Провадження: № 1-кп/484/357/25
Справа: № 484/3892/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2025 м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002455 від 14.04.2025 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Губівка Кропивницького району Кіровоградської області, українця, освіта середня, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходив військову службу за мобілізацією на посаді солдата резерву взводу резерву 111 запасної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "солдат", раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 17.01.2025 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді солдата резерву взводу 111 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 9,11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2.4,6 Цисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1.3,ч.4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби - тимчасову дислокацію 111 запасної роти військової частини НОМЕР_1 неподалік АДРЕСА_2 та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення служби до 26.05.2025.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України, тобто у самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України і ніяких фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, не оспорював, при цьому пояснив, що дійсно 17.01.2025, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив місце службу та поїхав додому. В скоєному щиро кається. Крім того вказав, що у грудні 2024 був звільнений від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 407 КК україни.

Захисник просив застосувати до ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім того, обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України підтверджується письмовими доказами, наданими суду стороною обвинувачення: даними витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0002455 від 14.04.2025, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 24.02.2025; матеріалами справи про проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.05.2025.

Таким чином, проаналізувавши показання обвинуваченого, які узгоджуються з обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, проаналізувавши надані суду докази, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України - як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинених в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до тяжких злочинів, за місцем служби характеризується негативно, на обілку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, 12.12.2024 ухвалою Київського районного суду м.Одеси був звільнений від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 407 КК України.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає, щире каяття.

Обставин, які згідно із ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру і ступеня його суспільної небезпеки, тривалості періоду, на який обвинувачений залишив військову службу, надання обвинуваченим переваги особистим інтересам перед виконанням обов`язків військовослужбовця ОСОБА_4 , водночас з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі та визначити таке на рівні мінімальної межі, передбаченої санкцією вказаної статті кримінального закону для даного виду покарання.

На переконання суду, призначена міра покарання у виді реального позбавлення волі є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого.

Щодо позиції сторони захисту, який просив призначити ОСОБА_4 покарання, що не пов`язане з позбавленням волі суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13.12.2022 встановлено заборону для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України у разі засудження за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинені в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Отже, враховуючи те, що в умовах воєнного стану обвинуваченим було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, відсутні правові підстави застосування положень ст. 69 та ст.75 КК України.

Також, судом встановлено, що ухвалою Інгульського районного суду м.Миколаєва від 28.05.2025 року у справі № 489/4188/25, до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з можливістю внесення застави; ухвалою від 21.07.2025 Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області запобіжний захід було продовжено; затримання ОСОБА_4 мало місце 26.05.2025.

Запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов не заявлений, судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 26.05.2025.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя