Справа № 541/1359/25
Провадження № 1-кс/541/647/2025
У Х В А Л А

25 липня 2025 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника, адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за № 0000368 від 02.04.2025 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новаки, Лубенського району, Полтавської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 12.06.2024 Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 259 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в :

09 липня 2025 року старший слідчий СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025 року за № 0000368 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В поданому клопотанні слідчий посилається на те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII, під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність), зокрема, фізичного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №311 від 03.11.2023 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду старшого навідника 2 гранатометного відділення протитанкового взводу 1 механізованого батальйону вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Так, 22 березня 2025 року близько 17 год 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у лісосмузі біля домогосподарства по АДРЕСА_1 , в результаті раптово виниклих неприязних відносин до своєї падчерки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, підійшов до ОСОБА_7 схопив лівою рукою за ліву руку останню та поклав її на верхню частину пня, після чого тримаючи в правій руці сокиру наніс один удар гострою металевою частиною сокири по другому пальцю лівої кисті потерпілої.

В результаті протиправних та умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 заподіяні наступні тілесні ушкодження: ампутація нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті, рани 2,3 пальців лівої кисті, які могли утворитися від одноразової дії рублячого предмету, яким також міг бути удар сокирою та по ступеню тяжкості оцінюються тільки у своїй сукупності та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Отже, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у порушенні вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та спричиненні потерпілій ОСОБА_7 , яка є його падчеркою, середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за відсутності ознак систематичності, вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При розгляді клопотання слідчим суддею прокурор просила задовольнити клопотання слідчого з посиланням на ризики, наведені у клопотанні: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та неповнолітньої потерпілої у кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Вказувала, що ОСОБА_5 є діючим військовослужбовцем який самовільно залишив військову частину, на даний час не працює, немає офіційного доходу та міцних соціальних зв`язків. Вчинив кримінальне правопорушення відносно неповнолітнього члена сім`ї. Оскільки потерпіла має об`єктивні побоювання за своє життя та здоров`я, тому мати потерпілої та неповнолітня звернулися до Білоцерківської сільської ради з метою надання їм тимчасового місця для проживання, у зв`язку з чим вони були тимчасово переміщені до іншої області для проживання подалі від кривдника. Наголошувала, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду полягає в тому, що 30.06.2025 ОСОБА_5 після повідомлення про підозру було вручено повістку про виклик до слідчого для допиту, однак останній 04.07.2025 на виклик для проведення допиту до ВП не з`явився, чим зірвав проведення слідчої дії та не виходив на контакт. Крім того, проігнорував явку до суду, а лише після застосування примусового приводу почав з`являтися в судові засідання. В кримінальному провадженні не допитані свідки та потерпіла, які побоюються за своє життя після вказаних дій ОСОБА_5 та не можуть проживати за місцем свого проживання, оскільки підозрюваний має суттєвий психологічний та емоційний вплив. Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення зазначала, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків не зробив, його поведінка не змінилися, а тому в подальшому може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. За таких обставин вважала, що тримання під вартою буде єдиним запобіжним заходом який зможе забезпечити виконання покладених на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе надати вказаних результатів. У зв`язку з тим, що вказаний злочин був вчинений із застосуванням насильства відносно неповнолітньої дитини, тому вважала, що застосування застави у вказаному випадку є недоцільним.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував свою причетність до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Суду пояснив, що два роки назад самовільно залишив військову частину, на даний час працює неофіційно у фермера, проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 , в якого він працює та який надав житло, де вони проживали 4-й рік. За даною адресою він проживав зі своєю сім`єю: співмешканкою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (10 років), ОСОБА_11 (9 років), ОСОБА_7 (8 років), дочкою ОСОБА_12 (4 роки), а також 4 місяці назад в Полтаві народилася донька ОСОБА_13 , однак чи вказаний він батьком дитини йому не відомо, бо із співмешканкою він весь цей період не спілкувався. Від попереднього шлюбу має сина ОСОБА_14 , однак він проживає з колишньою дружиною у м. Глобино. Стверджував, що алкогольними напоями не зловживає, а вживає приблизно раз у місяць, після їх розпивання сварок в сім`ї не було, лише інколи були з дружиною через побут. Щодо подій які трапилися 22.03.2025 повідомив, що близько 14:30 повернувся додому з роботи, де був зайнятий копанням могили, алкогольні напої не вживав. Співмешканка з сином в той день поїхали в гості, а він залишився із дівчатами вдома. Після того як виконав певну роботу по господарству заніс у хату дрова та наклав плиту, далі приніс гілочок які наламав, а потім сказав дівчатам принести ще гілочок щоб розтопити плиту, сам залишився у хаті із донькою ОСОБА_15 дивитися мультики. