ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3573/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/197/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.111 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000179 від 17.03.2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2023 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Семенци Печепского району Брянської області (рф), неодруженого, що має середньо-спеціальну освіту, працював у КП «ХТС ТЕЦ №3», лабораторія металів та зварки на посаді інженера з ремонту котельно-турбінного обладнання, раніше не судимий, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» залишено без змін до набрання чинності цим вироком. Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахується з моменту його фактичного знаходження під контролем держави - з 15.03.2022. Застосовано спеціальну конфіскацію, звернувши на користь держави мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в якому встановлена сім картка з номером НОМЕР_3 . Згідно вироку, громадянин України ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи злочинний умисел, направлений на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (строк дії якого в подальшому продовжено), у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_1 , в період з 08.03.2022 по 15.03.2022 включно, передавав представнику країни-агресора - рф -військовослужбовцю збройних сил російської федерації, позначеному в його особистому мобільному телефоні «Redmi 8», на якому встановлене програмне забезпечення: Telegram, версія 8.5.4 (обліковий запис « ОСОБА_11 » НОМЕР_3 ); Viber, версія 17.1.0.6 (обліковий запис « ОСОБА_12 » НОМЕР_4 ), як користувач « ОСОБА_13 » за допомогою месенджера «Телеграмм», відомості щодо місцезнаходження військової техніки ЗСУ, її кількості та найменування, інформацію щодо розташування в м. Харкові особового складу ЗСУ, а також про їх переміщення по зазначеному населеному пункту, вказував точні місця, із відповідними відмітками на гугл-карті, влучань артилерійських та авіаційних боєприпасів, випущених ЗС рф, що давало змогу військовослужбовцям країни - агресора - рф здійснювати координацію нанесення вогневих ударів по м. Харкову.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким виправдати його, у зв`язку із істотними порушеннями законодавства України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, використанням недопустимих доказів, фальсифікації документів з боку посадових осіб органів досудового розслідування.

Обвинувачений просить допитати ОСОБА_14 , який був свідком наслідків катувань з боку посадових осіб органів досудового слідства та перебував у приміщенні ХРУП № 1; свідка ОСОБА_15 ; викликати та допитати експерта ОСОБА_16 , для роз`яснення чи доповнення його висновку № 59-1 від 10.06.2022; викликати та допитати слідчого ОСОБА_17 , слідчого ОСОБА_18 . Свої вимоги обвинувачений обгрунтовує тим, що формулювання обвинувачення не є точним. Стороною обвинувачення викладені загальні формулювання без деталізації. Вважає, що не було встановлено, яка саме військова техніка, її кількість, найменування, де вона була розташована, де був розташований особовий склад ЗСУ, не встановлено коли саме, в який спосіб обвинувачений отримував та збирав зазначену інформацію. Відповідно до обвинувачення, ОСОБА_9 вчиняв інкриміновані йому дії за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , хоча відповідно до інформації, наданої прокурором, ОСОБА_9 не мешкає за цією адресою вже понад 20 років. Таким чином, місце вчинення кримінального правопорушення не доведено. Також не доведено мотиви вчинення злочину. Зазначає, що йому надали лише 35 хвилин для ознайомлення з матеріалами справи. В обвинуваченні зазначається про вчинення злочину в період з 08.03.2022 по 15.03.2022, тоді як, у витягу з ЄРДР вказано про вчинення злочину у період з 08.03.2022 по 14.03.2022. Обставини вчинення злочину 15.03.2022, в порушення статті 214 КПК України розслідувалися без внесення до ЄРДР. Під час його затримання було порушено низку статей Конституції України, КПК України, КК України. Протокол затримання був складений 22.03.2022, а не 15.03.2022, до нього не було допущено захисника. Суду було надано роздруківку незавірених копій скриншотів листування від невідомого абонента з невстановленого мобільного телефона. Вказана інформація надійшла як анонімне повідомлення на електронну адресу СВ СБУ, якої немає в загальному доступі. Вважає, що в даному випадку докази були штучно створені. З вказаного анонімного повідомлення неможливо встановити, що листування здійснював саме ОСОБА_9 , зміст листування не вказує, що один із абонентів міг бути військовослужбовцем рф. Мобільний телефон був вилучений незаконно, з порушенням вимог КПК України під час незаконного затримання із застосуванням спецзасобів та фізичного примусу, без понятих. У мобільному телефоні була одна сім-карта, тоді як, експерт вже досліджував телефон з двома сім-картами та картою пам`яті. Експерт досліджував переписки з особами, які взагалі не мають відношення до справи. Мобільний телефон насправді втратив 15.03.2022 на території КП «ХТМ Теплоелектроцентраль-3».

