Справа № 192/1151/25
Провадження № 1-кс/192/145/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000075 від 07 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України про арешт майна,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, на обґрунтування якого зазначив, що до чергової частини ВП № 1 надійшло повідомлення про те, що 07 травня 2025 року приблизно о 05 годині 40 хвилин під час здійснення патрулювання головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» в с. Новомиколаївка Дніпровського району Дніпропетровської області на березі р. Мокра Сура за координатами: 48.2993499, 34.8620586, було виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який використовуючи заборонене знаряддя для лову - 2 жилкові сітки білого та фіолетового кольору, здійснив вилов водних живих біоресурсів з р. Мокра Сура, чим спричинив державі істотну шкоду.

Відомості за даним фактом 07 травня 2025 року року були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000075 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

У клопотанні зазначено, що під час проведення огляду місця події, а саме: ділянки місцевості, розташованої за координатами 48.2993499, 34.8620586 в с. Новомиколаївка Дніпровського району Дніпропетровської області на березі р. Мокра Сура, було виявлено ОСОБА_4 , поряд з яким знаходились дві сітки «Жилкова» фіолетового кольору довжиною 70 м, висотою 1,5 м, вічком 50 мм та білого кольору довжиною 70 м, висотою 30 м, вічком 50 мм, які останній добровільно надав для огляду. Також поряд з ОСОБА_4 було виявлено живі водні біоресурси, а саме: карась у кількості 45 од, загальною вагою 13 кг 780 г. В подальшому дві сітки жилкові були вилучені до ВП № 1 та постановою дізнавача від 07 травня 2025 року визнані речовими доказами, а живі водні біоресурси випущені в природне середовище.

У клопотанні вказано, що оскільки сітки жилкові є знаряддями вчинення злочину, тому у слідчих органів виникла необхідність у збереженні таких речових доказів через арешт шляхом заборони користуватися, відчужувати та розпоряджатися ними.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував свою причетність до вчиненого кримінального правопорушення та не заперечував проти арешту сіток.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши пояснення власника майна, слідчий суддя вважає, що останнє підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно, було зазначено про необхідність збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення та пошкодження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як з`ясовано з матеріалів клопотання, 07 травня 2025 року були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування відомості за №0000075 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

З протоколу огляду місця події від 07 травня 2025 року з`ясовано, що під час огляду було виявлено сітку жилкову фіолетового кольору довжиною 70 м, висотою 1,5 м, вічком 50 мм та сітку жилкову білого кольору довжиною 70 м, висотою 30 м, вічком 50 мм, власником та користувачем яких є ОСОБА_4 .

Вказані предмети були вилучені до ВП № 1 та постановою від 07 травня 2025 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженню і передані на зберігання до камери схову ВП № 1.

Слідчий суддя посилається на те, що метою арешту майна, зокрема, є збереження речових доказів, а ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку вважаю, що прокурором обґрунтовано в якості мети арешту сітки зазначено збереження речових доказів, попередження можливості її знищення, пошкодження, а іншим способом зберегти речові докази інакше як шляхом арешту - неможливо.

З огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування цього заходу - запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що сітки жилкові є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий суддя вважає за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вказане майно.

Слідчий суддя вважає, що прокурором було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, в тому числі і власника майна, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.

Водночас, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Отже, відповідно до п. 1 п ч. 5 ст. 173 КПК слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, повинен в резолютивній частині ухвали зазначити перелік майна, на який накладено арешт, а відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК якщо слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вважає за необхідне заборонити, обмежити право власників чи володільців розпоряджатися або користуватися майном, у резолютивній частині ухвали він повинен прямо про це зазначити, разом із вказівкою на майно, щодо якого застосовуються такі заборони чи обмеження.

Тому, клопотання прокурора про арешт майна, підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000075 від 07 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на сітку жилкову фіолетового кольору довжиною 70 м, висотою 1,5 м, вічком 50 мм та на сітку жилкову білого кольору довжиною 70 м, висотою 30 м, вічком 50 мм, власником та фактичним користувачем яких є ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), шляхом заборони користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим/дізнавачем, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які були відсутні при її проголошенні - з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1