137/1013/25
У Х В А Л А

20.08.2025

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Літинська ВК № 123» ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника засудженого-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Літин заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про його звільнення від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання у випадках, передбачених ст.74 КК України, засудженого 21.07.2021 вироком Літинського районного суду Вінницької області, який змінено ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24.11.2021, за ч.2 ст.289, ст.71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання у випадках, передбачених ст.74 КК України, а саме, за попереднім вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.08.2020 за ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку з набранням законної сили 09.08.2024 Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024.

Представник ДУ «Літинська виправна колонія №123» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви, оскільки вважає, що підстави для його задоволення відсутні, адже сума викраденого майна за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.08.2020 перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на момент вчинення злочину.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Літинського районного суду Вінницької області від 21.07.2021, яким він визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації належного йому майна. На підставі ст.71 КК України ОСОБА_6 повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.08.2020 та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації належного йому майна.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24.11.2021 вирок Літинського районного суду Вінницької області від 21.07.2021 щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, змінено. Вирішено вказати в резолютивній частині вироку, що початок строку покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.08.2020 затверджено угоду про примирення від 20.08.2020, укладену між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 . Визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. Визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.289 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання, визначивши іспитовий строк тривалістю в 1 рік. Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироки набрали законної сили та звернуті судом до виконання.

Згідно вказаного вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 20.08.2020, за епізодом від 04.01.2020, за яким дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, вартість завданої майнової шкоди, а саме, крадіжки грошових коштів в сумі 220,00грн та планшету марки "Хуавей Медіа Пад Т3 7", вартістю 3120,00грн, на момент вчинення правопорушення складає 3340,00грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, зокрема вказано «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07.10.2024, справа №278/1566/21, Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозд.1 розд. ХХ та пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розд.IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно п.5 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, сума податкової соціальної пільги встановлена в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2020 становив 2027,00грн.

Враховуючи те, що вартість майна, зокрема, у таємному викрадення якого обвинувачувався ОСОБА_6 , становить 3340,00грн, що у 2020 році перевищувала 2027,00грн, тобто ця сума була більшою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд вважає, що підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст.3, 5, 74 КК України, ст.372, 395, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про його звільнення від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання у випадках, передбачених ст.74 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1