Пояснення 21.03.2022 та 22.03.2022 ним були надані під тиском, із застосуванням катувань з боку посадових осіб органів досудового розслідування. З 15.03.2022 по 22.03.2022 незаконно утримувався співробітниками правоохоронних органів. Особу, з якою він нібито вів листування, було ліквідовано 15.03.2022. Вказує, що він непричетний до обстрілів ІНФОРМАЦІЯ_12 та ІНФОРМАЦІЯ_13». Протоколи огляду матеріалів інших кримінальних проваджень є неналежними та недопустимим доказами. У вироку не вказано про допит свідка сторони захисту ОСОБА_15 , який надав свідчення щодо незаконності затримання обвинуваченого. Вказує на недоліки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000420.

Захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі просив вирок суду скасувати, постановити новий, яким ОСОБА_9 виправдати, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Обгрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник вказує, що відсутні докази державної зради. Все обвинувачення грунтується тільки на протоколі огляду від 18.03.2022, яким зафіксовано огляд анонімного повідомлення. Зміст листування не вказує що воно здійснювалося обвинуваченим. Цього листування не виявлено судом під час огляду мобільного телефону. Не з`ясовано, чому анонімне повідомлення надійшло до УСБУ 17.03.2022 о 15 годині 48 хвилин, а відомості про нібито вчинене кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР о 10 годині 34 хвилини. При цьому, обвинуваченого було затримано 15.03.2022. Відправник анонімного повідомлення слідством не встановлений, та не допитаний. Судом не прийнято до уваги клопотання сторони захисту від 30.01.2023 щодо визнання недопустимими доказів. Посилається на здійснення незаконного затримання обвинуваченого 15.03.2022. Лише 22.03.2022 обвинуваченого було перевезено з м. Харків до м. Дніпро. Вважає, що докази були надані суду з порушенням частини 3 статті 99 КПК України, у вигляді незавірених належним чином копій матеріалів інших кримінальних проваджень. Суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, оскільки ОСОБА_9 не ставилося в вину надання відомостей щодо розміщення техніки та особового складу ЗСУ на території підприємств - ІНФОРМАЦІЯ_12 та ІНФОРМАЦІЯ_13», або надання інформації щодо обстрілів цих підприємств. Вироком встановлені неконкретні та неточні обставини кримінального правопорушення. В порушення вимог КПК України, суд посилається на пояснення обвинуваченого, надані слідчому під час досудового розслідування. Звертає увагу, що досудовим розслідуванням встановлено особу, з якою нібито відбувалося листування, який є військовослужбовцем незаконного терористичного угрупування ЛНР, у зв`язку з чим, вказана особа є громадянином України, а не військовослужбовцем країни-агресора, що виключає кваліфікацію дій обвинуваченого за статтею 111 КК України.

Прокурором подано заперечення на апеляційні скарги, де він зазначає про обгрунтованість прийнятого судом рішення, посилається на досліджені судом докази, яким надано правильну оцінку. Вказує про доведеність пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення. Судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено стороні захисту в задоволенні клопотань про визнання недопустимими доказами протоколу вилучення мобільного телефону від 22.03.2022, протоколу огляду мобільного телефону від 22.03.2022 та висновок експерта № 59-1 від 10.06.2022, яким було досліджено мобільний телефон.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 надійшли доповнення до апеляційної скарги обвинуваченого, які погоджені з ОСОБА_9 . Захисник та обвинувачений просять вирок суду скасувати, направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, змінити ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, дослідити всі наявні в матеріалах справи письмові докази. В обгрунтування апеляційних вимог захисник та обвинувачений вказують, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_9 державної зради. Все обвинувачення фактично грунтується на протоколі огляду від 18.03.2022, яким зафіксовано огляд анонімного повідомлення, яке надійшло 17.03.2022 від невстановленої особи. У даному анонімному повідомленні відсутня інформація про те, що листування здійснював саме обвинувачений ОСОБА_9 , зміст листування не вказує на те, що одним з абонентів був саме військовослужбовець РФ, не вказано між ким здійснювалося листування і навіть те, що воно проводилося в Телеграм. Цієї переписки не виявлено і в ході дослідження судом мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_9 .

Не з`ясовано, чому анонімне повідомлення надійшло до УСБУ 17.03.2022 о 15 годині 48 хвилин, а відомості про нібито вчинене кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР о 10 годині 34 хвилини.

