому району», який підпорядковується Військово-цивільній адміністрації м. Бердянськ Запорізької області на тимчасово окупованій території, отже в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України (т.1 а.с.211-212);

- протокол огляду від 08 березня 2023 року, згідно з яким, об`єктом огляду є інформація, розміщена в публікаціях на інформаційному каналі, створеному у додатку «Telegram»: «Бердянск.Актуально» з приводу інформації, яка стосується ОСОБА_6 . Під час огляду вказаного каналу виявлено публікацію, яка опублікована 27 січня 2023 року о 13:32 під назвою «Сотрудники Отдела ГИБДД по г. Бердянськ и Бердянскому району 27.01.2023 посетили ГБУ Бердянский гериатрический пансионат. Инспекторы ГИБДД подробно объяснили, как нужно себя вести в общественном транспорте, какие меры безопасности нужно соблюдать, чтобы на дороге и дворовых территориях не случилось беды, а также о том, как согласно ПДД передвигаться на инвалидных колясках». Крім того, публікація містить відео-файл, довжиною 01 хв 08 сек. На вказаному відео файлі зафіксовано, як на 22й сек. з`являється особа, ззовні схожа на мешканку м.Бердянськ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка добровільно перейшла на сторону окупаційних військ, погодилась на співпрацю з ними та зайняла посаду т.зв «инспектор группы по пропаганде безопасности дорожного движения отдела гибдд» (т.1 а.с.219-227);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у режимі відеоконференції від 07 вересня 2023 року та фото таблиці до нього, згідно з яким свідок ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) упізнав ОСОБА_6 як особу, якій приблизно 35-40 років, слов`янської зовнішності, з білим коротким волоссям та яскраво вираженими чорними бровами з круглою формою голови, як жінку, яку він бачив у поліцейській формі рф на початку чи у кінці літа 2022 року у м.Бердянськ, Запорізької області (т.1 а.с.228-231);

- копію протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем відомостей з мобільного додатку «Telegram», який зареєстрований на абонентський номер телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , під обліковим записом з ім`ям « ОСОБА_14 », що належить та яким користується представник «народної поліції» м.Енергодар, гр. України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду №10/3903т від 14 вересня 2022 року (т.2 а.с.1-16);

- протокол огляду від 19 березня 2024 року, об`єктом огляду є протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/14/1031т від 13 листопада 2022 року з додатком резервна копія DVD-R диском №59/14/545т від 13 листопада 2022 року (які у встановленому законом порядку розсекречені актом №59/14/239дск від 10 грудня 2022 року). У подальшому було відкрито файли та встановлено, що мається чат з назвою «Референдум». Так, було встановлено, що 22 вересня 2022 року до даного чату невстановленою особою, акаунт якої зареєстрований на ім`я « ОСОБА_16 », о 13 год 22 хв було надіслано електронний файл з назвою: «АДРЕСА И ПРЕДСЕДАТЕЛИ УИК(1).dock.». На вказаному файлі, зокрема, серед іншого, зафіксовані відомості щодо співробітників, які здійснювали охорони громадської безпеки виїзних груп, а саме: встановлено, що під порядковим номером 11 зазначено виборчу дільницю під номером 10, з місцем розташування за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Потійська, буд.13, де зазначено, що охорону громадського порядку здійснювала ОСОБА_6 . Отже, проведеним оглядом вказаної інформації встановлено, що у вересні 2022 року ОСОБА_6 приймала участь у проведенні референдуму на тимчасово окупованій території м.Бердянськ Запорізької області у якості співробітника «УВД», який здійснював охорону громадської безпеки виїзних груп у виборчій дільниці під №11, з місцем розташування за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Потійська, буд.13 (т.2 а.с.17-26).

Отже, сукупністю досліджених доказів поза розумним сумнівом підтверджується те, що ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, діючи умисно, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями рф, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, прийняла пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади м. Бердянськ та добровільно зайняла посаду «инспектор группы по пропаганде безопасности дорожного движения отдела гибдд» у незаконну правоохоронному органі «увд по г. Бердянск и Бердянскому району», створеному на території тимчасово окупованого м.Бердянськ Запорізької області, який розташовано за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Шевченка, буд.31 та, перебуваючи у займаній посаді здійснювала несення служби, чергування, агітацію місцевого населення, що, серед іншого, включало в себе організацію та проведення пропагандистських масових заходів у закладах та установах шкільної освіти у м.Бердянськ.

Вказаний факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 , з яких убачається, що ОСОБА_6 до початку окупації м.Бердянська не працювала у правоохоронних органах України, а займалась підприємницькою діяльністю у сфері громадського харчування (мала кафе).

З викладеного убачається, що обвинувачена мала можливість отримувати дохід від іншої діяльності з надання послуг цивільному населенню, але обрала для себе роботу саме у незаконну правоохоронному органі «увд по г. Бердянск и Бердянскому району», створеному на території тимчасово окупованого м.Бердянськ.

При цьому, показання свідка ОСОБА_9 не є єдиним доказом вини ОСОБА_6 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні. Показання вказаного свідка узгоджуються з письмовими доказами, зокрема з відомостями з протоколу впізнання особи за фотознімками, протоколів за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем.

Свідок підтвердив як факт перебування ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України, так і обставини вступу ОСОБА_6 на службу до правоохоронного органу окупаційної влади, окрім іншого підтвердив, що особисто бачив ОСОБА_6 , яка була одягнена у форму працівника поліції.

