№ провадження 1-кп/208/433/25
ВИРОК

Іменем України

09 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відео конференції,

у відкритому судовому засіданні розглянувши справу кримінального провадження № 0000829, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білозерське Донецької області, громадянина України, освіта середня, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 01.02.2024 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області, за ч.4 ст. 185, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 29.04.2024 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області, за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 14.08.2024 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області, за ч.1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі, вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2024 року виконується самостійно,

- 09.12.2024 року АНД районним судом м. Дніпропетровська від за ч.1 ст. 263, ст. 71 КК України до 6 років 3 місяці позбавлення волі,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Приблизно о 10.00 годині 15.10.2024 року, ОСОБА_4 перебуваючи неподалік залізничного вокзалу м. Покровськ Донецької області, розташованого по вулиці Залізнична, 189, зустрів раніше не знайомого ОСОБА_6 , в користуванні якого побачив мобільний телефон марки «Тесnо»

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_7 під вигаданим приводом здійснення дзвінка, попросив у ОСОБА_8 зазначений мобільний пристрій, який останній добровільно передав тому в тимчасове користування.

Заздалегідь не маючи наміру повертати майно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 діючи повторно, скориставшись тим, що потерпілий відволікся та не спостерігає за його діями, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд.

Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому

ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі вартості майна в сумі 4 605 гривень 33 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначених кримінальних правопорушень, обставини їх скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений пояснив суду, що з потерпілим він раніше не знайомий. В зазначений час мешкав в м. Покровськ.

В ранковий час 15.10.2024 року перебував на залізничному вокзалі міста. Побачив потерпілого який користувався мобільним телефоном. Вирішив заволодіти телефоном обманувши потерпілого. З цією метою підійшов та познайомився з ним. Попросив телефон начебто для здійснення дзвінка. Потерпілий добровільно передав йому своє майно, і він став робити вигляд, що телефонує. Коли він впевнився, що потерпілий не спостерігає за ним та своїм майном, разом з телефоном зник з поля зору останнього. Телефон в подальшому продав, гроші витратив на свої потреби.

Свою вину визнає повністю та щиро кається у скоєному.

Враховуючи клопотання ОСОБА_7 про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Матеріали справи містить зберігальну розписку потерпілого ОСОБА_6 відповідно до якого останній тримав мобільний телефон «Тесnо» моделі «Spark 10 Pro (KI7)», та упакування до нього.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та визначеного обсягу доказів на їх підтвердження, керуючись законом, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Суспільна небезпечність даного діяння полягає в тому, що шахрай, шляхом вчинення шахрайських дій, завдає шкоди праву власності особи. Кримінальний кодекс України обумовлює два загальні шляхи реалізації шахрайства, це обман та зловживання довірою. Обман довіри сповіщення потерпілому недостовірної інформації, ба навіть приховування інформації, яка мала б бути повідомлена, з метою заволодіння майном або придбання права на майно.

Зловживання довірою це спосіб обману, який шахрай здійснює із недобросовісним використанням довіри потерпілого, зокрема, шляхом використання приятельських відносин, родинного зв`язку.

Відповідно до ч 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи викладене та обставини справи, суд вважає за необхідне уточнити обвинувачення ОСОБА_7 , зазначивши, що заволодіння майном ОСОБА_8 відбулось саме шляхом обману.

На думку суду зазначена зміна сприяє ухваленню справедливого судового рішення, покращує становище обвинуваченого як більш загальна, на відміну від більш вузької зловживання довірою, яка можлива відносно раніше знайомої особи.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини та щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, що вчинила злочин, має бути призначено покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що для того щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи»

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що беруться до уваги при його призначенні.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який є раніше судимим, на момент розгляду справи судимий та відбуває покарання у виді позбавлення волі, скарг на його поведінку за місцем мешкання не надходило, позитивно характеризується за час перебування в реабілітаційному центрі, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 28.11.2023 року з діагнозом вживання канабіоноїдів та психостимуляторів зі шкідливими наслідками, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, враховує обставини які пом`якшують та обтяжують його покарання.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, роль якої як мети покарання є другорядною, а виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Мельник відбуває покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2024 року у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі.

Частиною 4 ст. 70 КК України встановлено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, принцип індивідуалізації покарання, позицію державного обвинувачення, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливо шляхом часткового складання призначених покарань, остаточного призначення йому покарання у виді позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.

На думку суду, призначення обвинуваченому такої міри покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого його виправлення та попередження вчиненням нового злочину.

Потерпілому майнова шкода відшкодована шляхом повернення майна. Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за теперішнім вироком, та попереднім вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2024 року, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 6 років 5 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття ОСОБА_4 призначеного покарання, рахувати з 05.02.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи у сумі 1 591, 80 гривень.

Речові докази по справі мобільний телефон «Тесnо» моделі «Spark 10 Pro (KI7)», 8/256 GB та коробку до нього, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , залишити у власника.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1