Справа № 601/2513/25
Провадження № 1-кс/601/584/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець клопотання слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000337 від 25 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Павловичі Локачинського району Волинської області, зареєстрованої та фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , громадянці України, українці, з середньою-спеціальною освітою, працездатної, тимчасово не працюючої, не депутата, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 раніше не судимої,

за участю:

-прокурора ОСОБА_6 ,

-підозрюваної ОСОБА_4 ,

- захисника адвоката ОСОБА_7 ,

встановив:

Слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 . Клопотання погоджене прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_6 .

Як зазначено у клопотанні, у провадженні СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000337 від 25 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 24 серпня 2023 року біля 21:00 год., водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керувала автомобілем «РЕНО-МЕГАН» («RENAULT-MEGANE») реєстраційний номер НОМЕР_1 , (належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого 29.12.2018 ТСЦ 6143, громадянці ОСОБА_4 , яка ним і керувала), без пасажирів в межах вул. Капіноса, с. Богданівка, Кременецького району, Тернопільської області, у напрямку від с. Дунаїв до вул. Арсена Свередюка, с. Богданівка, Кременецького району, Тернопільської області.

Під час руху вказаною ділянкою автодороги, водій ОСОБА_4 під впливом вжитих алкогольних напоїв, не була достатньо уважною, належно не стежила за дорожньою обстановкою, умовами, відповідно не реагувала на їх зміну, чим порушила вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, а також вимоги, які наведенні у пунктах 1, 2 абзацу 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Як наслідок, рухаючись по вказаній автодорозі вул. Капіноса, с. Богданівка, Кременецького району, Тернопільської області, водій ОСОБА_4 не обрала такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, чим допустила зміну напрямку руху керованого автомобіля «РЕНО-МЕГАН» («RENAULT-MEGANE») р.н. НОМЕР_1 праворуч, і в подальшому виїхала правими колесами автомобіля на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів праве узбіччя, при цьому не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушила вимоги пунктів 1.10 (в частині визначення поняття «узбіччя» і виконання його вимог), 10.1, 11.14 Правил дорожнього руху України.

Своїми діями, які не відповідали вище вказаним вимогам пунктів Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_4 виїхавши за межі проїзної частини дороги, а саме на праве узбіччя поставила себе в такі умови, що не змогла забезпечити безпеку дорожнього руху та допустила наїзд правою передньою частиною керованого автомобіля «РЕНО-МЕГАН» («RENAULT-MEGANE») р.н. НОМЕР_1 на громадянку ОСОБА_8 , яка рухалась в попутному напрямку по траєкторії, яка проходила в межах правого узбіччя автодороги, паралельно до країв проїзної частини дороги.

Внаслідок наїзду громадянка ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, а саме: ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом ІІІ ребра зліва без зміщення.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «узбіччя» і виконання їх вимог), 2.1 (а), 2.3 (б, д), 10.1, 11.14, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 згідно з вимогами п.п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність зазначених ризиків.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 вчинила нетяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років без альтернативної міри покарання, і на даний час усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_7 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, просили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або нічного домашнього арешту.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч.4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. Окрім цього, беззаперечних доказів, які б спростовували обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_4 , слідчому судді не надано.

При цьому, необхідно відзначити, що на даному етапі кримінального провадження стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Відтак, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

- незаконно впливати на свідка (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск на свідків, вона може схиляти свідків до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування, на її покази з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту для ОСОБА_4 , буде достатнім та необхідним для належної поведінки підозрюваної і таким, що зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш суворого або більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду не встановлено.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме з 22 год. 00 хв. по 06 год.00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , та покладає на останню обов`язки, передбачені ст.181 КПК України.

Судом роз`яснено підозрюваній вимоги ст.ст.181, 194 КПК України та наслідки невиконання обов`язків, які покладаються на неї.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 205, 206 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме з 22 год. 00 хв. по 06 год.00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 до 25 жовтня 2025 року.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, згідно ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- не спілкуватися із свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти прокурора/суд про зміну місця проживання.

Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на підозрюваного, згідно ч.6 ст.194 КПК України, на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Підозрювану ОСОБА_4 звільнити з-під варти у залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення Кременецьким районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільської області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 27.08.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1