Провадження 1-кп/193/91/25
В И Р О К

іменем України

10 липня 2025 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 ,

психологів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження №0000154 від 04.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Кодимського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, маючого на вихованні малолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше судимий:

- 05.07.2023 вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік. 16.08.2024 знятий з обліку на підставі ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07.08.2024 - закінчення іспитового строку, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28.02.2025 близько 16:30 години, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із раніше знайомим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , маючи єдиний злочинний умисел, направленим на вчинення хуліганських дій, перебуваючи у громадському місці, а саме на АДРЕСА_1 , діючи умисно та протиправно, групою осіб, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та нормам моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства та хуліганських спонукань, бажаючи настання конфлікту, підійшли до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та почали безпідставно висловлюватись нецензурною лайкою в його адресу.

Водночас, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , маючи спільну мету та реалізуючи злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , діючи умисно, групою осіб, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, з хуліганських спонукань, у присутності сторонніх осіб ОСОБА_9 умисно, з особливою зухвалістю наніс один удар кулаком правої руки в область грудної клітини неповнолітнього ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_11 умисно, в ході активної фази конфлікту, схопив неповнолітнього ОСОБА_5 в області ліктьового суглоба лівої руки, тим самим стримуючи останнього, обмежив його можливість для самозахисту чи уникнення конфлікту.

Далі, неповнолітній ОСОБА_5 , бажаючи завершення конфлікту, звільнив свою руку та направився за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 . В свою чергу ОСОБА_9 та ОСОБА_11 прослідували за ним.

Так, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на вчинення хуліганських дій відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , діючи умисно, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, з хуліганських спонукань, перебуваючи біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , у присутності сторонніх осіб, а саме: неповнолітнього ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 почав нецензурно виражатись на адресу неповнолітнього ОСОБА_5 , який на той час вже перебував на території домоволодіння за місцем свого мешкання. Після того, як неповнолітній ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_9 , останній повалив неповнолітнього ОСОБА_5 на поверхню ґрунту та, діючи умисно, з особливою зухвалістю почав наносити численні удари руками в область тулуба та голови неповнолітнього ОСОБА_5 , який лежав на поверхні ґрунту та намагався вивільнитись, відштовхуючись руками від ОСОБА_9 .. В результаті хуліганських дій ОСОБА_9 та ОСОБА_11 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження, а саме: садна правої верхньої та лівої нижньої кінцівок; синець лівої нижньої кінцівки, які згідно висновку експерта судово-медичної експертизи №352 від 18.03.2025 відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Далі, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , маючи єдиний злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , діючи умисно, групою осіб, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, з хуліганських спонукань, почали бити невстановленими слідством металевими та дерев`яними предметами по огородженню території домоволодіння та кидати каміння в напрямку житлового будинку за місцем мешкання неповнолітнього ОСОБА_5 , в результаті чого пошкодили скло у віконних рамах житлового будинку.

Вчинивши всі необхідні активні дії, спрямовані на доведення злочину до завершення - ОСОБА_9 та ОСОБА_11 місце вчинення злочину покинули.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.

28.02.2025 близько 16:30 години, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з раніше знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючи єдиний злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, перебуваючи у громадському місці, а саме на АДРЕСА_1 , діючи умисно та протиправно, групою осіб, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та нормам моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства та хуліганських спонукань, бажаючи настання конфлікту підійшли до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та почали безпідставно висловлюватись нецензурною лайкою в його адресу.

Водночас, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , маючи спільну мету та реалізуючи злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , діючи умисно, групою осіб, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, з хуліганських спонукань, у присутності сторонніх осіб ОСОБА_9 умисно, з особливою зухвалістю наніс один удар кулаком правої руки в область грудної клітини неповнолітнього ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_11 умисно, в ході активної фази конфлікту, схопив неповнолітнього ОСОБА_5 в області ліктьового суглоба лівої руки, тим самим стримуючи останнього обмежив його можливість для самозахисту чи уникнення конфлікту.

Далі, неповнолітній ОСОБА_5 , бажаючи завершення конфлікту, звільнив свою руку та направився за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 . В свою чергу ОСОБА_9 та ОСОБА_11 прослідували за ним.