Судом безпідставно не прийнято до уваги клопотання сторони захисту від 30.01.2023 про визнання недопустимим протоколу огляду анонімного повідомлення від 18.03.2022.

Зазначає, що судом було встановлено факт незаконного затримання ОСОБА_9 саме 15.03.2022 на його робочому місці, а не в м. Дніпро 22.03.2022, що підтверджується листом КП «Харківські теплові мережі» від 26.12.2022, показаннями допитаного судом свідка сторони захисту ОСОБА_15 , який був очевидцем затримання ОСОБА_9 , та поясненнями ОСОБА_9 .

Протокол про затримання 15.03.2022 не був складений. Незаконно, без фіксування процесуальної дії під час затримання 15.03.2022 було вилучено мобільний телефон ОСОБА_9 , порушено право на захист. Судом було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту від 09.02.2023 про визнання недопустимими доказів: протоколу передання тимчасово вилученого майна від 22.03.2022 та за принципом «плодів отруйного дерева» протоколу огляду мобільного телефона, висновку експерта № 59-1 від 10.06.2022. Безпідставним є посилання суду на письмові докази сторони обвинувачення у вигляді незавірених копій матеріалів інших кримінальних проваджень, отриманих слідчим з порушенням статті 93, 159 КПК України, а саме: протокол огляду речей і документів від 13.06.2022, відповідно до якого оглянуто матеріали кримінального провадження № 0000044 щодо обстрілу 07.03.2022 заводу ІНФОРМАЦІЯ_14.

Однак, як встановлено судом, злочин скоєно з 08.03.2022, тоді як обстріл заводу відбувся раніше 07.03.2022. Таким чином, протокол огляду від 13.06.2022, відповідно до якого оглянуто матеріали кримінального провадження № 0000044, є неналежним доказом. Крім того, ОСОБА_9 було затримано 15.03.2022, особа, з якою він нібито спілкувався, була ліквідована 15.03.2022. Доказів причетності ОСОБА_9 щодо обстрілів заводу ІНФОРМАЦІЯ_14 22.03.2022 та 31.03.2022, підприємства ІНФОРМАЦІЯ_13» 02.04.2022 стороною обвинувачення суду надано не було.

Вважає, що суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, оскільки ОСОБА_9 не ставиться в вину надання відомостей щодо розміщення техніки та особового складу ЗСУ на території вказаних підприємств або надання інформації щодо обстрілів цих підприємств. Не зазначається в обвинувальному акті і причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_9 та обстрілами заводів 07.03.2022, 22.03.2022, 31.03.2022 та 02.04.2022. Зазначає, що з абонентом « ОСОБА_13 » відсутня переписка щодо розташування техніки та особового складу ЗСУ, місць влучань. На скріншотах, виявлених у мобільному телефоні ОСОБА_9 , в мобільному телефоні позначення підприємств відсутні.

Звертає увагу, що досудовим розслідуванням встановлено особу, з якою нібито відбувалося листування, який є військовослужбовцем незаконного терористичного угрупування ЛНР, у зв`язку з чим вказана особа є громадянином України, а не військовослужбовцем країни-агресора, що виключає кваліфікацію за статтею 111 КК України та дії підлягають кваліфікації за частиною 1 статті 258-3 КК України. Вироком встановлені неконкретні та неточні обставини кримінального правопорушення, обвинувачення викладено загальними термінами, що порушує право особи на захист. Не встановлено конкретні обставини події злочину.

У вироку суд посилається на показання ОСОБА_9 , які він надав слідчому під час досудового розслідування, але в суді ОСОБА_9 неодноразово зазначив, що такі пояснення він надавав під тиском. Судом були проігноровані клопотання обвинуваченого про призначення судово-медичної експертизи.

Таким чином, судовий розгляд проведено неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не наведені вичерпні мотиви щодо необгрунтованості клопотань сторони захисту щодо недопустимості доказів. Вирок суду не відповідає вимогам статті 370 КПК України. Звертає увагу, що слідчий, звертаючись до прокурора із клопотанням про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу, в порядку статті 615 КПК України, не обгрунтував вказану дію, та не вказав, які фактичні обставини заважали подати клопотання до суду. Відповідно до інформації Київського районного суду м. Харкова, суд у березні 2022 року не припиняв свою роботу. Аналогічні обставини щодо накладення арешту на майно прокурором, який наклав арешт на мобільний телефон з сім-карткою з номером НОМЕР_5 . У подальшому мобільний телефон був направлений для проведення експертизи. Експерт ОСОБА_19 не був допитаний та не з`ясовано звідки в телефоні з`явилася картка з номером НОМЕР_6 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, допитавши слідчого та експерта, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово звертався до суду апеляційної інстанції із клопотаннями, в яких заперечував проти проведення дистанційного судового провадження та наполягав на здійсненні його доставки до зали суду.

