печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9511/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження № № 0000062,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт, накладені ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року та ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року по кримінальному провадженні № 0000062, з земельної ділянки з кадастровим номером - :07:143:0011, площею 0,0853 га, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання сторона захисту зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області під час оформлення права власності на земельні ділянки, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам територіальної громади міста Дніпро, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 272, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року накладено у кримінальному провадженні № 0000062 арешт, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :07:143:0011, площею 0,0853 га, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування (за виключенням уповноважених Дніпровською міською радою осіб) вказаним нерухомим майном, в тому числі продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб. Після цього арешт на земельну ділянку було накладено повторно. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року накладено у кримінальному провадженні № 0000062 арешт, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :07:143:0011, площею 0,0853 га, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , заборонивши будь-яким особам відчужувати, розпоряджатися та користуватися (за виключенням уповноважених Дніпровською міською радою осіб) цим нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб тощо.

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:143:0011, на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2021 року №5581 та житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.12.2021 року №5577, що посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .

Минулий власник земельної ділянки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була законно набула на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , від 23.11.2021 року №2626.

При вчиненні обох законних правочинах арештів майно накладено не було та кримінальне провадження порушено не було (досудове розслідування не проводилося).

Таким чином, ОСОБА_4 користується правами добросовісного набувача, оскільки об`єктивно не мала можливості знати про ймовірні кримінальні правопорушення, а вчинені правочини є законними і дійсними.

Таким чином вважаємо, що арештоване майно, а саме земельна ділянка з кадастровим номером :07:143:0011 не відповідає критерію, визначеному ст.98 КПК України, як речовий доказ, ризики які слугували підставами для накладення арешту перестали існувати, а відтак відпала потреба в такому арешті.

Крім того, жодного процесуального статусу в рамках кримінального провадження власник майна не має, ні ОСОБА_4 , ні колишні власники ОСОБА_6 чи ОСОБА_8 не допитувалися в якості свідків та не вчиняли жодних процесуальних дій.

Підозра не пред`являлась, що в свою чергу вказує на безпідставність такого обмеження права власника на мирне володіння та користування своїм майном.

Відтак, представник власника майна вважає, що арешт накладено необґрунтовано та він підлягає скасуванню.

Представник власника майна до суду надав заяву про розгляд клопотання за її відсутності та за відсутності власника майна.

Прокурор подала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, одночасно зазначила, що не заперечуває проти задоволення клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб які не з`явилися, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області під час оформлення права власності на земельні ділянки, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам територіальної громади міста Дніпро, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 272, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2022 накладено у кримінальному провадженні № 0000062 арешт, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :07:143:0011, площею 0,0853 га, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування (за виключенням уповноважених Дніпровською міською радою осіб) вказаним нерухомим майном, в тому числі продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2022 накладено у кримінальному провадженні № 0000062 арешт, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :07:143:0011, площею 0,0853 га, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , заборонивши будь-яким особам відчужувати, розпоряджатися та користуватися (за виключенням уповноважених Дніпровською міською радою осіб) цим нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб тощо.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.10.2007).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із мотивувальних частин ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2022 та від 18.11.2022 вбачається, що підставою для накладення арешту є те, що вказані земельні ділянки відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме, можуть бути майном, яке могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з тим, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 триває з 2019 року, земельна ділянка, на яку накладено арешт, належить на праві власності ОСОБА_4 , набуті нею в передбачений законом спосіб, а саме: Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2021 року №5581 та житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.12.2021 року №5577, що посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 не вручалися, а відтак підстави для накладення арешту на майно останнього з метою конфіскації відсутні. Даних, які б свідчили про те, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, слідчому судді не надано.

При цьому органом досудового розслідування не надано слідчому судді достатніх та належних даних для висновку про наявність підстав, які б виправдали тримання майна, належного ОСОБА_4 , під арештом.

Таким чином, накладення арешту на зазначене майно є нерозумним та неспіврозмірним обмеженням права власності відносно завдань кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України, визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час судового розгляду встановлено, що сторона обвинувачення не заперечує проти скасування арешту в частині земельної ділянки з кадастровим номером - :07:143:0011, площею 0,0853 га, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

За викладених обставин, слідчий суддя враховує процесуальну позицію учасників кримінального провадження щодо згоди із вимогами клопотання, а відтак, виходячи з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження № № 0000062- задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року та ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року по кримінальному провадженні № 0000062, з земельної ділянки з кадастровим номером - :07:143:0011, площею 0,0853 га, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1