Справа № 565/436/25
Провадження № 1-і/565/24/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000454 від 01.11.2024 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Кузнецовськ Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2025 року до Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000454 від 01.11.2024 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Прокурор посилається на наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення ним інших кримінальних правопорушень. При цьому більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у достовірно не встановлений час, місце та спосіб але не пізніше 25.11.2024, всупереч вимогам Законів України, придбав з метою подальшого збуту порошкоподібну речовину, білого кольору, яка містить у своєму складі PVP, масою не менше 0,116 г., що відноситься до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, після чого придбану таким чином психотропну речовину останній почав зберігати при собі для подальшого збуту.

Так, в подальшому 25.11.2024 ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачуючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи неподалік автозаправної станції «ОЛАС», що розташована за адресою: м. Вараш, вул. Комунальна 15, Рівненської області, всупереч вимогам Законів України, в період приблизного часу з 15 год. 53 хв. по 16 год. 10 хв. діючи умисно, незаконно, шляхом передачі з рук в руки, збув за грошову винагороду в розмірі 300 (триста) гривень, особі щодо якої застосовано заходи безпеки ОСОБА_6 порошкоподібну кристалічну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі PVP, що відноситься до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP масою - 0,116 г.

Крім цього, ОСОБА_4 у достовірно не встановлений час, місце та спосіб але не пізніше 13.12.2024, всупереч вимогам Законів України, придбав з метою подальшого збуту порошкоподібну речовину, білого кольору, яка може містити у своєму складі PVP, що відноситься до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, після чого придбану таким чином психотропну речовину останній почав зберігати при собі для подальшого збуту.

Надалі, 13.12.2024 ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачуючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на прилеглій території до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , гаражного кооперативу «Лада» що в м. Вараш, Рівненської області, всупереч вимогам Законів України, в період приблизного часу з 13 год. 32 хв. по 13 год. 46 хв. діючи умисно, незаконно, повторно, шляхом передачі з рук в руки, збув за грошову винагороду в розмірі 300 (триста) гривень, особі щодо якої застосовано заходи безпеки ОСОБА_6 порошкоподібну кристалічну речовину білого кольору, яка може містити у своєму складі PVP, що відноситься до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16.12.2024 року слідчим суддею застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. У подальшому строк тримання ОСОБА_4 під вартою продовжувався неодноразово. Востаннє такий строк продовжено ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.04.2025 до 15.06.2025 включно.

В судовому засіданні прокурор Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити, вказуючи, що відносно обвинуваченого існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки не має наміру ухилятись від суду. Його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що обвинувачений проживає разом з матір`ю та братом, а отже має сталі соціальні зв`язки та не має наміру ухилитись від суду.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частина 2 статті 307 КК України, яка інкримінована ОСОБА_4 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

Суд визнав доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризики переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, суд врахував наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів. Таким чином, усвідомлення ОСОБА_4 призначення покарання у виді позбавлення волі на значний строк, з урахуванням відсутності міцних соціальних зв`язків на думку суду може спонукати обвинуваченого ухилитись від суду. До висновку про відсутність міцних соціальних зв`язків суд дійшов з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_4 не працює, тобто легальних доходів не має, неодружений, зареєстрованого рухомого чи нерухомого майна не має. Тобто відсутні будь-які соціальні гарантії, що у разі зміни запобіжного заходу на більш м`якший він залишиться перебувати за зареєстрованим місцем проживання. Обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, після його засудження за кримінальне правопорушення у цій же сфері вказує на те, що він здатний продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Проте, зважаючи на те, що у кримінальному провадженні допитані усі свідки, які заявлялись стороною обвинувачення, доводи сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_4 на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є безпідставними. Проте відсутність такого ризику не є достатньою підставою для висновку, що менш суворий запобіжний захід буде достатнім для запобігання ризикам, визнаним судом доведеними.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про відсутність у обвинуваченого наміру ухилитись від суду не підтверджені будь-якими доказами, які б вказували на існування будь-яких соціальних гарантій, що обвинувачений після звільнення його з під варти не буде ухилятись від суду.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, суд доходить висновку про наявність підстав, передбачених ч.3 ст.183 КПК України, для визначення розміру застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. 00 коп., з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.194 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 177, 183, 193-197, 314-316, 369-372, 392-395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів - до 09 серпня 2025 року включно.

Строк дії ухвали до 09 серпня 2025 року включно

Виконання ухвали в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого покласти на ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Визначити ОСОБА_4 розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним (обвинуваченим) так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Рівненській області, рахунок отримувача №UA0010559, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, МФО 820172, .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом часу дії ухвали.

У разі внесення застави оригінал документу з відміткою банку має бути наданий відповідальній особі Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор», яка після перевірки має розпорядитися про звільнення підозрюваного (обвинуваченого) з-під варти, про що повідомити слідчого, прокурора та суд.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , передбачені ст.194 КПК України, наступні обов`язки: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Після внесення застави і звільнення з-під варти ОСОБА_4 необхідно вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

У іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1