Вирішуючи питання про можливість проведення апеляційного розгляду в режимі відеоконференції, суд апеляційної інстанції приймає до уваги положення частини 2 статті 336 КПК України, відповідно до яких суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 05.06.2023 відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого про забезпечення його безпосередньої присутності в залі суду. 15.04.2024 Харківським апеляційним судом постановлено ухвалу про здійснення дистанційного судового провадження, у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану.

З огляду на постійні оголошення повітряних тривог у м. Харків та знаходження міста у безпосередній близькості до зони бойових дій та до кордону країни-агресора, з території якої здійснюються постійні обстріли м. Харків, неможливо у приміщенні суду завчасно забезпечити безпеку осіб, які тримаються під вартою та до яких застосовуються спеціальні правила конвоювання та охорони під час перебування в залі суду.

У зв`язку із наведеним, враховуючи положення частини 2 статті 336 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про здійснення судового провадження в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції. Обвинувачений в апеляційній скарзі та в численних клопотаннях порушував питання про необхідність допиту апеляційним судом свідків, експерта, слідчих, прокурорів, співробітників СБУ, які причетні до затримання, на яких вказує ОСОБА_9 , призначення судово-медичної експертизи, дослідження відеозаписів та журналів судових засідань, матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000420 від 09.06.2022; письмових доказів; Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах; відповідей, отриманих на запити ОСОБА_9 , з прокуратур, Управлінь УСБУ, судів, ІТТ, підприємств, про витребування у прокурора оригіналів матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000179 від 17.03.2022 року, та їх дослідження. Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 у доповненнях до апеляційної скарги обвинуваченого просить дослідити письмові та речові докази, допитати ряд свідків, зазначених у клопотаннях від 16.01.2024, 03.12.2024, які на думку сторони захисту можуть підтвердити факт незаконного затримання ОСОБА_9 , спричинення йому тілесних ушкоджень, слідчого ОСОБА_17 , експерта ОСОБА_16 , співробітників ТЕЦ-3, співробітників УСБУ в Харківській області, адвокатів ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Також захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 у клопотанні від 16.01.2024 просить постановити ухвалу, якою витребувати у ТОВ «Лайфселл» та ПрАТ «Київстар» інформацію щодо телефонних з`єднань за номерами телефонів, що виявлені в мобільному телефоні, вилученому у ОСОБА_9 .

У клопотанні, яке надійшло до Харківського апеляційного суду 03.03.2025, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 просив витребувати відомості з електронної інформаційної системи, а саме повну інформацію по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000179 від 17.03.2022, посилаючись на те, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, спочатку було допитано ОСОБА_9 у якості підозрюваного, а потім вручено повідомлення про підозру.

У клопотаннях від 14.01.2025, 17.04.2025, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 просив долучити до матеріалів справи фотознімки, які були зроблені 18.03.2022 за участю ОСОБА_9 та дослідити диск з відеозаписом від 18.03.2022 за участю ОСОБА_9 , який розміщений в мережі Інтернет, а саме у YouTube. Вирішуючи вказані клопотання обвинуваченого та його захисника, суд апеляційної інстанції враховує положення частини 3 статті 404 КПК України, які визначають умови, за яких суд апеляційної інстанції зобов`язаний дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, та може дослідити докази.

З огляду на обставини кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважав необхідним частково задовольнити клопотання сторони захисту та допитати слідчого ОСОБА_17 , експерта Зонального експертного сектору ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_16 , дослідити протоколи огляду речей і документів від 13.06.2022 та 14.06.2022, предметом огляду яких є матеріали кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000044 від 07.03.2022, № 0000907 від 26.04.2022, № 0001240 від 12.05.2022, та обмежитись прослуховуванням звукозапису судового засідання від 09.02.2023, під час якого судом першої інстанції допитано свідка ОСОБА_15 .