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пішли удвох через дорогу в лісопосадку. Через деякий час в будинок зайшла ОСОБА_16 та принесла пучечок гілочок, на його запитання де ОСОБА_17 , повідомила, що вона в посадці та зараз прийде. Згодом зайшла ОСОБА_17 та тримала палець в руках. Один палець вона відрубала, а інший трохи зачепила. Фаланги відрубаного пальця з нею не було, він не пішов шукати відрубану частину пальця, бо було вже сіро та не міг залишити дітей. Пояснював, що спочатку ОСОБА_17 повідомляла, що впала на скляну банку, однак він не повірив що можна було так порізатися, після чого ОСОБА_16 повідомила, що ОСОБА_17 відрубала пальця сокирою співмешканки, бо в господарстві у них було 6 сокир, які зберігалися у веранді. Він викликав швидку допомогу та обробив палець, зателефонував співмешканці, яка повернулася коли вже приїхала швидка допомога. Лікар обробила палець, після чого вони зібрали документи та він із дитиною поїхав в м. Миргород в лікарню. В ОСОБА_18 він та донька давали пояснення слідчому, в тому числі допитували дитину без нього. В лікарні ОСОБА_17 зашили палець та на наступний день вони поїхали додому. Через 5 днів співмешканка їздила з дитиною в обласну лікарню. Де зараз знаходиться співмешканка з дітьми йому не відомо, а також чому вона поїхала. Зв`язок з нею є, однак вона не відповідає на дзвінки. Заперечував щодо систематичних знущань з його боку над нею та дітьми. Разом вони проживали вісім з половиною років. Пояснював, що інколи застосовував фізичну силу по відношенню до дружини, оскільки вона зловживала алкогольними напоями, які придбавала за дитячі кошти, з цих підстав в сім`ї виникали сварки, а під час їхнього спільного проживання у с. Вирішальне у ОСОБА_9 були проблеми із соціальними службами, які хотіли забрати дітей, тому він змушений був перевезти їх проживати за місцем своєї роботи. Дохід їхньої сім`ї складався із виплат допомоги по догляду за дітьми та він заробляв 500-600 гривень в день. Щодо звернення співмешканки та її доньки до соціальної служби з метою їх відселення та надання тимчасового прихистку зазначив, що це пов`язано з тим, що в нього із старостою села склалися неприязні відносини. Крім того зазначив, що про розгляд клопотання слідчого в суді йому повідомляв дільничний, який сказав з`явитися в судове засідання, однак не повідомив куди саме, у ОСОБА_19 чи ОСОБА_18 . У зв`язку з чим, він приїхав з батьками до суду у ОСОБА_19 , де йому повідомили, що призначених засідань відносно нього немає, після чого він поїхав додому. Про наступне судове засідання йому вручили повідомлення на роботі в полі. Коли працівники поліції вилучали в нього сокири, а саме 6 штук, він був присутній та не забороняв, бо не вчиняв даного кримінального правопорушення. З клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу не згодний, бо на даний час проживає один та тримає господарство, за яким немає кому доглядати.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що ОСОБА_5 її син, вони проживають далеко один від одного, однак часто їздили до його сім`ї в гості та допомагали продуктами харчування. 23.03.2025 ОСОБА_5 зателефонував їй з лікарні м. Миргород та повідомив, що 22.03.2025 в той час як він знаходився у будинку із ОСОБА_21 та не бачив що відбулося, діти перебували на вулиці, невістки вдома не було. ОСОБА_22 занесла у хату дрова для розпалювання, а ОСОБА_17 зайшла у будинок з пальчиками, які тримала у руці. У лікарні їх допитував слідчий, ОСОБА_5 прочитав допит та підписав, а також повідомляв, що все написано було правильно. Крім того, ОСОБА_17 допитували у присутності лікарів, що вона повідомляла сину не було відомо. Щодо співмешканки ОСОБА_5 ОСОБА_9 зазначила, що вона зловживає алкогольними напоями, коли приїжджали в гості бачили її з розбитим обличчям, на що остання повідомляла, що впала з велосипеда, в той час коли співмешканка поверталася додому в стані алкогольного сп`яніння або вночі, син сидів із дітьми, годував та купав їх. Вони любили всіх дітей та гарно до них відносилися, привозили одяг із церкви. Діти також гарно ставилися до її сина, він намагався знайти до них підхід, оскільки не було материнського виховання, міг накричати на них коли не слухалися. Зазначила, що 02.04.2025 вона викликала поліцію, коли не стало невістки з дітьми. Перед цим вона з нею розмовляла з приводу того, як остання 30 чи 31 березня їздила на комісію щодо виплати допомоги по догляду за дітьми, після чого повідомляла, що їй переоформлять виплати, бо вона не отримувала 10 місяців виплати як багатодітна та малозабезпечена сім`я, а отримувала лише 2100 грн на доньку ОСОБА_15 . Вважала, що співмешканка здійснює наклеп на ОСОБА_5 , однак чому вона пішла з дому та не хоче спілкуватися їй не відомо, можливо не хотіла жити з її сином. З квітня місяця ОСОБА_9 не відповідає на її телефонні дзвінки, а також інших мешканців села Рокита. Крім того пояснила, що коли викликала поліцію 02.04.2025 у зв`язку з тим, що не стало невістки та дітей, вони з поліцією були до вечора та пізно поїхали додому, а в ніч з 2 на 3 квітня до ОСОБА_5 приїжджали працівники поліції двома машинами та шукали його, однак він не ночував вдома, ховався. На наступний день було теж саме, після чого вона запропонувала сину, щоб він їхав з ними до них додому, а до нього додому будуть приїжджати через день, щоб нагодувати господарство. Вказувала, що ОСОБА_5 ховався від працівників поліції, бо вони його били неодноразово. 04.07.2025 син не з`явився на виклик у поліцію, бо був похорон військовослужбовця. Пояснювала, що син в сім`ї поводив себе добре, однак зловживав алкогольними напоями, так як і невістка.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши зміст клопотання і матеріалів в копіях, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи цього клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 02.04.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

