Справа № 307/757/25
Провадження №1-кп/307/50/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

14 травня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

та його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2025 року за № 0000020 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 3 ст. 332 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження № 0000020 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 3 ст. 332 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 08 травня 2025 року через канцелярію суду подала клопотання про зміну запобіжного заходу в частині зменшення розміру застави на суму 142 000 грн., які повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 січня 2025 року стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб до 24.03.2025, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області запобіжний захід щодо тримання під вартою продовжено строком на 60 діб до 17.05.2025 та визначено заставу у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп.

Вказаний розмір застави було визнано достатнім для запобігання ризикам, які існували на момент обрання запобіжного заходу.

На виконання ухвали Тячівського районного суду від 19.03.2025, 20 березня 2025 року заставодавцями ОСОБА_10 внесено заставу у розмірі 142 240,00 грн., а ОСОБА_11 внесено заставу у розмірі 100 000 грн.

З моменту обрання запобіжного заходу та звільнення ОСОБА_8 з УВП №9, у зв`язку із внесенням застави пройшло майже два місяці і, відповідно, заявлені стороною обвинувачення ризики, визначені ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час обрання стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу, на даний момент зменшилися та перестали існувати.

Так, досудове розслідування завершено, всі докази стороною обвинувачення зібрано; за цей період часу ОСОБА_8 не ухилявся від слідства та суду; не вчинив спроб перетнути державний кордон; не вчиняв спроб впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження; не вчинив жодного іншого кримінального правопорушення, та не порушив покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

ОСОБА_8 , позитивно характеризується, раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки; здійснює догляд за дідом, який є особою з інвалідністю III групи, та бабою, яка є онкохворою. У нього відсутні прояви поведінки, які свідчать про схильність до вчинення правопорушень.

Одним із заставодавців є баба ОСОБА_10 , яка внесла частину застави в розмірі 142 000 ( сто сорок дві тисячі ) грн.

Так, ОСОБА_10 хворіє та потребує медичного лікування. Крім цього, значні кошти сім`ї йдуть на лікування діда ОСОБА_12 , який має ускладнення дихальної системи, постійно знаходиться на апараті, що постачає кисень, не пересувається, весь час лежить, що обумовлює несення нею значних фінансових витрат.

На внесення застави ОСОБА_10 витратила всі наявні в неї заощадження, що значно погіршило її матеріальне становище та обмежило їх із чоловіком у лікуванні.

Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення наразі відпали та враховуючи, що відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, просить суд зменшити розмір визначеної застави на частку, яка була внесена ОСОБА_10 , а саме на 142 000 ( сто сорок дві тисячі).

Зазначила, що ОСОБА_8 зобов`язується беззаперечно виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Прокурор ОСОБА_13 заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обставини вказаного клопотання та заперечень щодо задоволення вказаного клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості, є запобіжний захід.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Статтею 194 КПК України визначено, що запобіжний захід може бути застосований до особи виключно у випадку, якщо буде доведено обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, зокрема, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів та ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному поводженні із зброєю, а саме придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

На підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 січня 2025 року відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн. строком на 2 місяці, а саме до 24 березня 2025 року, а також у разі внесення застави визначено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; носити електронний засіб контролю.

Ухвалою судді від 19 березня 2025 року продовжено ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто по 17 травня 2025 року включно, визначено заставу у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00? (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп. та у випадку внесення застави покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

ОСОБА_8 20 березня 2024 року звільнений з УВП № 9, у зв`язку із внесенням застави.

Таким чином, на момент розгляду клопотання сторони захисту щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжує діяти запобіжний захід у вигляді застави та продовжують діяти процесуальні обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Частиною 2 даної статті встановлено, що застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України).

В обґрунтування необхідності зміни запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави, застосованої до ОСОБА_8 , захисник посилається на обставини належної поведінки обвинуваченого протягом усього часу звільнення обвинуваченого з УВП, зменшення ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу, та те, що ОСОБА_8 здійснює догляд за особою з інвалідністю, а заставу було внесено бабою, яка потребує постійного лікування. В сукупності цих обставин, на думку захисника ОСОБА_9 , достатньо для зменшення розміру застави на 142 240, 00 грн.

Однак, зважаючи на конкретні обставин злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 та те, що у разі доведення його вини і визнання винним у їх вчиненні, обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з конфіскацією майна, а також існування на даний час ризиків, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу, оскільки судовий розгляд не розпочато, жодні докази не досліджено, свідки не допитані і наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, а тому клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави не підлягає до задоволення.

Щодо заявленої вимоги про повернення коштів у розмірі 142 240,00 грн. заставодавцю ОСОБА_10 , то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Таким чином, зазначені законодавчі положення пов`язують можливість повернення застави виключно з припиненням дії цього запобіжного заходу.

Суд наголошує, що у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до положень ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою.

Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного/обвинуваченого є актом доброї волі такої особи.

Особа не може бути визнана заставодавцем всупереч її бажанню.

При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується самим лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу. Водночас така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на зазначене, у заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти, внесені ним у якості застави за обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший термін за його бажанням до припинення дії цього запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави.

Копію ухвали після її оголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде складений та оголошений 19 травня 2025 року о 15 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1