Справа № 487/4920/25
Провадження № 1-кс/487/3411/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001077 від 16.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

18.07.2025 року старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокуроромХерсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді із указаним клопотанням, у якому просила Застосувати у кримінальному провадженні № 0001077 від 17.07.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, українця, із повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор». Визначити заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., оскільки менший розмір застави не здатний забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків. Разом з тим, у випадку внесення застави покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до старшого групи слідчих у кримінальному провадженні в даному кримінальному провадженні, із періодичністю раз на тиждень щочетверга, у період часу з 09 до 18 години; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування із свідками та учасниками даного кримінального провадження окрім, як при участі у слідчих та процесуальних діях; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі з державами з котрими Україна має міждержавні договори про перетин кордонів за внутрішньодержавними паспортами.

Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, крім того він усвідомлює, що в разі доведення його вини, суд може призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, окрім цього, ОСОБА_4 може вплинути на свідків у провадженні, з метою схилити їх до надання неправдивих свідчень, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим виникла необхідність щодо вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні вину визнав, суду пояснив, що заблокували його банківські картки, він розлютився та подзвонив до ТЦК та повідомив про мінування. Не мав наміру це робити, гранати в нього не було, сказав не подумавши, шкодує, що так вчинив. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що зазначені у клопотанні ризики не обґрунтовані, а тримання під вартою занадто суворий запобіжний захід. Підозрюваний має родину, постійне місце проживання, офіційно працевлаштований. Просив визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування ініційованого заходу, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч.2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Судом встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001077 від 16.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Херсонською обласною прокуратурою.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16 липня 2025 року приблизно о 16 годині 49 хвилин, переслідуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення правоохоронним органам про підготовку замінування, що загрожує безпеці громадян, з метою викликати занепокоєння, паніку та розгубленість серед працівників та відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (місце тимчасової дислокації), достовірно знаючи при цьому про неправдивий характер поширюваної ним інформації та розуміючи, що таке повідомлення викличе обстановку страху та паніки, порушить нормальний режим роботи установи, з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та прямо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді шкоди громадській безпеці та тимчасового припинення діяльності об`єкта, використовуючи мобільний телефон марки «Infinix НОТ 20і», модель «Infinix Х665Е», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , здійснив телефонний дзвінок на спецлінію «102» та повідомив завідомо неправдиву інформацію, про свій намір вчинити замінування приміщення.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 (місце тимчасової дислокації), який відповідно до Закону України «Про основні засади забезпечення кібербезпеки України» відноситься до об`єктів критично важливої інфраструктури.

Вказане повідомлення було спрямоване на порушення звичного режиму функціонування ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (місце тимчасової дислокації), та призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб (представників рятувальних служб та поліції) для перевірки вказаного повідомлення.

За результатами перевірки повідомлення про підготовку замінування, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (місце тимчасової дислокації), інформація про підготовку замінування не підтвердилась та вибухонебезпечних предметів не виявлено.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України - завідомо неправдиве повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи інші тяжкі наслідки, об`єктом якого став критично важливий об`єкт інфраструктури.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсон, громадянин України, українець, із повною загальною середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимому.

17.07.2025 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: аудіозаписом телефонного дзвінка на лінію «102» з мобільного номеру НОМЕР_3 ; протоколом огляду аудіозапису телефонного дзвінка на лінію «102» з мобільного номеру НОМЕР_3 ; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 від 17.07.2025; протоколом огляду мобільного телефону марки «Infinix НОТ 20і», модель «Infinix Х665Е»; протокол огляду місця події ІНФОРМАЦІЯ_2 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши пояснення сторін, суд вважає доведеним наявність ризиків передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 259 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, а тому може переховуватися від органів розслідування та суду.

Крім того, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як ОСОБА_4 , переслідуючи прямий злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення правоохоронним органам про підготовку замінування, що загрожує безпеці громадян, перебуваючи на свободі може вчинити вказані дії повторно.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність ризику передбаченого п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні.

Також, в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і в судовому засіданні необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

На підставі викладеного, також враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваного, те, що підозрюваний ОСОБА_4 одружений, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, у скоєному щиро розкаявся, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме, домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний час, буде достатньо, щоб запобігти існуючим ризикам.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001077 від 16.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці до 17.09.2025 (включно), заборонивши йому в період часу з 19.00 години по 07.00 годину наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (за винятком часу дії повітряної тривоги).

Покласти на підозрюваного наступні обов`язки: не відлучатися з міста проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 21.07.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1