печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження № 0000720 відомості про яке 16 серпня 2024 року внесено до ЄРДР за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 361-2 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 206-2 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361-2, ч. 2 ст. 362 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ; захисники: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; представник АТ «КОМІНБАНК» ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В :

І. У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 клопотала про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки вважає, що існують ризики такі як: переховуватися від суду через обвинувачення у вчиненні, в тому числі тяжкого злочину; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується. Застосування до ОСОБА_3 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання останньою процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_8 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, зазначаючи, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення не ґрунтується на доказах, які в своїй сукупності можуть свідчити про вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, а наведені у клопотанні прокурора ризики не підтверджуються жодними доказами. Також зазначив, що у клопотанні не обґрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а раніше визначений розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого. За такого, захисник клопотав про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Вирішуючи питання щодо продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою суд враховує, що це може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для продовження строку тримання під вартою, суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 раніше була предметом розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, продовження строку його дії під час досудового розслідування та обрання під час підготовчого провадження.

Зокрема, підставою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 361-2 КК України, а також наявність ризиків, що зазначені в п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою вважати ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України реальним є та обставина, що обвинувачений ОСОБА_3 може ухилятися від суду оскільки злочин, який інкримінують ОСОБА_3 є тяжким, та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкриміновані злочини для уникнення покарання може переховуватися від суду. Також останній може виїхати на тимчасово окуповані території.

З огляду на умови, які існують в Україні, є можливість нелегального перетину обвинуваченим кордону, адже враховуючи воєнний стан який починаючи з 24.02.2022 введено Указом Президента України № 64/2022 на території України, відсутні можливості належним чином контролювати державний кордон у місцях ведення активних бойових дій.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 має широкі знайомства, регулярно виїжджав за кордон, що свідчить про можливість залишення місця проживання із подальшим переховуванням від правосуддя.

Наявність достатніх майнових ресурсів надасть змогу обвинуваченому протягом певного часу змінювати місце свого проживання/перебування.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що отримавши доступ до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього та інших співучасників, у зв`язку з чим останній перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

Так, враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ст. 23, ст. 224 КПК України).

Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на інших стадіях до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки подальше доказування стороною обвинувачення вже встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення, можливе в тому числі шляхом проведення допитів у суді, є достатньо даних вважати, що використовуючи вплив на учасників кримінального провадження з метою мінімізації негативних наслідків для себе, ОСОБА_3 матиме можливість впливати на свідків, інших осіб, з метою розроблення стратегії уникнення від кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що у випадку застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до забезпечення, в тому числі ОСОБА_3 можливого надання невстановленим співучасникам злочинів порад та вказівок стосовно знищення слідів злочинів, завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними чи негласними засобами контролю іншим, невстановленим на даний час особам, які причетні до вчинення вказаних тяжких злочинів.

Також, враховуючи, що санкція статті, яка інкримінується обвинуваченому, передбачає конфіскацію майна, останній може вчиняти дії з метою приховування наявного в нього майна.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виражається в тому, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

Таким чином, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких вагомих доказів щодо неможливості перебування підозрюваного під вартою не надано.

За вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків.

Розмір застави обвинуваченому визначається судом з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, за якими обвинувачується ОСОБА_3 , які пов`язані із організацією протиправного заволодіння майном підприємства, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло велику шкоду, а також із несанкціонованим розповсюдженням інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах або на носіях такої інформації, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, майновий та сімейний стан обвинуваченого та вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які встановлені щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених п.п. 1-3 цієї частини статті межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За такого, беручи до уваги вагомі обставини, що доводять вищевстановлені судом ризики, характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , які пов`язані із організацією протиправного заволодіння майном підприємства, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло велику шкоду, а також із несанкціонованим розповсюдженням інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах або на носіях такої інформації, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, розмір матеріальної шкоди, а також майновий та сімейний стан обвинуваченого, суд доходить висновку, щодо встановлення виключного випадку, який потребує постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та складає 7 500 (сім тисяч п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 22 710 000 (двадцять два мільйони сімсот десять тисяч) гривень. Даний розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Крім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, яку може бути ним внесено у будь-який момент, вважаю за необхідне зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 прибувати до суду за першою вимогою, а також строком до 02.11.2025 виконувати наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися із Київської області без дозволу суду; утримуватися від спілкування з приводу обставин інкримінованих злочинів з обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та потерпілим ПрАТ «Київміськбуд», в особі віце-президента ОСОБА_22 у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Покладення даних обов`язків в разі внесення застави є застереженням від настання наслідків, що супроводжуються вище встановленими судом ризиками, передбаченими п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Обвинувачений у відповідності до ч. 4 ст. 202 КПК України звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою із правом внесення застави.

ІІ. Представник АТ «КОМІНБАНК» ОСОБА_12 клопотав про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2024 у справі № 757/25574/24-к на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 та передано в іпотеку банку. Проти задоволення клопотання прокурор ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заперечували.

Як убачається, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07.06.2024 у справі № 757/25574/24-к з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання накладено арешт на майно ОСОБА_3 :

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, будівля, (в літ. Д), нежитлова будівля, Загальна площа (кв.м): 2377.3, АДРЕСА_1;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, земельна ділянка. Кадастровий номер: :72:221:0008, Площа (га): 0.0503;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, земельна ділянка, Кадастровий номер: :72:221:0021, Площа (га): 0.0333, АДРЕСА_2;

- на нерухоме майно ТОВ "ЯРМОЛИНЕЦЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД", де 81,02% в статутному капіталі належить ОСОБА_3 , а саме:

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, комплекс, Загальна площа (кв.м): 4083.2, АДРЕСА_3;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, нежитлове приміщення, Загальна площа (кв.м): 853.6, АДРЕСА_4.

Завданням кримінального провадження у відповідності до ст. 2 КПК України визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, арешт на належне обвинуваченому ОСОБА_3 майно накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч. 3 ст. 206-2 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_3 передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Майно, яке належить обвинуваченому ОСОБА_3 , може бути джерелом для забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, оскільки воно є таким, що відповідає вимогам ст. 59 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Зазначена норма кореспондується з положеннями п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України за якими ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт.

Враховуючи те, що на даний час у кримінальному провадженні судовий розгляд не розпочато, докази у справі, в тому числі й речові не досліджені, суд вважає, що дане клопотання є передчасним, а подальше збереження арешту майна буде відповідати завданням даного кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України та меті застосування заходу забезпечення кримінального провадження, передбаченій ч. 1 ст. 131 цього Кодексу, такій як дієвість кримінального провадження та ч. 5 ст. 170 цього Кодексу конфіскації майна як виду покарання.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника АТ «КОМІНБАНК» про скасування арешту на даній стадії судового провадження є передчасним, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 49, 54, 131, 170-172, 176-178, 183, 193-194, 196-197, 314-317, 331, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

І. Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , строк тримання під вартою до 02 листопада 2025 року.

Визначити ОСОБА_3 заставу у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 22 710 000 (двадцять два мільйони сімсот десять тисяч) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:

отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

МФО: 820172

банк: Державна казначейська служба України, м. Київ

р/р UA1012089.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 прибувати до суду за першою вимогою, а також строком до 02 листопада 2025 року виконувати наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися із Київської області без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з приводу обставин інкримінованих злочинів з обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та потерпілим ПрАТ «Київміськбуд», в особі віце-президента ОСОБА_22 у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

З моменту внесення застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

ІІ. У задоволенні клопотання представника АТ «КОМІНБАНК» ОСОБА_12 про скасування арешту майна - відмовити.

Строк дії ухвали визначити до 02 листопада 2025 року.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів.

Суддя ОСОБА_23