Дата документу 05.08.2025Справа № 554/9019/16-к
Провадження № 1-кп/554/523/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» серпня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Полтави перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

До суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, в якому захисник просить скасувати арешт, накладений на автомобіль KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_1 , у зв?язку із тим, що відпала потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження. В подальшому, від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 та власника майна ОСОБА_6 надійшло клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтовані тим, що автомобіль KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_1 був тимчасово вилучений працівниками поліції ще в 2015 році та поміщений на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів в Полтавській області. Мотивом прийняття такого рішення була необхідність визнання вказаного транспортного засобу речовим доказом та накладення на нього арешту. По кримінальному провадження було проведено декілька експертиз, автомобіль оглядався експертами різних експертних закладів та слідчим, всі пошкодження, які він мав вже давно були зафіксовані. Розгляд кримінального провадження триває близько 9 років, за цей час автомобіль не тільки втратив свою вартість, але й не зберігається належним чином, оскільки знаходиться під відкритим небом, деякі деталі автомобіля за цей час зникли. Тому заявники просять скасувати арешт, накладений на автомобіль KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_1 , а також повернути його власникам.

В судовому засіданні захисник підтримав подані клопотання, зазначив, що право власності на вказаний автомобіль після смерті його власника було перереєстроване на його спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що свідчить про те, що жодних обмежень на автомобіль не накладено, а тому клопотання підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обвинувачений повністю підтримав подані клопотання.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з?явилась, з невідомих суду причин, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином. Її неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотань, зазначивши, що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2015 року надано слідчому дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, з можливістю їх вилучення, а саме до автомобіля KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів в Полтавській області. Слідчим вказаний автомобіль був оглянутий, а в подальшому визнаний речовим доказом. Автомобіль залишився на зберігання на тому самому місці. Заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема арешту вказаного автомобіля, під час досудового розслідування не застосовувалось, а тому підстав для його скасування немає.

Суд, вивчивши доводи клопотань захисника та власника майна, вислухавши думку обвинуваченого та прокурора, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

З вимог ч.2 вказаної статті вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Аналіз змісту ст. 168 КПК України свідчить, що тимчасово вилученим майном може вважатись майно, яке одержано в результаті: затримання особи в порядку, передбаченому ст.ст. 207, 208, 298-2 цього Кодексу; обшуку; огляду.

Вирішення питання про те, чи є майно, яке потрапило до уповноваженої особи органу досудового розслідування, тимчасово вилученим, залежить від того, чи надавався дозвіл на його вилучення слідчим суддею.

Статтею 169 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для повернення тимчасового вилученого майна, а саме: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Отже, відповідно до норм КПК України винесення слідчим постанови про визнання речовим доказом зазначеного майна не є підставою для припинення статусу тимчасово вилученого майна.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст. 170 КПК України).

Як встановлено ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..

Під час розгляду вказаних клопотань, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2015 року було надано слідчому дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, з можливістю їх вилучення, а саме до автомобіля KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів в Полтавській області.

Вказаний автомобіль було оглянуто слідчим, а в подальшому транспортний засіб визнаний речовим доказом.

Автомобіль залишився на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів в Полтавській області.

Арешт на вказаний автомобіль не накладався.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 (філії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.07.2025 року №31/32-5341, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів та наявних обмежень, відсутня інформація про наявність обмежень на автомобіль KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Копією свідоцтва про реєстрацію, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджено право власності на автомобіль KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_1 за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

З матеріалів кримінального провадження та повідомлених прокурором в судовому засіданні даних, вбачається, що заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт автомобіля KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_1 , під час досудового розслідування не застосовувалось.

Оскільки судом встановлено, що арешт на автомобіля KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_1 ні під час досудового розслідування, ні під час судового провадження не накладався, відсутні підстави для задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

Разом з тим, оскільки відповідно до норм КПК України винесена слідчим постанова про визнання речовим доказом майна не є підставою для припинення статусу тимчасово вилученого майна, крім того, ухвалою слідчого судді по вказаному кримінальному провадженню надавався дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, з можливістю їх вилучення, а саме транспортного засобу KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_1 , вказане свідчить, що даний автомобіль має статус тимчасово вилученого майна, до якого, застосовуються вимоги ст. ст. 167-169 КПК України.

Відсутність застосування до майна заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, є підставою, відповідно до вимог ст. 169 КПК України, для його негайного повернення.

На підставі викладеного, клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 та клопотання власника майна ОСОБА_6 про повернення тимчасово вилученого майна підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст. ст. 167-169, 174, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 та клопотання власника майна ОСОБА_6 про повернення тимчасово вилученого майна задовольнити.

Негайно повернути ОСОБА_6 та ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_1 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та зберігається на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Полтави: ОСОБА_1