У задоволенні решти клопотань сторони захисту про повторне дослідження письмових та речових доказів, допит свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , та ряду інших свідків, які зазначені у клопотаннях захисника ОСОБА_8 від 16.01.2024, 03.12.2024, інших слідчих та прокурорів, співробітників УСБУ, про допит яких просив ОСОБА_9 у своїх клопотаннях, дослідження відеозаписів та журналів судових засідань, матеріалів кримінального провадження № 0000420 від 09.06.2022, Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, витребування відомостей з електронної інформаційної системи, а саме повної інформації по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000179 від 17.03.2022, дослідження фотознімків та диску з відеозаписом від 18.03.2022, які були зроблені 18.03.2022 за участю ОСОБА_9 , призначення судово-медичної експертизи - слід відмовити, виходячи з наступного. На думку суду апеляційної інстанції, для дослідження вказаних матеріалів стороною захисту не наведено підстав, які б узгоджувалися з положеннями частини 3 статті 404 КПК України, оскільки зазначені клопотання

ОСОБА_9 та його захисника обумовлені незгодою з оцінкою, наданою доказам судом першої інстанції, та прийнятим судовим рішенням, що, у розумінні положень частини 3 статті 404 КПК України, само по собі не є підставою для допиту свідків, слідчих, прокурорів, дослідження доказів при апеляційному розгляді. Сам факт звернення сторони у справі із клопотанням, в порядку частини 3 статті 404 КПК України, не є безумовною підставою для задоволення його судом. Суд апеляційної інстанції виходить з того, що Верховний Суд у постановах неодноразово наголошував, що за змістом цієї норми процесуального закону, учасник судового провадження має право не лише формально заявити у порядку частини 3 статті 404 КПК України клопотання, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази чи показання свідків) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені. Крім того, перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що обвинувачений та його захисник зверталися до суду першої інстанції із клопотаннями про проведення судово-медичної експертизи, про виклик та допит свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 . Вказані клопотання були вирішені під час судового розгляду у суді першої інстанції та в їх задоволенні було відмовлено. Необхідність допиту судом апеляційної інстанції вказаних свідків, а також свідків, про яких зазначає захисник у клопотаннях від 16.01.2024, 03.12.2024, обумовлена тим, що вказані особи, на думку сторони захисту, можуть підтвердити факт незаконного затримання ОСОБА_9 , спричинення йому тілесних ушкоджень.

Проте, суд апеляційної інстанції зауважує, що за фактами незаконного затримання ОСОБА_9 , застосування до нього фізичного примусу, безпідставного утримання до застосування запобіжного заходу, Другим СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (з дислокацією у м. Харкові), здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 365, частиною 1 статті 146-1 КК України.

У зв`язку із наведеним, сторона захисту не була позбавлена процесуальної можливості звертатися із клопотаннями про допит вказаних осіб, саме органом досудового розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022, оскільки обставини, для з`ясування яких, обвинувачений та його захисник просять допитати визначених осіб, є предметом перевірки саме у вищенаведеному кримінальному провадженні.

Суд апеляційної інстанції перевіряє вже встановлені обставини, що були предметом розгляду суду першої інстанції в межах обвинувального акта щодо ОСОБА_9 , та не уповноважений перебирати на себе функції органу досудового розслідування.

Колегія суддів не встановила підстав для дослідження під час судового засідання фотознімків та диску з відеозаписом від 18.03.2022 за участю ОСОБА_9 , який розміщений в мережі Інтернет, а саме у YouTube, про що просила сторона захисту, оскільки обставини затримання ОСОБА_9 , на які він посилається, є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022.

Відео та звукозаписи судових засідань суду першої інстанції, а також зміст Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, про дослідження яких апеляційним судом порушує питання обвинувачений в своїй апеляційній скарзі та клопотаннях, не є тими обставинами та доказами, встановленими під час кримінального провадження, які можуть бути досліджені в порядку частини 3 статті 404 КПК України.

На відео та звукозаписах судових засідань суду першої інстанції зафіксовано хід судового провадження, що в розумінні вищенаведених положень частини 3 статті 404 КПК України не є тими обставинами та доказами, що підлягають дослідженню судом апеляційної інстанції. Колегія суддів не вбачає підстав для дослідження матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 365, частиною 1 статті 146-1 КК України, оскільки предметом апеляційного перегляду є вирок суду за обвинуваченням ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000179 від 17.03.2022.

