Справа № 1/3381/12
Провадження № 1-о/151/2/25
УХВАЛА

іменем України

09 липня 2025 року селище Чечельник

Суддя Чечельницького районного суду ОСОБА_1 ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про перегляд вироку Чечельницького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2013 року за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2013 року (справа № 1/3381/12, провадження № 1/151/7/13), ОСОБА_2 засуджено за:

- частиною 1 статті 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі частини 5 статті 74 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

-частиною 1 статті 358 КК України 2001 року до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі частини 5 статті 74 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

-частиною 3 статті 358 КК України 2001 року до покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень. На підставі частини 5 статті 74 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

-частиною 1 статті 364 КК України 2001 року на 6 місяців арешту з позбавленням права обіймати посади судді на 2 роки. На підставі частини 5 статті 74 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

-частинами 4, 5 статті 27, частиною 1 статті 366 КК України 2001 року до покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень. На підставі частини 5 статті 74 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

-частиною 1 статті 366 КК України 2001 року до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі частини 5 статті 74 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- частиною 2 статті 368 КК України 2001 року на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади судді строком на 3 роки та з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі статті 54 КК України ОСОБА_2 позбавлений другого кваліфікаційного класу судді.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року вирок Чечельницького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2013 року залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 серпня 2016 року вирок Чечельницького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2013 року та ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року залишені без змін.

01 квітня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд вироку Чечельницького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2013 року за нововиявленими обставинами, просить прийняти її до розгляду та задовільнити, скасувати вирок Чечельницького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2013 року і ухвалити новий вирок, яким закрити кримінальну справу № 1/151/7/13 з підстав визначених КПК України в редакції 1960 року. Заявлені вимоги мотивує тим, що суд розглянув кримінальну справу і ухвалив вирок на недіючому КПК України 1960 року без переведеня справи в площину дій КПК України 2012. Порушено правила підсудності справи ч.6 ст.412 КПК України та перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення. Тільки після отримання захисником ОСОБА_3 повідомлення від 12.09.23, яким підтверджено, що в матеріалах наглядового провадження № 17 (2-36242-08 Вінницької обласної прокуратури, в кримінальній справі за обвинувачення ОСОБА_2 на досудовому слідстві не проводилися негласні слідчі оперативно-розшукові заходи і відсутнє повідомлення прокурора про тимчасове обмеження конституційних прав під час досудового слідства та застосування до ОСОБА_2 негласних заходів. При повторному ретельному дослідженні з наявними матеріали кримінальної справи з врахуванням вищевказаного повідомлення було виявлено, що ст. 187 та ст.187-1 КПК України 1960 і ЗУ "Про оперативно-розшукову діяльність" обмежувався доступ до матеріалів проведених негласних заходів як сторони захисту так і суду. Не було надано йому право для ознайомлення з ними та правовими документами на їх проведення, стороні захисту і суду та порушено його право на захист. Слідчі оперативно-розшукові заходи по збору доказів обвинувачення здійснювалися спецпідрозділом СБУ з 19.09.07 по 21.12.07 з власної ініціативи групи К Одеського СБУ. За межами кримінального провадження і за рамками досудового слідства. А відповідно до вимог ст. 5 ЗУ "Про оперативно розшукову діяльність" від 19.02.92, докази обвинувачення негласних слідчих оперативно-розшукових заходів отримані за межами кримінального провадження, без дозволу суду і прокурора, не мають доказової сили і являються недопустимими. Слідчі і прокурор ГПУ, яким була підслідна справа не порушували кримінальну справу і не відкривали кримінальне провадження станом на 19.09.07, відповідно до вимог ст.94 КПК України 1960 року. Не здійснювали слідчі оперативно - розшукові заходи по збору і дослідження доказів обвинувачення та не проводили дізнання і досудове слідство так, як кримінальна справа з 19.09.07 по 21.12.07 не перебувала в провадженні слідчих і прокурора ГПУ. А в матеріалах справи відсутні документи вчинених відповідних процесуальних слідчих дій в зазначеній період. Вищезазначені обставини підтверджуються повідомленням Вінницької обласної прокуратури від 12.09.23 та відсутністю в матеріалах кримінальної справи процесуальних документів слідчого і прокурора ГПУ та підтверджують про те, що слідчим і прокурором ГПУ не здійснювалися процесуальні слідчі дій по збору і дослідженню доказів обвинувачення в процесі здійснення негласних оперативно-розшукових заходів Одеським СБУ, а саме :

