ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/2656/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1571/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

31 липня 2025 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.396 КПК України апеляційну скаргу апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 13 травня 2025 року відносно ОСОБА_3 ,-

У С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_3 покарання ухвалено обраховувати з дня постановлення вироку з 13 травня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ухвалено зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання термін попереднього ув`язнення за період часу з 30.01.2019 до 12.05.2020 включно, а також з 28.08.2023 до дня постановлення вироку.

Зараховано ОСОБА_3 у строк покарання строк застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за період з 13.05.2020 до 18.08.2020 включно з розрахунку, що трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_3 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

На вищевказаний вирок обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу від 10.07.2025 року , при перевірці якої встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 396 КПК України, що є підставою для її повернення, виходячи з наступного.

Згідно вимог пунктів 3, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі поряд з іншим зазначаються: судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, клопотання про дослідження доказів, а також перелік матеріалів, які додаються.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що вона не відповідає вищевказаним вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року № 1-р/2021 зазначено, що українська мова, як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Також, ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Основного Закону України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у частині 6 статті 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Ч.ч. 1, 2 ст. 14 вказаного закону передбачено, що у судах України судочинство проводиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому за змістом статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

У ч. 1 ст. 29 КПК України теж регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Тобто, згідно з Конституцією України, КПК і зазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратура та суд, як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову. Це також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

Викладене узгоджується, зокрема, із Рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Однак, передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів (у тому числі апеляційних і касаційних скарг) українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.

Особи, які не володіють мовою судочинства, можуть скористатися послугами перекладача для перекладу своїх скарг, клопотань, інших процесуальних документів, зокрема й з метою забезпечення можливості проведення з`ясування судом наявності в особи, яка звертається з апеляційною чи касаційною скаргою, прав і підстав для цього.

У разі, якщо апеляційна скарга складена неукраїнською мовою, апеляційний суд, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження чи призначення судового засідання щодо розгляду скарги, поданої у порядку ст.ст. 422, 422-1 КПК України, не зобов`язаний самостійно залучати перекладача у провадженні для перекладу поданої на його розгляд скарги.

За цих обставин, забезпечення рівності прав осіб у судовому процесі за мовною ознакою і гарантування права на користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника провадження) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Повернення апеляційної скарги, згідно положень ч. 7 ст. 399 КПК України, не перешкоджає повторному зверненню ОСОБА_3 з апеляційною скаргою після усунення зазначених недоліків разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про необхідність повернення апеляційної скарги ОСОБА_3 на вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 13 травня 2025 року, у зв`язку із тим, що вона складена не державною мовою, що суперечить вимогам закону.

Керуючись ст. 399 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 13 травня 2025 року відносно ОСОБА_3 ,- повернути особі, що її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_2