Провадження №11-сс/801/386/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі :

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубовець, Немирівського району Вінницької області, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , старшого солдата, навідника військової частини НОМЕР_1 , з середньою освітою, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 1 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання слідчого мотивовано тим, що провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000633 від 06.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 1 КК України, під час розслідування якого виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

07.05.2025 о 05 годині 15 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07.05.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема:

1) переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду, так як останній знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінального правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

3) незаконного впливу на свідків кримінального провадження, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно;

4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, обставини вчинення злочину;

2) особиста порука, оскільки у ОСОБА_8 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування та в суд на першу вимогу;

3) домашній арешт, враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу, що не дасть можливість запобігти вказаним вище ризикам.

Ураховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки у вигляді смерті людини, вид передбаченого покарання, а також те, що підозрюваний ОСОБА_8 на момент пригоди вже переховувався від компетентних органів за вчинення іншого правопорушення, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, на переконання слідчого, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_9 . Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк тримання під вартою визначено протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто до 05 години 10 хвилин 05 липня 2025 року. Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 05 липня 2025 року.

Постановлене рішення мотивовано тим, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 1 КК України, є обґрунтована. Прокурором під час розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним, оскільки лише тримання під вартою може запобігти зазначеним у клопотанні ризикам. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для визначення застави, оскільки інкримінований злочин спричинив загибель людини.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам ст.ст.176,177,178,183 КПК України.

Звертає увагу на те, що органом досудового розслідування не надано належних доказів заявлених ризиків, а саме переховування від органів досудового розслідування або суду, знищення приховування чи спотворення речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, потерпілого, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вважає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває, не залишив місце ДТП, намагався надати першу медичну допомогу потерпілій, дочекався працівників швидкої, у момент затримання добровільно розповів про всі деталі пригоди, не здійснював опір, шкодує про вчинене, повністю визнає вину, має на утриманні двоє малолітніх дітей.

Позиції учасників судового розгляду

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Мотиви і висновки суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Як убачається із апеляційної скарги, захисником не оскаржується обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому висунуто підозру, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені, та вважає висновки слідчого судді у цій частині правильними.

Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, то всупереч доводам захисника, такі обґрунтовано існують.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід ураховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ураховуючи обставини кримінального правопорушення, а саме вчинення підозрюваним інкримінованого злочину в стані алкогольного сп`яніння будучи позбавленим права керування транспортним засобом, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного ОСОБА_8 , відсутність у нього соціально стримуючих факторів , апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про те, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває, не залишив місце ДТП, намагався надати першу медичну допомогу потерпілій, дочекався працівників швидкої, у момент затримання добровільно розповів про всі деталі пригоди, не здійснював опір, шкодує про вчинене, повністю визнає вину, має на утриманні двоє малолітніх дітей, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці ОСОБА_8 у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а особливо нічного. До того ж, деякі із зазначених захисником обставини існували на час інкримінованих підозрюваному дій, однак, вони не стали для нього стримуючим фактором.

Колегія суддів також звертає увагу і на те, що вимоги апеляційної скарги захисника, який заперечує доведеність передбачених ст.177 КПК України ризиків, однак одночасно просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у цій частині є суперечливими, оскільки за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із наведених ризиків.

Отже, доводи захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Окрім того, колегія суддів зважає на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки інкриміноване йому кримінальне правопорушення, хоч і вчинене з необережності, однак зазіхає на суспільну складову безпечного життя, а тому формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення стосовно нього злочинних дій у сфері безпеки дорожнього руху, що в свою чергу вимагає більшої суворості від суду під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд, не знаходить, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , його особу, а також встановлені слідчим суддею ризики.

Доказів про те, що за станом здоров`я підозрюваний ОСОБА_8 не може перебувати під вартою колегії суддів під час апеляційного розгляду не надано.

Усі інші обставини, на які посилались підозрюваний та захисник під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення та висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів також не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4