Так, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на вчинення хуліганських дій відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , діючи умисно, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, з хуліганських спонукань, перебуваючи біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , у присутності сторонніх осіб, а саме: неповнолітнього ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 почали нецензурно виражатись на адресу неповнолітнього ОСОБА_5 , який на той час вже перебував на території домоволодіння за місцем свого мешкання. Після того, як неповнолітній ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_9 , останній повалив неповнолітнього ОСОБА_5 на поверхню грунту та, діючи умисно, з особливою зухвалістю почав наносити численні удари руками в область тулуба та голови неповнолітнього ОСОБА_5 , який лежав на поверхні грунту та намагався вивільнитись, відштовхуючись руками від ОСОБА_9 .. В результаті хуліганських дій ОСОБА_11 та ОСОБА_9 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження, а саме: садна правої верхньої та лівої нижньої кінцівок; синець лівої нижньої кінцівки, які згідно висновку експерта судово-медичної експертизи №352 від 18.03.2025 відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що містять незначні скороминучі наслідки.

Далі, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, направленим на вчинення хуліганських дій відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , діючи умисно, групою осіб, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, з хуліганських спонукань, почали бити невстановленими слідством металевими та дерев`яними тупими предметами по огородженню території домоволодіння та кидати каміння в напрямку житлового будинку за місцем мешкання неповнолітнього ОСОБА_5 , в результаті чого пошкодили скло у віконних рамах.

Вчинивши всі необхідні активні дії, спрямовані на доведення злочину до завершення - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 місце вчинення злочину покинули.

Своїми умисними діями ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.

10 квітня 2025 року між підозрюваним ОСОБА_11 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 в особі законного представника потерпілого ОСОБА_6 , укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, відповідно до якої ОСОБА_11 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі.

10 квітня 2025 року між обвинуваченими ОСОБА_9 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 в особі законного представника потерпілого ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_10 , укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим, відповідно до якої ОСОБА_9 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі .

Сторони угоди погодили обвинуваченим покарання.

Також, в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для потерпілого і обвинувачених обмеження права на оскарження вироку, для обвинувачених відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а для потерпілого позбавлення права вимагати в подальшому притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України визнав у повному обсязі, суду показав, що злочин вчинив за обставин, які викладені в обвинувальному акті. Обвинувачений просив затвердити угоду та призначити йому узгоджену міру покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України визнав у повному обсязі, суду показав, що злочин вчинив за обставин, які викладені в обвинувальному акті. Обвинувачений просив затвердити угоду та призначити йому узгоджену міру покарання. Захисник підтримав угоду.

У судовому засіданні потерпілий та законний представник потерпілого підтримали угоду про примирення, просили її затвердити.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченими, вважає угоду такою, що відповідає вимогам законодавства.

Законний представник потерпілого, неповнолітній потерпілий зазначили, що до обвинувачених відсутні претензії, оскільки матеріальна шкода, спричинена кримінальним правопорушенням в розмірі 1691,31 грн., передбачена ч. 2 ст. 296 КУпАП, відшкодована в повному обсязі.

Правдивість заяви неповнолітнього потерпілого підтвердив психолог.

Перевіривши угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченими вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинувачених, потерпілого та законного представника потерпілого, суд приходить висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачені повністю розуміють свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого вони визнають себе винними, та вид покарання.

Також судом встановлено, що потерпілий повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинувачених, потерпілого та представника потерпілого суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Сторони погодили покарання ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 296 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробувальним строком, встановивши обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Сторони погодили покарання ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 296 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробувальним строком, встановивши обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченими виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, вважає можливим затвердити угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченими. Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб, та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України. Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст..ст. 75,76 КК України.

Речові докази суду не надавались.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, укладену 10 квітня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_11 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , за участю законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 .

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі положень ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені п. 2 ч. 3, п. 2 та п.1 ч. 1ст. 76 КК України, що на нього покладаються,а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, укладену 10 квітня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_9 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , за участю законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 .

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі положень ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені п. 2 ч. 3, п. 2 та п.1 ч. 1ст. 76 КК України, що на нього покладаються,а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинувачених не застосовувався.

Матеріали кримінального провадження №0000154 від 04.03.2025 на 190 арк. зберігати при матеріалах кримінальної справи №193/533/25.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1