Вирок

Іменем України

Справа № 712/2491/24

Номер провадження 1-кп/712/582/25

СОСНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРКАСИ

м. Черкаси

30 травня 2025 Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, не одруженого, офіційно не працюючого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, учасником бойових дій, інвалідом, депутатом, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-18.02.2019 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

-03.05.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 4. ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 06.10.2024, будучи військовозобов`язаному, маючому військовий квиток серії НОМЕР_1 , відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 863 від 03.10.2024 визнаний придатним до військової служби, не має підстав для відстрочки, будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, в подальшому продовжений Указом Президента України з 23 липня 2024 року строком на 90 діб, ознайомленим із вимогами ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ, 06.10.2024 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , вручено під особистий підпис повістку на відправку до військової частини НОМЕР_2 з терміном прибуття на 09 год. 00 хв. 05.12.2024 року до призивної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки на мобілізацію і подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Однак, 05.12.2024 без поважних причин, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року № 2232- XII, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ та Указу Президента України «Про загальну Мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69-2022, не прибув до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки на мобілізацію і подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України визнав повністю, суду показав, що його з ІНФОРМАЦІЯ_6 возили до АДРЕСА_2 . Він скрізь пояснював, що стоїть на обліку в пробації, оскільки він засуджений, йому відповідали, що таких не беруть. Останній раз йому вручили повістку на 05.12.2024, але він не прийшов в ТЦК, тому, що злякався йти служити, оскільки й нього багато знайомих зникли безвісті, чи повернулися скаліченими;

-свідок ОСОБА_6 , допитанй в судовому засіданні показав, що працює в ІНФОРМАЦІЯ_7 . 06 жовтня 2024 ОСОБА_4 вручалася повістка з вказівкою прибути 05.12.2024. Згідно довідки ВЛК ОСОБА_4 визнаний придатним, відстрочок він проходження військової служби не мав. В назначений час ОСОБА_4 не з`явився, причини неприбуття не повідомив. З грудня 2025 з заявами не звертався;

-свідок ОСОБА_7 суду показав, що працює оператором мобілізаційного відділення в ІНФОРМАЦІЯ_7 . ОСОБА_4 отримав повістку, повин був з`явитися 05.12.2024. ОСОБА_4 проходив ВЛК 01.08.2024, якою визнаний придатним до проходження військової служби. З ніякими заявами ОСОБА_4 не звертався.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим за ст. 336 КК України, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

-рапортом офіцера мобілізаційного відділення ОСОБА_8 від 23.12.2024, згідно якого під час здійснення контролю, військовозобов`язаний, солдат запасу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не з`явився 05.12.2024 року о 09:00 на відправку у складі команди 386-17 по повістці, яка була йому злучена під особистий підпис о 12:00 год. 06.10.2024. Підстав для надання відстрочки не має. Громадянин ОСОБА_4 , був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та ознайомлений із санкцією статті 336 Кримінального кодексу України, яка передбачає позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Але незважаючи на кримінальну відповідальність, громадянин ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, не прибувши по повістці для відправки у складі команди НОМЕР_2 (т.1 а.м.к.п.2);

- довідкою №863 ВЛК від 03.10.2024, згідно якої солдат ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби (т.1а.м.к.п.3);

- військовим квитком ОСОБА_4 , обліковою (т.1 а.м.к.п. 4-5);

- розпискою ОСОБА_4 прогтотримання повістки (т.1 а.м.к.п. 6);

- заявою ОСОБА_4 за його підписом, згідно якої він ознайомлений із змістом ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підстав для надання відстрочки він не має (т.1 а.м.к.п. 7);

- карткою № 1227/3 про визначення придатності, згідно якої ОСОБА_4 , придатний до військовї служби (т.1 а.м.к.п.8);

Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Відповідно до статей 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, а захист України, її незалежності та територіальної цілісності України, відповідно до ст. 65 Конституції України є обовязком громадян України.