Судом апеляційної інстанції також не встановлено підстав для задоволення клопотання захисника про витребування відомостей з електронної інформаційної системи, а саме повної інформації по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000179 від 17.03.2022, оскільки судом першої інстанції досліджено протокол затримання ОСОБА_9 від 22.03.2022, протокол передачі тимчасово вилученого майна від 22.03.2022, протокол огляду речей і документів від 22.03.2022, в яких зазначено час проведення цих процесуальних дій, а інформація, що зазначена у реєстрі матеріалів досудового розслідування, не є доказом у кримінальному провадженні.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що незгода сторони захисту з показаннями свідків та письмовими доказами у справі, не є підставою для повторного дослідження цих доказів. Під час апеляційного перегляду у суду не виникає обов`язку досліджувати докази з дотриманням засади безпосередності, якщо він по-іншому не тлумачить докази, досліджені в суді першої інстанції. Розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося в місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.

Враховуючи встановлені обставини, судом апеляційної інстанції підстав для задоволення вищенаведених клопотань обвинуваченого та його захисника, які б узгоджувалися з положеннями частини 3 статті 404 КПК України, не встановлено.

Разом з тим, судом першої інстанції задоволено клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_15 та допитано останнього в судовому засіданні 09.02.2023, однак показання свідка у вироку не викладені, про що зауважує обвинувачений, у зв`язку із чим, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважав необхідним дослідити у судовому засіданні звукозапис допиту судом першої інстанції свідка ОСОБА_15 .

Щодо клопотання ОСОБА_9 від 10.07.2023 про призначення йому судово-медичної експертизи, суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2022 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про проведення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0000179 від 17.03.2022 та роз`яснено обвинуваченому право на звернення з таким клопотанням в рамках кримінального провадження № 0000420 від 09.06.2022. Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 від 16.01.2024 про витребування з ТОВ «Лайфселл» та ПрАТ «Київстар» інформації щодо телефонних з`єднань за номерами телефонів, що виявлені в мобільному телефоні, вилученому у ОСОБА_9 у період з 01.03.2022 по 01.07.2022, оскільки мобільний телефон ОСОБА_9 відповідно до протоколу передачі тимчасово вилученого майна від 22.03.2022 був переданий слідчому ОСОБА_17 та з цього часу перебував у матеріалах кримінального провадження відповідно до постанови про визнання речовими доказами та визначення їх місця зберігання від 22.03.2022, а також був оглянутий слідчим у присутності ОСОБА_9 та його захисника, які у протоколі огляду мобільного телефона та у фототаблиці до нього від 22.03.2022 зауважень щодо змісту, виявленого при огляді, не зазначили.

Всі інші клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо долучення до матеріалів провадження відповідей, отриманих на запити ОСОБА_9 , з прокуратур, Управлінь УСБУ, судів, ІТТ, підприємств - задоволені та відповідні матеріали, що надійшли до Харківського апеляційного суду з ДУ «Харківський слідчий ізолятор», долучені до матеріалів справи, у повному обсязі.

Щодо обставин інкримінованого ОСОБА_9 злочину, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок, яка має здійснюватись судом за критеріями належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З вироку вбачається, що вина ОСОБА_9 підтверджується наступними доказами: - даними протоколу огляду від 18.03.2022, складеного слідчим в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітаном юстиції ОСОБА_17 , відповідно до якого предметом огляду є поштова скринька, яка використовується СВ УСБУ в Харківській області з електронною адресою ; фототаблицями до протоколу; - даними протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення від 22.03.2022; -даними протоколу передання тимчасово вилученого майна від 22.03.2022р., відповідно до якого ОСОБА_9 добровільно передав слідчому належний йому мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в якому встановлена сім картка з номером НОМЕР_3 ; - даними протоколу огляду речей та документів від 22.03.2022, складеного слідчим в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітаном юстиції ОСОБА_17 за участю ОСОБА_9 та його адвоката ОСОБА_27 , відповідно до якого слідчий провів огляд належного ОСОБА_9 мобільного телефону «Xiaomi Redmi 8» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в якому встановлена сім картка з номером НОМЕР_3 ;

