Провадження № 1-кп/947/491/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в місті Одесі у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001366 від 06.10.2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Донецької області, громадянина України, українця, офіційно працевлаштованого у СУІП ТОВ «Сперко Україна», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , одруженого, раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , одруженого, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_5 , не одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6 ,

захисники: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

На адресу Київського районного суду м.Одеси надійшло клопотання власника майна ОСОБА_10 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 05.01.2024 року, на мобільний телефон «Айфон» фіолетового кольору, який було вилучено під час обшуку за місцем мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_2 . Так, ОСОБА_10 обґрунтовуючи своє клопотання, зазначила, що вона не є стороною кримінального провадження, мета та підстави для накладення арешту на її майно станом на сьогоднішній день припинили своє існування та відпали, а тому накладений арешт обмежує її право власності на вказане майно.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_10 , зазначивши, що мобільний телефон «Айфон» фіолетового кольору був вилучений за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_3 , має ознаки речового доказу у кримінальному провадженні та може бути використано стороною обвинувачення для доказування, підстави накладення арешту на вказане майно залишились актуальними, а тому, з метою збереження речових доказів, просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Інші учасники справи залишили розгляд питання на розсуд суду.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників, суд приходить до наступного переконання.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 12.12.2023 року, було надано дозвіл слідчим та прокурорам у даному кримінальному провадженні, на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу обшуку від 26.12.2023 року, за місцем мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_10 було виявлено та вилучено, зокрема, мобільний телефон «Айфон» фіолетового кольору.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 05.01.2024 року, було накладено арешт на вищезазначене майно із забороною користування та розпорядження.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи норми ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів;

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що мобільний телефон «Айфон» фіолетового кольору був вилучений за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_3 та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. На теперішній час речові доказиу кримінальному провадженні судом не досліджувались, а тому зазначений мобільний телефон може бути використано стороною обвинувачення для доказування пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 .

На думку суду, накладення арешту в даному випадку є розумним та співмірним завданням кримінального провадження, враховуючи специфіку і тяжкість кримінального правопорушення. За таких обставин, суд вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження на теперішній час є виправданими, співмірними із завданнями кримінального провадження та пропорційними меті, з якою такі обмеження застосовані.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, те, що на теперішній час не доведено того, що відпала потреба у накладенні арешту на вищезазначене майно, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що вилучене майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, підстави накладення арешту на вказане майно залишились актуальними, а тому, з метою збереження речових доказів, у задоволенні клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту з майна необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.98, 132, 170, 174, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_10 про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 05.01.2024 року відмовити.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1