-відсутністю зареєстрованих станом на 19.09.07 заяв і повідомлень про вчинення злочину;

- відсутністю матеріалів оперативно-розшукової справи Одеського СБУ відносно нього зареєстрованих до 19.09.07 в Одеському СБУ; ,

-відсутністю постанови слідчого і прокурора про порушення кримінальної справи і відкриття кримінального провадження станом на 19.09.07 року;

-відсутністю постанови слідчого і прокурора про прийняття кримінальної справи до свого провадження 19.09.07.; ;

-відсутністю дозволу суду і постанови прокурора від 19.09.07 на арешт кореспонденції і зняття інформації з каналів звязку та на здійснення слідчих оперативно - розшукових заходів;

-відсутністю дозволу і доручення слідчого і прокурора Одеському СБУ на проведення дізнання і слідчих оперативно - розшукових заходів;

- відсутня постанова прокурора про направлення справи для провадження дізнання і досудового слідства;

- відсутня постанова слідчого про початок досудового слідства, а Одеському СБУ про початок дізнання. І

В матеріалах справи відсутні процесуальні документи слідчого і прокурора на вимогу ст.64 КПК України I960 року (протоколи, висновки, документи) про фіксацію доказів обвинувачення, при здійсненні Одеським СБУ слідчих оперативно-розшукових заходів з 19.09.07 по 21.12.07. В процесі незаконного одержання доказів Одеським СБУ не були дотримані вимоги закону, що визначають порядок дотримання конкретних слідчих дій та їхню послідовність. Докази обвинувачення не були закріплені належним чином у протоколах слідчих дій в документах та інших передбачених законом джерелах. Слідчими діями не було доведено належність, достовірність і допустимість доказів обвинувачення та отримані Одеським СБУ з 19.09.07 по 21.12.07 незаконним шляхом ч.3 ст.62 Конституції України. За межами кримінального провадження, без дозволу суду, без дозволу і доручення слідчого і прокурора, та неуповноваженими особами і органом, так як кримінальна справа не була порушена і кримінальне провадження не було відкрито 19.09.07 і в їх провадженні не перебувала з 19.09.07 по 21.12.07. А процесуальні слідчі дії дізнання і досудове слідство, при здійсненні Одеським СБУ оперативно-розшукових заходів по збору і дослідження доказів обвинувачення слідчими і прокурором не проводилися. Та не було встановлено і доведено в процесі досудового слідства про наявність в його діях події і склад злочину. Процесуальним шляхом не було встановлено, зафіксовано і доведено факт передачі, отримання і суми неправомірної вигоди. Слідчими діями не було доведено про отримання ним неправомірної вигоди. В результаті здійснення оперативно-розшукових заходів, як єдині докази обвинувачення були отримані незаконним шляхом, в порушення вимог ч.3 ст.62 Конституції України та являються недопустимими. Сума 6167 гривень, як вміняється йому, це суми звільнених ним осіб від сплати мита по цивільних справах і звільнених від сплати штрафів по адміністративних справах за 2007 рік. Вважає, що вищенаведені факти істотного порушення кримінально-процесуального закону при здійсненні слідчих оперативно-розшукових заходів по збору доказів обвинувачення Одеським СБУ являються недопустимими. Так як здійснювалися за межами кримінального провадження і за рамками досудового слідства, не уповноваженими особами і органом, Одеським СБУ, а не слідчими ГПУ, яким була підслідна справа. Та суттєво вплинули на оцінку судом доказів, які були отримані незаконним шляхом ч.3 ст.62 Конституції України і взяті в основу вироку та доводять неправельність вироку Чечельницького суду від 18.09.13 відносно нього. І як судове рішення є предметом оскарження та грунтується на даних протоколів за результатами негласних слідчих дій. Аудіо і відео контролю, накладення арешту на кореспонденцію і зняття інформації з каналів зв`язку, які здійснювалися без дозволу суду і прокурора. Та на показах свідків, отриманих з продемонстрованих їм обставин відеозаписів після порушення проти них 18.04.08 кримінальних справ по ст.369 ч.1 КК України та отримані з істотним порушення кримінально-процесуального закону ст.64 КПК України 1960 і являються недопустимими доказами обвинувачення. Наведені обставини недопустимих доказів обвинувачення судом не досліджувалися, на предмет допустимості