КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

Справа №133/4/25

провадження №1-кп/133/11/25

05.06.2025 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 ,

законного представника особи, що якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань Козятинського міськрайонного суду Вінницької області клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000566 від 11.11.2024, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вовчинець, Козятинського району, Вінницької області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого, не одруженого, не працюючого, про застосування примусових заходів медичного характеру, у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2025 до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури надійшло клопотання у кримінальному провадженні №0000566 від 11.11.2024 про застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_5 у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування встановлено, що 10 листопада 2024 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у АДРЕСА_2 , на узбіччі дороги, помітив легковий автомобіль марки ЗАЗ-Таврія, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, легковий загальний хетчбек-В, обєм двигуна 1197 см 3, кузов № НОМЕР_2 , сірого кольору, вартістю відповідно до висновку експерта 40100 гривень, який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає в АДРЕСА_2 , якого останній залишив на узбіччі дороги не замкнутим. Виконуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 підійшов до транспортного засобу, діючи свідомо, умисно та таємно, впевнившись, що не буде помічений іншими особами та власником, відчинив двері транспортного засобу. Після цього, ОСОБА_5 за допомогою ключа до замка запалення, який був в автомобілі, запустив двигун, привів у рух транспортний засіб та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим незаконно заволодів транспортним засобом, розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 , вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 підтримав та просив задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердив фактичні обставини вчинення ним суспільно небезпечного діяння, та зазначив, що взяв автомобіль потерпілого без його відома та без дозволу, ключі до автомобіля знаходились у салоні автомобіля. ОСОБА_5 повідомив суду, що після того, як він завів транспортний засіб, він поїхав на ньому у сторону міста Вінниця, але був зупинений працівниками поліції.

Захисник адвокат ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_6 проти застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру не заперечували.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні надав показання та подав до суду клопотання, в якому просив в подальшому розгляд справи проводити без його участі. Потерпілий також зазначив, що претензій до ОСОБА_5 не має та вибачив його за вказаний вчинок.

Положеннями ст. 503 КПК України визначено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності. Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має особливості, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Заслухавши показання потерпілого, свідків, пояснення ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази у кримінальному провадженні, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, повністю підтверджується дослідженими судом під час судового розгляду в судовому засіданні доказами.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, підтверджується такими доказами.

Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 дав показання про те, що він проживає в с. Вовчинець та є власником транспортного засобу марки ЗАЗ Таврія. Він перебував в будинку за місцем свого проживання, коли до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_9 та сказав, що його авто проїхало по селі дуже швидко. Зазначив, що ці події мали місце 10.11.2024 близько після 21 год. 00 хв. Після цього він вийшов на подвіря та виявив, що його транспортний засіб відсутній. Його подвір`я не загороджене. Ключі від транспортного засобу знаходились в салоні автомобіля. Автомобіль знаходився на території його домоволодіння. Виявивши відсутність транспортного засобу він зателефонував до поліції. Коли приїхали працівники поліції, він разом з ними їздив по селі і шукали його автомобіль. Пізніше його повідомили працівники поліції, що його транспортний засіб виявили на узбіччі дороги. Коли прибув до свого транспортного засобу, біля нього був ОСОБА_5 , якого знає як жителя с. Вовчинець.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 дав показання про те, що близько 22 год. 00 хв. знаходився разом з ОСОБА_11 на вулиці в центрі села Вовчинець. Побачив як по вулиці швидко проїхав автомобіль потерпілого, якого знає. Після цього зателефонував потерпілому та поцікавився куди він поїхав, але той відповів, що він нікуди не поїхав, а його автомобіль стоїть біля будинку. Після цього свідок зустрівся з потерпілим, викликали працівників поліції та шукали транспортний засіб потерпілого. Хто був за кермом автомобіля потерпілого, свідок не знає.

Допитаний під час судового розгляду як свідок ОСОБА_12 , дав показання про те, що він ввечері знаходився на зупинці громадського транспорту в с. Вовчинець разом з ОСОБА_13 та побачив автомобіль потерпілого, який проїхав повз. Після цього вони зателефонували потерплому і запитали, куди він поїхав. Однак, потерпілий повідомив, що він в себе в дома. Після цього потерпілий вийшов до них на вулицю. Потерпілий викликав працівників поліції. Разом з працівниками поліції шукали автомобіль потерпілого. Коли знаходився разом з потерпілим в нього в дома, зателефонували поліцейські та повідомили, що автомобіль знайдено. Після цього свідок пішов до дому. Хто був за кермом транспортного засобу потерпілого, він не бачив.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 дав показання про те, що він є працівником патрульної поліції, 10.11.2024 знаходився на патрулюванні. На дорозі м-21, біля с. Перемога, виявив автомобіль, який стояв припаркований. У вказаному транспортному засобі мигнули передні фари. Він під`їхав до вказаного автомобіля. З нього вийшов ОСОБА_5 , якого він знає у зв`язку з своєю роботою. На запитання, де він взяв транспортний засіб, ОСОБА_5 повідомив, що він його вкрав в односельчанина. Після цього свідку надійшло повідомлення про викрадення транспортного засобу.

