Провадження № 1-кп/734/228/25 Справа № 734/1459/25
В И Р О К

іменем України

05 травня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000548 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верховина Івано-Франківської області, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор»

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на посаді курсанта військової частини НОМЕР_1 , будучи відрядженим до військової частини НОМЕР_2 для проходження курсу за програмою підготовки «Базової загальновійськової підготовки», в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов?язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилення від неї, діючи у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, вимог ст.ст. 11, 14, 16, 119, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов?язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме: близько 06 години 10 хвилин 25.06.2024 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка на той час дислокувалася у АДРЕСА_2 , мала чіткі межі (периметр, огорожу, КПП) та до 17.02.2025 перебував за адресою свого місця проживання, де обов?язки військової служби не виконував, проводив час на свій власний розсуд, до органів державної влади, військового управління або медичних закладів не звертався.

У подальшому, 17.02.2025 о 16 год. 01 хв. старшину 2 статті ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України уповноваженою особою П?ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та повідомив суду, що він незаконно призваний для проходження військової служби, має постійне місце проживання в іншій країні, ще в 2019 році подав заяву про вихід з громадянства України, тому не повинен захищати країну. Незважаючи на це, він був мобілізований і направлений для проходження підготовки до населеного пункту Десна. Він писав два рапорти на імя командира взводу та Міністра оборони про відмову від проходження військової служби, проте протягом тижня не отримав ніякої відповіді, тому 25 червня 2024 року самовільно залишив військову частину, про що не шкодує. За період з 25 червня 2024 року до 17 лютого 2025 року дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову на військову службу не оскаржував.

Свідок ОСОБА_5 повідомила суду, що на той час час вона проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді інструктора управління. ОСОБА_4 в той час проходив базову загальну військову підготовку у військовій частині. 25 червня 2024 року о 06.10 год. під час ранкової перевірки особового складу було виявлено відсутність ОСОБА_6 , про що було зроблено доповідь командиру взводу. З ОСОБА_4 вона спілкувалася мінімум один раз і під час такого спілкування ОСОБА_4 повідомив їй, що будує будинок, тому прийшов на службу, щоб заробити гроші. З 25 червня 2024 року вона ОСОБА_4 не бачила.

Свідок ОСОБА_7 дала показання, що вона проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді сержанта-інструктора взводу підготовки інструкторів базового рівня і ОСОБА_4 її колишній курсант. ОСОБА_4 був прикомандирований з військової частини НОМЕР_3 для проходження базової загальної військової підготовки. 25 червня 2024 року о 06.10 год. ранку вона отримала телефонний дзвінок від чергового, який повідомив, що під час ранкової шикування було виявлено відсутність ОСОБА_4 . Після цього вона сама переконалася у відсутності ОСОБА_4 . Дозволу на залишення військової частини вона не давала і ніхто не давав. Рапорти, змістом яких є відмова від проходження військової служби, законодавством не передбачені.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, крім показань свідків, доводиться наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25 травня 2024 року, відповідно до якого старшина 2 статті ОСОБА_4 вважається призваним по загальній мобілізації до військової частини НОМЕР_3 ;

- доповіддю про самовільне залишення військової частини (без зброї) військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації НОМЕР_2 старшини 2 статті ОСОБА_4 від 25 червня 2024 року;

- Актом проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини;

- копією рапорту від 25 червня 2024 року про виявлення відсутності серед особового складу ОСОБА_4 ;

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 25 травня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 ;

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 26 травня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_4 вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_2 ;

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 27 травня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_4 прибув на навчання до вказаної частини з військової частини НОМЕР_3 ;

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 25 червня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_4 вважати таким, що самовільно залишив військову частину;

- копією наказу командира військової частини НОМЕР_2 «Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини».

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, відсутні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5ст. 407 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Виходячи з положень ст. ст. 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи, даних про особу ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 17 лютого 2025 року (тим самим зарахувавши у строк відбуття покарання період перебування під вартою).

Міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_8