- даними постанови про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 22.03.2022 р., відповідно до якого мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в якому встановлена сім картка з номером НОМЕР_3 визнаний речовим доказом; - даними висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз № 59-1 від 10.06.2022; - даними протоколу огляду речей та документів від 13.06.2022, складеного слідчим в ОВС відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітаном юстиції ОСОБА_17 , відповідно до якого, предметом огляду є матеріали кримінального провадження № 0000044 від 07.03.2022; - даними протоколу огляду речей та документів від 14.06.2022, складеного слідчим в ОВС відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітаном юстиції ОСОБА_17 , відповідно до якого, предметом огляду є матеріали провадження № 0000907 від 26.04.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України; - даними протоколу огляду речей та документів від 14.06.2022, складеного слідчим в ОВС відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітаном юстиції ОСОБА_17 , відповідно до якого, предметом огляду є матеріали провадження № 00001240 від 12.05.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України; - даними з відповіді начальника 2 відділу ГВ КР УСБУ в Харківській області підполковника ОСОБА_28 , згідно якої встановлено, що користувач телеграм каналу «ОСОБА_13» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з яким ОСОБА_9 здійснював обмін електроними повідомленнями, є військовослужбовцем незаконного терористичного угрупування ЛНР - ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в ніч з 15.03.2022 на 16.03.2022 був передислокований з Харківської до Луганської області. За наявною інформацією ліквідований 15.03.2022 під м. Рубіжне, Луганської області; - даними з відповіді командира військової частини НОМЕР_7 від 17.06.2022 № 17/7 на виконання запиту № 70/6-1960 від 17.03.2022 з якої вбачається, що дійсно в період часу з 08.03.2022 по 15.03.2022 включно частина військової техніки та особового складу в/ч НОМЕР_7 , що залучалась до надання відсічі збройній агресії рф, дислокувались на територіях ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, де виконували бойові завдання. Судом першої інстанції допитано обвинуваченого ОСОБА_9 та надано оцінку його показанням у сукупності та взаємозв`язку із іншими зібраними органом досудового розслідування доказами. Як вбачається зі змісту показань обвинуваченого, викладених у вироку, останній свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та зазначив, що він з 2016 року є працівником ТЕЦ-3, розташованої у м. Харкові. Приблизно 8 березня 2022 року у додаток Телеграм, який встановлено на його особистий мобільний телефон, йому написав незнайомий громадянин на ім`я ОСОБА_30 , з яким він почав переписуватись на загальні теми. Загалом переписка тривала з 08 березня 2022 року. Під час спілкування з ОСОБА_31 , він розповідав останньому, що в районі місця його роботи потрапляв під обстріл. Однак ніякої інформації щодо розташування ЗСУ не передавав ОСОБА_32 , скріншоти йому не відправляв. Наявність скріншотів з відмітками на гугл-картах у внутрішній пам`яті належного йому телефону пояснив своїм припущенням про можливість поміщення цієї інформації до його телефону працівниками СБУ, які його незаконно затримали 15.03.2022 р. за місцем роботи, застосовували до нього недозволені методи ведення досудового розслідування, порушували його конституційні права на вільне пересування та право на захист, а тому могли також помістити до операційної системи його телефону будь-які скріншоти чи фотографії. З наведеного вбачається, що ОСОБА_9 факту спілкування із зазначеною особою - « ОСОБА_13 » не заперечує, та підтвердив, що загалом переписка тривала з 08 березня 2022 року, однак стверджує, що таке спілкування стосувалося загальних тем, жодних даних про розташування ЗСУ не передавав, та скріншотів мапи, не надсилав.

Разом з тим, твердження обвинуваченого щодо змісту спілкування спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності та спростовуються зібраними органом досудового розслідуванням матеріалами, оскільки відповідно до протоколу передання тимчасово вилученого майна від 22.03.2022, ОСОБА_9 добровільно передав слідчому належний йому мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в якому встановлена сім картка з номером НОМЕР_3 .

У змісті цього протоколу зазначено, що ОСОБА_9 підтверджує факт належності йому переданого майна та його добровільну передачу слідчому. Протокол підписано ОСОБА_9 та захисником ОСОБА_20 без будь-яких зауважень. Враховуючи, що передача майна відбулася в присутності захисника ОСОБА_9 , підстави вважати, що вказаний протокол є недопустимим доказом, відсутні. Відповідно до протоколу огляду речей та документів від 22.03.2022, який було проведено в присутності підозрюваного та його захисника, на телефоні встановлено додаток спілкування через мережу Інтернет «Telegram», обліковий запис якого із назвою « ОСОБА_11 » закріплено до номеру НОМЕР_3 . В подальшому, під час огляду вказаного додатку у вкладці «Личные», виявлено діалог із абонентом « ОСОБА_13 », номер абонента не відображається. Встановлено, що перше повідомлення датується 14 березня 2022 та має наступний зміст «Добрый день, у вас все хорошо? Вы в безопасности?», останнє датується 15 березня 2022 та має наступний зміст «Мы до Львова дойдем», загальна кількість повідомлень - 11 шт. Загальним змістом вказаного діалогу є передача ОСОБА_9 загальної інформації щодо обстановки у м. Харкові під час віськового вторгнення рф на територію України. Крім того, при огляді додатку «Галерея» у розіділі «Снимки экрана» було виявлено зображення зроблені за допомогою технології «Скріншот» з додатку «Google-мапи» із частинами мапи м. Харкова та зробленими на них помітками. При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що скріншоти, виявлені у мобільному телефоні, із частинами мапи м. Харкова датовані 09.03.2022, 12.03.2022, 14.03.2022, тобто ще до дати затримання ОСОБА_9 , яка встановлена судом першої інстанції у вироку, що спростовує доводи обвинуваченого про фальсифікацію матеріалів правоохоронними органами. При цьому, координати, відмічені у зображеннях мап, що виявлені в пам`яті мобільного телефона ОСОБА_9 слідчим, вказували на місцевість, на якій відповідно до даних з відповіді командира військової частини НОМЕР_7 від 17.06.2022 № 17/7, перебували військовослужбовці ЗС України і військова техніка, аналогічні скріншоти мапи з відмітками, виявлені слідчим під час огляду повідомлення, що надійшло на електронну пошту СВ УСБУ в Харківській області.