і недопустимості доказів обвинувачення так як вони не були досліджені і доведені як докази вини на стадії досудового слідства. І підтверджуються відсутністю в матеріалах справи процесуальних документів досудового слідства з 19.09.07 по 21.12.07. Не досліджувався факт відсутності в матеріалах справи процесуальних документів слідчого і прокурора на стадії досудового слідства по доведеності вини, на доказах обвинувачення оперативно-розшукових заходів. А саме клопотання прокурора до Київського апеляційного суду, про надання дозволу на здійснення оперативно-розшукових заходів і постанов слідчого і прокурора на проведення дізнання і досудового слідства з 19.09.07 по 21.12.07, які отримані тільки в результаті здійснених негласних слідчих дій, так як інші докази обвинувачення по справі відсутні. В силу ст.25 КПК України 1960 прокурор здійснював нагляд і контроль за органами, які здійснювали ОРЗ, тільки з його дозволу, але не повідомив його про проведення негласних заходів відносно нього, які здійснювалися за 6 місяців до відкриття кримінального провадження 28.02.2008. А при виконанні вимог ст.218 КПК України в 2009 році не надавалися для ознайомлення постанова Київського апеляційного суду від 19.09.07 №01-2893 і постанова прокурора про дозвіл і доручення Одеському СБУ на проведення оперативно-розшукових заходів, яка була вказана тільки в довідці цього суду. А сама постанова слідчого судді була відсутня і її відсутність слідчий ОСОБА_4 мотивував її таємничістю і яка не видається апеляційним судом. Також вище вказані постанови зазначені в довідці суду не являється процесуальним документом слідчого судді, також не досліджувалися на досудовому слідстві і в суді так, як вони не існували в природі. Не досліджувалися і матеріали які стосувалися санкціонування відповідних заходів із-за їх відсутністю в матеріалах справи. Прокурором також не було повідомлено його як обвинуваченого, після порушення кримінальної справи і відкриття кримінального провадження №49-2325 від 28.02.08 про те що до нього застосовувалися негласні заходи, які здійснювалися Одеським СБУ з 19.09.07 по 21.12.07. Який на підставі ст.25 КПК України здійснював нагляд за додержання законів органами, які проводили оперативно-розшукову діяльність, дізнання і досудове слідство тільки з дозволу прокурора. Своїми протизаконними діями прокурор порушив його конституційні права на захист від обвинувачення, через неможливість отримати інформацію, щодо кого саме і на який строк та чи діяли правоохоронні органи у межах та у спосіб передбачений вказаними судовими рішеннями, результатом якого є неналежність, недостовірність та недопустимість отриманих доказів, через відсутність в матеріалах справи доведених досудовим слідством джерел таких доказів. Конституцією України і ЗУ "Про оперативно-розшукову діяльність" гарантують таємницю листування, але через нечіткість регулювання розшукових дій, дозволяла беззаконня і свавілля з боку правоохоронних органів, зокрема помста Одеським СБУ і прокурорів ГПУ йому, так як не ухвалював непроцесуальні рішення на вимогу оперативників СБУ, будучи головою суду. Здійснили оперативно-розшукові заходи без дозволу суду, без дозволу і доручення слідчого і прокурора, за межами кримінального провадження, без проведення дізнання і досудового слідства на недопустимих доказах обвинувачення. А ст.187 КПК України 1960 не передбачалося жодного проміжного перегляду постанови про накладання арешту та виїмки кореспонденції у розумні проміжки часу або додаткового залучення судових органів для нагляду за застосуванням таких заходів. Крім того, відсутність в матеріалах справи легалізованої постанови слідчого судді Київського апеляційного суду від 19.09.07, зазначеної тільки в довідці цього суду від 12.09.08, виключило можливість для суду першої інстанції встановити правові підстави та порядкок застосування заходів, які тимчасово обмежували його конституційні права і свободи. Таким чином під час судового розгляду кримінальної справи № 1/3381/12, провадження № 1/151/7/13 не було встановлено і доведено факт здійснення слідчими і прокурором ГПУ з 19.08.07 по 21.12.07 негласних слідчих оперативно-розшукових заходів по збору та дослідження доказів обвинувачення, так