Допитаний як свідок під час судового розгляду ОСОБА_15 дав показання про те, що він є працівником патрульної поліції та підтвердив показання свідка ОСОБА_14 .

Крім того, вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, підтверджується також і письмовими доказами, які дослідженні судом під час судового розгляду.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000566 від 11.11.2024, відповідно до якого розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 289 КК України за повідомленням ОСОБА_8 про незаконне заволодіння його транспортним засобом марки ЗАЗ Таврія.

Протоколом від 10.11.2024 про прийняття заяви про кримінальне правопорушення, від ОСОБА_8 , відповідно до якого отримано повідомлення про викрадення його транспортного засобу марки ЗАЗ Таврія, д.н.з. НОМЕР_1 .

Протоколом огляду місця події від 10.11.2024, згідно якого оглянуто територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 .

Протоколом огляду місця події від 11.11.2024, відповідно до якого в період часу з 00 год. 25 хв. до 00 год. 40 хв. за участю потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , проведено огляд ділянки дороги м-21, 253 кілометр, де на узбіччі виявлено транспортний засіб ЗАЗ 110217, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який вилучено.

Висновком експерта №СЕ-19/102-24/22179-АВ від 14.11.2024 встановлено, що середня ринкова вартість транспортного засобу марки ЗАЗ 11027, р.н. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 1197 см3, сірого кольору, тип палива бензин, на 14.11.2024 становить 40100 гривень.

Заслухавши в судовому засіданні показання особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , свідків, дослідивши надані сторонами кримінального провадження письмові докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №782 від 19.12.2024 встановлено, що в період часу, до якого відноситься вчинене ОСОБА_5 діяння, він виявляв тимчасовий розлад психічної діяльності у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії (F23.1). ОСОБА_5 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час у ОСОБА_5 виявлено тимчасовий розлад психічної діяльності у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії (F23.1). На даний час ОСОБА_5 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування.

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності.

Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Виходячи з положень статей 23 та 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність. Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб. Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

З висновку експерта №782 від 19.12.2024 встановлено, що в період часу, до якого відноситься вчинене ОСОБА_5 діяння, він, ОСОБА_5 , не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З таким станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Викладене дає підстави для виключення із обсягу обвинувачення ОСОБА_5 , яке сформульоване у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, обставини щодо наявності умислу та його спрямованості, мети і мотиву в діях ОСОБА_5 при вчиненні ним суспільно небезпечного діяння.

Фактичні дані, зафіксовані у висновку експерта №782 від 19.12.2024 доводять, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, у стані неосудності.

Відповідно до ч.2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно із ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

Згідно статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані осудності злочини; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст.96 КК України) - висновку судово-медичної експертизи.

Відповідно до вимог ст. 94 КК України суд враховує при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання; 2) тяжкість вчиненого діяння; 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

У відповідності до вимог частини 2 статті 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час страждає на тимчасовий розлад психічної діяльності у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії (F23.1). Вказаний тимчасовий розлад психічної діяльності позбавляв ОСОБА_5 можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 з урахуванням характеру та тяжкості наявного тимчасового розладу психічної діяльності, необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Що стосується вирішення долі процесуальних витрат у виді витрат на залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи під час здійснення досудового розслідування, то вони відшкодуванню не підлягають, оскільки згідно ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Щодо речових доказів слід вирішити питання відповідно до положень ст. 100 КПК України.

В ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його застосування суд не вбачає.

У кримінальному проваджені під час досудового розслідування слідчим суддею вживались заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2024 у справі №133/3456/24, який підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 100, 124, 372, 503-513, 532 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вовчинець, Козятинського району, Вінницької області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого, не одруженого, не працюючого,примусовий захід медичного характеру у виді - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 під час досудового та судового провадження не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1989,75 гривень (однієї тисячі дев`ятисот вісімдесят дев`ять гривень сімдесят п`ять копійок), - віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, від 14.11.2024 у справі №133/3456/24.

Речові докази: автомобіль марки ЗАЗ 110217, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, прожектор чорного кольору, сонячну панель та міні пилу (електричний секатор) з написом на ручці JLANG - повернути власнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_16

05.06.2025