Справа №705/1532/21
1-кп/705/310/25 УХВАЛА
29 травня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали об`єднаних кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,
У провадженні Уманського міськрайонного суду перебувають матеріали об`єднаних кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.
Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання, інші потерпілі у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Прокурор Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 не заперечувала щодо задоволення клопотання захисника та закриття кримінальних проваджень у частині наведених епізодів. Крім того, просила долю речових доказів за вказаними епізодами вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а також стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/5140-ТВ від 30.05.2022 в розмірі 858 грн 10 коп.
Вислухавши клопотання захисника, думку інших учасників справи, дослідивши матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, суд доходить висновку про задоволення клопотання захисника та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 в частині епізодів за фактом таємного викрадення чужого майна та фактом заволодіння чужим майном з огляду на таке.
Згідно з матеріалами об`єднаних кримінальних проваджень, з поміж іншого ОСОБА_5 обвинувачується у таких епізодах кримінальних правопорушень.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Він же, 02.05.2022 близько 18 год. 00 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи на території поряд з домоволодінням АДРЕСА_1 , зловживаючи довірою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою перебував у дружніх відносинах, під приводом тимчасового користування на один день, заволодів велосипедом марки «Azimut» чорного кольору, який на праві приватної власності належить потерпілій, та ринкова вартість якого згідно з висновком експерта за результатами судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/5140-ТВ від 30.05.2022 може становити 1717 грн 00 коп. Однак наступного дня вказаний велосипед марки «Azimut» ОСОБА_5 не повернув власниці, розпорядившись ним на власний розсуд, а саме продав своєму братові ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 100 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною, а кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 190 КК України настає під час вчинення заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) у тому разі, якщо заволодіння чужим майном не є дрібним.
Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна та заволодіння чужим майном, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки та шахрайства відповідно і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України та ст. 190 КК України.
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.
Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна та заволодіння чужим майном, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.
Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.
Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2021 рік ця сума становила 2270 грн, а станом на 01.01.2022 ця сума становила 2481 грн.
Згідно з матеріалами кримінальних проваджень сума завданих обвинуваченим ОСОБА_5 матеріальних збитків складає: по епізоду за фактом таємного викрадення чужого майна ОСОБА_7 1225 грн 00 коп., датою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є 06.03.2021; по епізоду за фактом заволодіння майном ОСОБА_4 1717 грн 00 коп., датою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, є 02.05.2022.
Тобто, на момент вчинення даних кримінальних правопорушень вартість майна не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Для закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, КПК України передбачає наявність згоди обвинуваченого на це і наявність підстави для такого закриття кримінального провадження.
Так, згідно зі ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
У зв`язку з наведеним та з урахуванням ст. 5 КК України, ст. 58 Конституції України та усталеної практики Європейського суду з прав людини закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, і суди мають застосовувати той закон, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого.
Тому, враховуючи згоду обвинуваченого ОСОБА_5 на закриття кримінальних проваджень у частині епізодів за фактами таємного викрадення чужого майна ОСОБА_7 на суму 1225 грн 00 коп. та за фактом заволодіння чужим майном ОСОБА_4 на суму 1717 грн 00 коп., які на момент вчинення даних кримінальних правопорушень не перевищували двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, і наявність передбаченої цим підстави, вищевказані кримінальні провадження в частині зазначених судом епізодів підлягають закриттю у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Цивільні позови не заявлялися.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Частиною 1 статті 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Вирішуючи питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 266/3090/18, згідно з якою з огляду на положення ч. 1 ст. 122 КПК України процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 297/2744/21.
Керуючись ст. ст. п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 370-372, 395, 479-2 КПК України, суд
Процесуальні витрати в розмірі 858 грн 10 коп. віднести на рахунок держави.
Речові докази:
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1