як дізнання і досудове слідство слідчими ГПУ не проводилося. Які конкретні негласні заходи були санкціоновані без постанови Київського апеляційного суду від 19.09.07 за №01-2893, без постанови прокурора, чи відносилися вони конкретно ОСОБА_2 , а не іншої особи. Відповідно до висновків ВСУ постанова №754/12820/15к від 05.02.19 року при ненадані для ознайомлення суду і стороні захисту попереднього дозволу суду і постанови прокурора, про дозвіл на проведення негласних заходів, такі докази обвинувачення отримані за результатами негласних слідчих заходів, являються недопустимими. Суд не мав інформації щодо кого саме, на який строк та чи діяли правоохоронні органи у межах та у спосіб без судового рішення і без постанови прокурора, так як таке судове рішенні не ухвалювалося Київським апеляційним судом взагалі. І цей факт підтверджується матеріалами справи т.1 ст. 203, 204, т.27 ст.72. Так як другим повідомленням цього ж суду від 07.05.12 було підтверджено, що постанова Київського апеляційного суду від 19.09.07 №01-2893 і матеріали оперативно розшукової справи були знищені Одеським СБУ 8.10.2010. Вказане повідомлення підтверджує факт, що постанова Київського апеляційного суду від 19.09.07 №01-2893 і постанова прокурора про надання дозволу на проведення негласних заходів не існувало в природі, і тому відсутні в матеріалах справи т.27 ст.72. Відповідно правових висновків Верховного Суду України у кримінальних провадженнях про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, постановами по кримінальних справах від 24.11.16 №5-149 кс 16, від 21.01.16 №5-124кс.15, від 28.05.15 №5-14кс15, визнано необхідними ознаками існування нововиявлених обставин, є одночасна наявність трох умов : існування нововиявлених обставин на час розгляду справи і були виявлені, після завершення розгляду справи в судах першої інстанції, в апеляційних і касаційних судах, існування яких підтверджується повідомленням Вінницької обласної прокуратури від 12.09.23 і матеріалами кримінальної справи 1/3381/12; нововиявленні обставини не могли бути відомі заявнику і суду на час розгляду справи. Так як під час ознайомлення з матеріалами кримінальної справи ст.218 КПК України в 2009 році прокурор не надав для ознайомлення матеріалів здійснених негласних заходів Одеським СБУ з 19.09.07 по 21.12.07 процесуальних і правових документів про законність їх проведення. Дозвіл суду і постанови прокурора, які відсутні в матеріалах справи і не досліджувалися на досудовому слідстві. Не була доведена вина у вчинені ним злочину так як досудове слідство в процесі здійснення негласних заходів не проводилося. Замість постанови апеляційного суду про дачу тимчасового дозволу на здійснення негласних заходів відносно нього була надана довідка Київського апеляційного суду, і без постанови прокурора про надання дозволу і доручення Одеському СБУ на проведення негласних оперативно-розшукових заходів. Слідчий визнав постанову апеляційного суду від 19.09.07 №01-2893 як дозвіл на проведення негласних заходів Одеському СБУ. В порушення ст.187-187-1 КПК України 1960. Слідчий мотивував відсутність самої постанови, її таємничістю і яка не видається судом. На той час ЗУ "Про оперативно-розшукову діяльність" і ст.187 і ст.187-1 обмежували доступ до матеріалів оперативно-розшукових дій та до правових підстав їх проведення. Вони відсутні в матеріалах справи і не були відомі суду і стороні захисту, як докази обвинувачення; нововиявленні обставини були істотні для розгляду справи, тобто коли були б враховані судом, мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято; вони знаходяться в органічному звязку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони мають значення для оцінки безпосередніх обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу вироку; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Оскільки на час ухвалення вироку Чечельницьким районним судом від 18.09.13, щодо якого ставиться питання про перегляд за нововиявленними і обставинами і вищевказані обставини не були відомі йому і суду, то наявні обставини недопустимих доказів, являються нововиявленими в даній справі.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2025 року справу передано судді ОСОБА_1 ..

