Провадження №: 1-кп/336/1187/2025
Ухвала

Іменем України

25 липня 2025 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю помічника судді ОСОБА_2 ,яка виконує обов`язки секретаря судового засідання ,прокурора ОСОБА_3 ,розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2024 за № 0006892 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025, для розгляду кримінального провадження визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 13.03.2025 у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У зв`язку з неявкою підозрюваного ОСОБА_4 в судові засідання,які призначались на 22.05.2025 р.,28.05.2025 р.,12.06.2025 р.,розгляд клопотання судом був відкладений на 25.07.2025 р.

У підготовчому судовому засіданні прокурор не підтримав клопотання про звільнення підозрюваного від відповідальності в порядку ч.5 ст. 401 КК України,просив повернути клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності прокурору для продовження досудового розслідування в порядку ст.314 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначає,що він не підтримує цього клопотання та заперечує проти його розгляду судом по суті,оскільки підозрюваний систематично до суду для розгляду клопотання не з`являється,у військовій частині НОМЕР_1 ,яка надала згоду на продовження ним військової служби,фактично не знаходиться та місце його перебування невідоме. Вважає,що при наданні письмової згоди на звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 не мав наміру продовжувати військову службу,а керувався наміром уникнути кримінальної відповідальності за дії,передбачені ч.5 ст.407 КК України,затягнути у часі процедуру кримінального переслідування та ухилитися від суду,чим і пояснюється його усвідомлена неявка для участі у розгляді клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 викликався належним чином завчасно, у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber»,про що у справі є довідка про доставку СМС-повістки , не з`явився з невідомих причин.

Заслухавши аргументи прокурора,суд приймає рішення про повернення клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності прокурору для продовження досудового розслідування,керуючись наступним.

Згідно змісту пред`явленої підозри, розпорядженням начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.11.2023 № ЗОО/ПУ/3520/ІІ/дск, військовослужбовця за мобілізацією,солдата ОСОБА_4 зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , до списків особового складу вказаної військової частини та на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду гранатометника 1-го механізованого 2-го механізованого взводу 1-ї механізованої роти військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_5 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на ЗО діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_5 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх Настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, 17 грудня 2023 року, самовільно залишив місце розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 , який дислокувався на території населеного пункту АДРЕСА_1 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв до 24 березня 2025 року.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України,а саме: самовільне залишення місця служби, без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Звертаючись до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за дії,передбачені ч.5 ст.407 КК України в порядку,передбаченому ч.5 ст.401 КК України,та закриття кримінального провадження ,прокурор зазначив,що згідно письмової заяви ОСОБА_4 ,останній дає свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ч. 5 ст. 401 КК України та згоду командира військової частини НОМЕР_1 щодо продовження військової служби ОСОБА_4 .

Однак,в судовому засіданні встановлено,що ОСОБА_4 не з`являється на розгляд цього клопотання та не підтвердив добровільну згоду на звільнення від кримінальної відповідальності із зазначених у клопотанні підстав.

Крім того,прокурор,який ініціював судове провадження,звернувшись з клопотанням до суду,в судовому засіданні заперечує проти його задоволення з мотивів,викладених вище.

Надана прокурором інформація про відсутність ОСОБА_4 у розташуванні військової частини НОМЕР_1 ,яка надала згоду на продовження ним військової служби,неповідомлення ОСОБА_4 про місце його фактичного перебування,неявка до суду для участі у розгляді клопотання переконують суд у тому,що при наданні письмової згоди на звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 не мав наміру продовжувати військову службу,а керувався наміром уникнути кримінальної відповідальності.

Відтак,підстави для прийняття рішення,передбаченого ст..284,286 КПК України,про яке йдеться у клопотанні прокурора,наразі відсутні.

Положеннями ч.3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема,повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Враховуючи наведене,суд задовольняє клопотання прокурора з підстав,зазначених вище.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 285, 286, 288, 314, 370, 371, 372 КПК України, суд-

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Клопотання про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України, в порядку, передбаченому ч.5 ст. 401 КК України -повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала не оскаржується.

Суддя ОСОБА_1