Показання свідка ОСОБА_9 узгоджуються:

з відомостями з протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем відомостей з мобільного додатку «Telegram», який зареєстрований на абонентський номер телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , під обліковим записом з ім`ям « ОСОБА_14 », що належить та яким користується представник «народної поліції» м.Енергодар, гр. України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду №10/3903т від 14.09.2022;

з відомостями з протоколу огляду від 19 березня 2024 року, згідно з яким об`єктом огляду є протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/14/1031т від 13 листопада 2022 року з додатком резервна копія DVD-R диском №59/14/545т від 13 листопада 2022 року (які у встановленому законом порядку розсекречені актом №59/14/239дск від 10 грудня 2022 року). У подальшому було відкрито файли та встановлено, що мається чат з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Так, було встановлено, що 22 вересня 2022 року до даного чату невстановленою особою, акаунт якої зареєстрований на ім`я « ОСОБА_16 », о 13 год 22 хв було надіслано електронний файл з назвою: «АДРЕСА И ПРЕДСЕДАТЕЛИ УИК(1).dock.». На вказаному файлі, зокрема, серед іншого, зафіксовані відомості щодо співробітників, які здійснювали охорони громадської безпеки виїзних груп, а саме: встановлено, що під порядковим номером 11 зазначено виборчу дільницю під номером 10, з місцем розташування за адресою: АДРЕСА_2 , де зазначено, що охорону громадського порядку здійснювала ОСОБА_6 . Отже, проведеним оглядом вказаної інформації встановлено, що у вересні 2022 року ОСОБА_6 приймала участь у проведенні референдуму на тимчасово окупованій території м. Бердянськ Запорізької області у якості співробітника «УВД», який здійснював охорону громадської безпеки виїзних груп у виборчій дільниці під №11, з місцем розташування за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Потійська, буд.13.

Крім того, згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у режимі відеоконференції від 07 вересня 2023 року та фото таблиці до нього, свідок ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) упізнав ОСОБА_6 як особу, якій приблизно 35-40 років, слов`янської зовнішності, з білим коротким волоссям та яскраво вираженими чорними бровами з круглою формою голови, як жінку, яку він бачив у поліцейській формі РФ на початку чи у кінці літа 2022 року у м.Бердянськ, Запорізької області.

Також, факт зайняття ОСОБА_6 посади інспектора в незаконно створеному правоохоронному органі підтверджується відомостями з протоколу огляду від 08 березня 2023 року, згідно з яким, об`єктом огляду є інформація розміщена в публікаціях на інформаційному каналі, створеному у додатку «Telegram»: «Бердянск.Актуально» з приводу інформації, яка стосується ОСОБА_6 . Під час огляду вказаного каналу виявлено публікацію, яка опублікована 27.01.2023 о 13:32 під назвою «Сотрудники Отдела ГИБДД по г. Бердянськ и Бердянскому району 27.01.2023 посетили ГБУ Бердянский гериатрический пансионат. Инспекторы ГИБДД подробно объяснили, как нужно себя вести в общественном транспорте, какие меры безопасности нужно соблюдать, чтобы на дороге и дворовых территориях не случилось беды, а также о том, как согласно ПДД передвигаться на инвалидных колясках». Крім того, публікація містить відео-файл, довжиною 01 хв 08 сек. На вказаному відео файлі зафіксовано, як на 22й сек. з`являється особа, ззовні схожа на мешканку м. Бердянськ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка добровільно перейшла на сторону окупаційних військ, погодилась на співпрацю з ними та зайняла посаду т.зв «инспектор группы по пропаганде безопасности дорожного движения отдела гибдд».

Стосовно версії сторони захисту про відсутність доказів добровільності зайняття ОСОБА_6 посади інспектора у незаконному правоохоронному органі, то така версія спростовується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів, які досліджені судом та яким надана належна оцінка, в тому числі і показаннями свідка, який є очевидцем події.

Також, не знайшли свого підтвердження доводи захисника про те, що обвинувачена могла погодитись на співпрацю з окупаційною владою у зв`язку із вкрай тяжкою економічною ситуацією.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі твердження спростовуються показаннями свідка ОСОБА_9 .

Враховуючи вищевикладене, є доведеним, що обвинувачена ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, добровільно зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м.Бердянськ Запорізької області, будучи наділена повноваженнями діяти від імені незаконно створеного правоохоронного органу, «увд по г. Бердянск и Бердянскому району» створеному на тимчасово окупованій території м. Бердянськ Запорізької області, здійснювала протиправну діяльність в інтересах держави-агресора, та з метою підтримання окупаційної влади на території м. Бердянськ Запорізької області здійснювала несення служби, чергування, агітацію місцевого населення, що, серед іншого, включало в себе організацію та проведення пропагандистських масових заходів у закладах та установах шкільної освіти у м.Бердянськ.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваному вироку та з цими висновками повністю погоджується колегія суддів.

Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності складу вищевказаного кримінального правопорушення в діях її підзахисної, є безпідставними та спростовуються наявними в справі доказами.

Всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку.

Наявні в справі докази у їх сукупності вказують на невимушеність поведінки обвинуваченої, відсутності будь-якого примусу щодо неї, а відтак, і цілковитої добровільності її дій, а доводи захисника про протилежне ґрунтуються на припущеннях.

В матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , вчиняючи дії, вказані в обвинувальному акті та у вироку суду, діяла не добровільно.

З доводами захисника про те, що досліджені судом електронні докази є електронною інформацією без ознаки саме доказу, колегія суддів також не погоджується і звертає увагу на те, що вказані докази отримані органом досудового розслідування за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем, які проведені у відповідності з вимогами закону.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності - достатніми для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 ..

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винної тощо.

Свої висновки в частині призначеного покарання суд також належним чином вмотивував у вироку.

Підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченій ОСОБА_6 покарання колегія суддів не убачає.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі захисника не наведено переконливого обґрунтування на спростування висновків суду, викладених у вироку, а тому вказана скарга задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4