Україна як держава веде облік осіб, які є військовозобов`язаними, і здійснює стратегічне планування оборонних операцій з урахуванням інформації про кількість осіб, які перебувають на такому обліку та можуть у разі загрози державності під час війни бути залучені до оборони держави. Суд вважає, що призов за мобілізацією може зумовлювати виконання військового обов`язку не лише в бойовій обстановці, але може бути пов`язаний з іншими видами несення цієї служби (як от будівництво укріплень, вивезення поранених, ремонт техніки тощо). У час, коли Україна здійснює самооборону, коли існування самої держави є під загрозою, кожен громадянин України повинен усвідомлювати необхідність пошуку балансу між потребами держави і інтересами самого громадянина. ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на необхідність врахування «особливої суспільної потреби» і «пропорційно переслідуваної законної мети» у випадках, пов`язаних із необхідністю виконання певного обов`язку і свободою віросповідання. Суд вважає, що існування особливої суспільної потреби є очевидним, оскільки Україна веде оборонну війну, а не агресивну, Україна зазнала нападу з боку держави, яка є значно більшою за площею і кількістю населення, лінія активних бойових дій і лінія кордону, з боку якого може відбутися потенційний напад противника, вимірюється тисячами кілометрів. З іншого боку держава в особі її органів приймає і фіксує інформацію про віросповідування громадян, які перебувають на військовому обліку, і як свідчать навіть обставини цієї справи, враховує факт належності до певної релігії, визначаючи вид діяльності, військову спеціальність, до якої планують залучити мобілізованого.

Суд вважає, що завданням мобілізації військовозобов`язаних є реалізація тих завдань, в тому числі, які не пов`язані із використанням та носінням зброї, які планує і координує керівництво Збройних сил України. Суд звертає увагу і на той факт, що наступ на Україну носить широкомасштабний характер, адже у лютому 2022 року військове вторгнення було здійснено не лише з території Російської Федерації, а й з території Республіки Білорусь, а сам військовий супротив з боку України охопив понад 8 з 24 областей держави, які межують з названими державами. Протяжність військового нападу з півночі, сходу та півдня, а також з морського кордону Чорного моря сягнула більшої частини кордону всієї України, включаючи тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим. Саме військова служба за мобілізацією на цей момент є першочерговим заходом з метою забезпечення національних інтересів держави, оскільки є нагальною потребою в умовах неспровокованого військового нападу з боку РФ. Тобто мобілізація з боку держави України є єдинонеобхідним та невідкладним заходом для запобігання агресії іншої держави, а сама ж держава по суті вже тривалий період часу перебуває у стані «оборонної війни». Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_4 наявна об`єктивна та суб`єктивна сторона інкримінуємих кримінальних правопорушень.

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про винність ОСОБА_4 . Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями, які виразились в: ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено. На підставі викладеного, з урахуванням відношення ОСОБА_4 до вчиненого, особи обвинуваченого, який раніше судимий, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливі із застосуванням покарання у вигляді позбавлення волі, за сукупністю вироків, оскільки встановлено, що останній 03.05.2023 засуджений Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 4. ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки.

Суд враховуючи позицію прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироку законної сили, вважає за необхідне обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на останнього ряд зобов`язань.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Судові витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374,377 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом приєднання до покарання за даним вироком, частково приєднати покарання, призначене вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.05.2023 у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання після набрання вироку законної сили.

До набрання вироку законної сили обрати ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язаня, поклавши на останнього обов`язки з`являтися на вимогу суду, повідомляти суд про зміну місця постійного проживання.

Речові докази:

- вилучені у ході тимчасового доступу належним чином завірені копії довідки військово-лікарської комісії, військовозобов`язаного ОСОБА_4 від 03.10.2024, розписки про отримання повістки на відправку до в/ч НОМЕР_2 від 06.10.2024 по 05.12.2024 на 09.00, повідомлення про відповідальність за порушення вимог ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 06.10.2024, заява ознайомлення зі ст. 23 «Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації» від 04.10.2024, копія облікової картки до військового квитка військовозобов`язаного ОСОБА_4 , серія НОМЕР_1 , копія військового квитка військовозобов`язаного ОСОБА_4 , серія НОМЕР_1 долучені до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1