Справа № 932/3988/25
Провадження № 1-кс/932/1708/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , подану у порядку, визначеному у ст. 206 КПК України, з повідомленням про незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_3 29 квітня 2025 року звернувся до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_4 , в якій зазначив про її незаконне затримання та тримання під вартою.

В обґрунтування вимог скарги захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 було затримано 28 квітня 2025 року о 08-34 год. За місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Сторона захисту вважає сам факт затримання незаконним, тому що при затриманні слідчим як підставу для затримання вказано п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, що, начебто, у нього були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 під час дії режиму воєнного стану може вчинити втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності. Сторона захисту цим не погоджується, оскільки така підстава взагалі відсутня, про що було зазначено в зауваженнях до протоколу. Дане кримінальне провадження було внесене до ЄРДР в жовтні 2024 року, після цього у кримінальному упровадженні за участі ОСОБА_4 було проведено низку слідчих дій, як то 17 січня 2025 року був проведений обшук за її місцем проживання, і вчора був проведений повторний обшук, яким підтверджено, що вона знаходиться за місцем свого проживання, нікуди не тікає. Також в січні 2025 року був проведений обшук за місцем її роботи в центрі СНІДу, після цього проводились тимчасові доступи до документів в центрі СНІДу, і вона, як завідувач, брала участь в цих слідчих діях, допитувались в якості свідків співробітники центру СНІДу, тобто ОСОБА_4 було достеменно відомо про кримінальне провадження, про його фабулу, і вона розуміла що колись їй буде повідомлено про підозру, що вчора і сталося. Просив визнати затримання незаконним, оскільки не існувало будь-яких передбачених КПК України підстав для цього, і сторона обвинувачення маніпулює воєнним станом, та звільнити ОСОБА_4 з-під варти. На судове засідання з розгляду клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке, скоріш за все, відбудеться завтра, ОСОБА_4 готова прийти добровільно.

ОСОБА_4 не було доставлено конвоєм в судове засідання, будь-яких повідомлень з приводу причини невиконання вимоги суду до початку судового розгляду до суду не надходило.

З доповідної помічника судді ОСОБА_5 вбачається, що прокурор Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , який є старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні, був повідомлений про день та час розгляду скарги телефонограмою, однак після тривалого очікування в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду скарги або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не надав. В подальшому взагалі припинив відповідати на телефонні дзвінки.

Слідчий в судове засідання не заявився, про день та час розгляду скарги повідомлявся шляхом надсилання повідомлення не електронну пошту. Клопотання про відкладення розгляду скарги або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від слідчого не надходило.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги скарги, які стосуються питання щодо законності позбавлення волі особи і в зв`язку з цим потребують невідкладного вирішення, визнав за можливе розглянути скаргу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання, хоча і були повідомлені про розгляд скарги належним чином, не заявили клопотання про його відкладення.

Також слідчий суддя вважає, що розгляд скарги у відсутність особи, в інтересах якої вона подана, не порушить права цієї особи.

Тож, вислухавши захисника, дослідивши долучені до скарги та подані в судовому засіданні докази, слідчим суддею встановлено таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Затримана ОСОБА_4 утримується в Ізоляторі тимчасового тримання №1 за адресою: м. Дніпро, вул. В. Сліпака (раніше Єрмолової), буд. 21а, що розташований на території Шевченківського району м. Дніпра, тобто скарга захисника підлягає розгляду слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

В судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 2025 року о 08 год. 34 хв. за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, буд. 27, кв. 157, в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000126 від 15 жовтня 2024 року, було проведено затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як підставу для затримання слідчим ОСОБА_7 в протоколі зазначено: «відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу».

Цього ж дня ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КК України у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу

Аналізуючи положення п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, можна зробити висновок, що для законного затримання особи на підставі цієї норми Закону необхідна наявність на момент затримання цієї особи таких умов: дія режиму воєнного стану на день затримання, а також однієї або декількох обставин, перелічених нижче:

- п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

- п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

- п. 3 ч. 1 ст. 208 КПК України: якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

- п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України: якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

- п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України: можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 січня 2025 року №26/2025 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, тобто станом на 28 квітня 2025 року на території України діяв режим воєнного стану.

З повідомлення про підозру, яке було вручене ОСОБА_4 28 квітня 2025 року, вбачається, що їй інкримінується вчинення злочинів 20 травня 2024 року, 22 квітня 2024 року, 14 травня 2024 року, 16 травня 2024 року, 06 червня 2024 року, 12 червня 2024 року, 19 червня 2024 року, 01 липня 2024 року, 10 липня 2024 року, 11 липня 2025 року, 15 липня 2024 року, 17 липня 2024 року, 18 липня 2024 року, 31 липня 2024 року, 26 серпня 2024 року, 27 серпня 2024 року, 09 вересня 2024 року, 16 вересня 2024 року, 30 вересня 2024 року, 15 жовтня 2024 року, 16 жовтня 2024 року, 17 жовтня 2024 року, тобто неможливо стверджувати, що 28 квітня 2025 року її застали під час вчинення злочину або безпосередньо після його вчинення.

Кримінальні правопорушення, вчинення яких інкримінується ОСОБА_4 не є корупційними і не є злочинами, передбаченими ст. 255, 255-1, 255-2 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000126, в межах якого було проведене затримання ОСОБА_4 , триває з 15 жовтня 2024 року. Як зазначив захисник, до 28 квітня 2025 року за участю ОСОБА_4 неодноразово проводились слідчі дії, і вона була обізнана про це кримінальне провадження. Також встановлено, що ОСОБА_4 офіційно працевлаштована і працює на посаді з завідувача центру з профілактики та боротьби зі СНІДом КНП «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради, а також на посаді лікаря-інфекціоніста у ТОВ «Європейський Діагностичний Центр «ЄВРОПА», була затримана за місцем свого постійного проживання.

Органами досудового розслідування не надано слідчому судді доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 до 28 квітня 2025 року ухилялась від явки за викликом до слідчого або прокурора, переховувалась або готувалась до переховування від слідства.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що на день затримання ОСОБА_4 не було підстав вважати, що станом на 28 квітня 2025 року можлива її втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Таким чином, слідчим суддею при розгляді скарги не встановлено жодної обставини із зазначених у ч. 1 ст. 208 КПК України або у ч. 1 ст. 615 КПК України, які б давали підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що скарга захисника є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 206, 208, 615 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відбулось 28 квітня 2025 року о 08 год. 37 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , - незаконним.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно.

Копію ухвали направити на виконання до Ізолятору тимчасового тримання №1, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. В. Сліпака (Єрмолової), буд. 21а.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1