30.06.2025 року о 17 годині 51 хвилина старшим слідчим СВ Миргородського РВП за погодженням із прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

08.07.2025 підозрюваному ОСОБА_5 вручено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке в подальшому скероване на адресу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду.

10.07.2025 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_5 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим ухвалою слідчого судді відносно нього застосовано привід.

Крім того, відповідно до рапорта старшого слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_23 від 04.07.2025 слідує, що підозрюваному 30.06.2025 після вручення повідомлення про підозру, було вручено повістку про виклик до ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області на 09:00 год. 04.07.2025 для проведення допиту підозрюваного, проте останній на зазначену дату не з`явився, про причини неявки не повідомив

Відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З матеріалів долучених до клопотання, про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою, вбачається, що підозра у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України є обґрунтованою. Оскільки підтверджується: протокол огляду місця події від 02.04.2025; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_7 у порядку ст. 225 КПК України від 16.04.2025; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_10 у порядку ст. 225 КПК України від 16.04.2025; висновком судово-медичного експерта № 157 від 30.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 17.04.2025; протоколом пред`явлення для впізнання речей малолітній потерпілій ОСОБА_7 від 20.06.2025; протоколом пред`явлення для впізнання речей малолітньому свідку ОСОБА_10 від 20.06.2025; додатковим висновком судово-медичного експерта № 250 від 25.06.2025, а також іншими матеріалами у своїй сукупності.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовний до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні в період іспитового строку нетяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а саме неповнолітнього члена сім`ї, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, має молодий вік та задовільний стан здоров`я, неодружений, військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину, джерела його доходів не відомі, на даний час проживає один без реєстрації, за місцем проживання характеризується негативно, що вказує на відсутність соціальних зв`язків які б забезпечували його явку до слідчого та суду. Крім того, перешкоджав кримінальному провадженню, оскільки не з`явився на виклик слідчого до ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області для проведення слідчого дії, а також після вручення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не з`явився в судове засідання на виклик слідчого судді.

Враховуючи вищевикладені обставини слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та неповнолітню потерпілу у кримінальному провадженні, враховуючи усвідомлення можливого призначення передбаченого законом покарання у випадку доведеності його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що перешкоджатиме проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування та на переконання суду унеможливлює застосування йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Отже, на даному етапі досудового розслідування, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, здатний запобігти доведеним ризикам.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачено, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Із обставин встановлених в ході досудового розслідування слідує, що кримінальне правопорушення було вчинено із застосуванням фізичного насильства відносно неповнолітньої дитини, а тому слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для визначення підозрюваному ОСОБА_5 застави.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176178, 183, 193, 194, 196, 198, 205 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 датоване 04.07.2025 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - запобіжний захід тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів з моменту взяття під варту 25 липня 2025 року по 22 вересня 2025 року включно, без застосування застави.

Копію цієї ухвали для виконання негайно направити до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Копію цієї ухвали для відому вручити прокурору, підозрюваному та слідчому органу досудового розслідування, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак відповідно до положень ст. 205 КПК України ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1