З вказаною заявою надійшла і заява про відвід судді ОСОБА_1 , у задоволенні якої відмовлено ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 30.04.2025.

Після чого 05.05.2025 року у даній справі суддею ОСОБА_1 заявлено самовідвід, у задоволенні якого відмовлено ухвалою судді Бершадського районного суду Вінницької області.

Частиною 2 статті 459 КПК України передбачено, що нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Верховний Суд у постанові від 3.11.2020 року (справа №523/13878/19, провадження №51-4005км20) вказав, що обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Желтяков проти України", який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вини обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч.2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути. Згідно процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами підставою його здійснення є одна із визначених у ч.2 ст. 459 КПК України обставин, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування. Належним засобом доказування існування викладених у заяві засудженого обставин слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.

В своїй заяві ОСОБА_2 посилається на те, що вирок грунтується на даних протоколів та результатами негласних слідчих (розшукових) дій, але судом не вирішувалося питання про недопустимість таких доказів, що є порушенням його конституційних прав, про що йому стало відомо із повідомлення Вінницької обласної прокуратури на підставі матеріалів наглядового провадження у кримінальній справі.

Суд, в своєму вироці посилався на протоколи та результати негласних слідчих дій, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи, а не в наглядовому провадженні.

Ці обставини стосуються дотримання судом, який здійснював провадження у справі, вимог матеріального та процесуального закону. Перевірка дотримання судом першої інстанції вказаних норм здійснюється в апеляційному та касаційному порядку, відповідно. У даному випадку таку перевірку здійснив Верховний Суд, який ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 серпня 2016 року, залишив вказаний вирок апеляційного суду без змін, зокрема вказавши, що оперативно-розшукові заходи проводилися в рамках оперативно-розшукової справи на підставі дозволу з визначенням строку їх здійснення, про що і повідомлено Апеляційним судом міста Києва з огляду на правила таємного діловодства. Після чого, у відповідності до Закону України "Про оперативно розшукові заходи", що діяв на час їх проведення та офіційних роз`яснень, отримані в результаті застосування зазначених заходів, були визнані доказами та долучені до справи, а надалі були предметом перевірки в судах. Дослідження оперативно-розшукової справи та обов`язкового її долучення, перебуває поза межами вимог названого Закону, дозвільний орган підтвердив легітимність їх проведення на період, що відповідає періоду, що пред`явлений обвинуваченням.

Про нововиявлені обставини на які посилається заявник, йому стало відомо після отримання відповіді на запит адвоката з Вінницької обласної прокуратури.

Частиною 1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся із заявою до суду про перегляд вироку Чечельницького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2013 року за нововияленими обставинами повторно 01.04.2025, оскільки нововиявлені обставини йому стали відомі після отримання відповіді адвокатом з Вінницької обласної прокуратури у вересні 2023 року.

Суд вважає, що нововиявлені обставини на які посилається ОСОБА_2 йому були відомі після винесення вироку Чечельницьким районним судом 18 вересня 2013 року, ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області 13 серпня 2015 року та ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 серпня 2016 року, оскільки були дослідженні в судових засіданнях і в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувались, а тому 3-х місячний строк для подання заяви ним був пропущений.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заявник ОСОБА_2 зазначає, що йому стало відомо про нововиявлені обставини у вересні 2023 року, однак, відповідно до матеріалів кримінальної справи 1/3381/12 на виконання вироку Чечельницького районного суду Вінницької області від 18.09.2013 ОСОБА_2 оголошений в розшук, даних про встановлення місця його знаходження матеріали справи не містять. Заява про перегляд вироку за нововиявленими обставинами подана засобами поштового зв`язку та реальних засобів зв`язку не містить, а у судових засіданнях по розгляду відводу та самовідводу щодо розгляду даної заяви участь брав не ОСОБА_2 , а адвокат.

Згідно відповіді ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області № 66.1/2401 від 10.04.2024 мешканець АДРЕСА_1 ОСОБА_2 згідно вироку та розпорядження по справі № 1/3381/12 оголошений у розшук, ОРС категорії "Розшук" № 025298 від 26.05.2015., розшукується за переховування від суду за скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.368 КК України (міра запобіжного заходу- тримання під вартою).

Керуючись статтями 459, 464 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА :

У відкритті кримінального провадження засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Чечельницького районного суду від 18 вересня 2013 року - відмовити .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Чечельницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5