СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5687/24
пр. № 1-кп/759/485/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000586 від 11.02.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-07.05.2004 вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

-14.12.2006 вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

-10.03.2011 вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

-02.11.2018 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 гривень. 13.05.2020 Святошинським районним судом м. Києва покарання у виді штрафу замінено на громадські роботи строком 60 годин;

- 18.08.2020 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч.1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, 08.04.2021 Ірпінським міським судом Київської області покарання у виді штрафу замінено на 100 годин громадських робіт;

-26.10.2022 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитом строком 3 (три) роки;

-07.08.2023 вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

- 20.09.2023 вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Ірпінського міського суду Київської області від 07.08.2023 до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців 3 (три) дні, яке на підставі ч. 5 ст. 72 КК України вважати повністю відбутим,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 10.02.2024, о 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_6 », розташованого по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан і відповідно знаходячись в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав грошові кошти в сумі 5800 гривень, які належать ФОП « ОСОБА_6 », завдавши потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Так, 10.02.2024, о 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 прибув до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_6 », розташований по АДРЕСА_2 . Перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, він звернув увагу на касу обслуговування громадян, де не було працівника магазину, а в замку каси знаходився ключ. В цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у виді заподіяння майнової шкоди, відчуваючи потребу в грошових коштах, не маючи постійного джерела доходу, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ключа, який знаходився в замку каси, відчинив касу та таємно викрав з неї грошові кошти у сумі 5800 гривень, які належать ФОП « ОСОБА_6 », завдавши потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Таємно викравши чуже майно, яке належить ФОП « ОСОБА_6 », ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся і надав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Повідомив, що злочин вчинив через те, що потребував кошти на ліки, оскільки має ряд хронічних та невиліковних хвороб, про скоєне дуже шкодує, потерпілій добровільно відшкодував завдані збитки. Просив суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , показання якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Варто зазначити, що під кваліфікуючою ознакою повторності згідно ст. 32 КК України, розуміють, вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Водночас, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_3 раніше судимий, зокрема за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Таким чином, при кваліфікації його дій за злочин, скоєний у даному кримінальному провадженні, судимість за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 20.09.2023, яка наразі не погашена та не знята, утворює повторність.

Окрім цього, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався та який діє дотепер, тобто правовий режим воєнного стану діяв на час вчинення вказаного вище діяння.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, одружений, підробляє автомеханіком на СТО, проходить за самозверенням лікування від наркоманії в ТОВ «Український центр реабілітації», на спеціальних обліках не перебуває, має незадовільний стан здоров`я.

Також суд бере до уваги те, що потерпілій ОСОБА_6 обвинуваченим повністю відшкодовано завдані злочином збитки та потерпіла претензій до обвинуваченого не має, на суворості покарання не наполягає.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення; а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , прокурором не заявлені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину, відсутність спричинення тяжких наслідків, наявність по справі обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні запевнив, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки та просив надати йому можливість стати на шлях виправлення, з урахуванням позиції прокурора, який в судових дебатах запропонував звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим у виді позбавлення волі, звільнивши на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На стадії досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.02.2024 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у вигляді 70 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211 960 гривень.

Ухвалою суду від 18.04.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у вигляді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 грн. 00 коп.

На виконання ухвали суду за ОСОБА_3 . 06.06.2024 ОСОБА_7 внесено заставу у розмірі визначеному судом. Таким чином, ОСОБА_7 є заставодавцем.

З огляду на рішення суду, згідно якого обвинувачений підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням, враховуючи належну його процесуальну поведінку, запобіжний захід у вигляді застави підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ч.4 ст.185, ст.ст.50, 65- 67, 75,76 КК України, ст.ст. 369-371, 373- 376, ст.15 ст.615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 29.02.2024 по 06.06.2024 із розрахунку один день попереднього ув`язнення - один день позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 01.05.2025 року.

Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави -скасувати.

Заставу в розмірі 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн. 00 коп., внесену ОСОБА_7 відносно ОСОБА_3 , - повернути заставодавцю - ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1