Вказаний протокол огляду речей та документів від 22.03.2022 підписаний ОСОБА_9 та його захисником - адвокатом ОСОБА_20 , зазначено: зауважень та доповнень немає. Окрім цього, захисником та обвинуваченим підписано фототаблицю, що є додатком до вказаного протоколу із фотофіксацією екрану мобільного телефона, що оглядався слідчим.

Відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз № 59-1 від 10.06.2022, на наданому на дослідження телефоні «Redmi» виявлено наступне програмне забезпечення: - Telegram, версія 8.5.4 (обліковий запис « ОСОБА_33 » НОМЕР_3 ; - Viber, версія 17.1.0.6 (обліковий запис « ОСОБА_12 » НОМЕР_4 ).

ОСОБА_34 електронними повідомленнями з користувачем « ОСОБА_13 » ( ОСОБА_35 ), виявлено у програмному забезпеченні Telegram. Історію обміну повідомленнями, що може мати значення для провадження, а саме з користувачами « ОСОБА_36 », « ОСОБА_37 » та « ОСОБА_38 » ( ОСОБА_39 ) збережено у вигляді знімків екрану та скопійовано до каталогу «Redmi». У внутрішній пам`яті досліджуваного телефону, у каталозі «DCIM» (призначений для зберігання файлів, створених з використанням вбудованої у операційну систему телефону функцією «скріншот» (створення знімку екрану), виявлено файли із зображеннями карт місцевості. Зазначені файли скопійовано до каталогу «Redmi/карта місцевості/Внутрішня пам`ять/DCІМ/Screenshots». Атрибути файлів (дата та час створення, внесення змін та інші) можливо переглянути стандартними засобами операційних систем, шляхом відкриття їх властивостей.

Крім цього, 18.03.2022 слідчим оглянуто поштову скриньку СБУ, на яку 17.03.2022 надійшов лист від невідомої особи про те, що абонент у телеграмі із псевдонімом ОСОБА_11 розповсюджує інформацію про пересування ЗС України та надає допомогу в координації вогню з боку військових РФ, додатком до повідомлення є скріншоти в кількості 7 зображень. Суд апеляційної інстанції зауважує, що скріншоти гугл-мап з наявними на них обведеннями, які були додатком до вищенаведеного повідомлення, що надійшло на електронну пошту СБУ, є аналогічними тим скріншотам, які виявлені під час огляду мобільного телефона ОСОБА_9 . Обвинувачений у клопотанні від 10.07.2023 заперечує належність йому сім-карти з номером телефона НОМЕР_3 , яка була виявлена у мобільному телефоні ОСОБА_9 та з якої він здійснював листування з абонентом « ОСОБА_13 », разом з тим, ОСОБА_9 не заперечував факту спілкування з абонентом « ОСОБА_13 », однак стверджував, що вказане спілкування мало інший характер, а виявлені в телефоні скріншоти мапи, не його. Як вбачається зі змісту протоколу про передання тимчасово вилученого майна та протоколу огляду речей і документів від 22.03.2022 з фототаблицею, в мобільному телефоні ОСОБА_9 була сім-картка з номером телефона НОМЕР_3 . На фотозображенні мобільного телефона зафіксовано обліковий запис « ОСОБА_33 » з номером НОМЕР_3 . Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_20 були присутніми під час огляду слідчим мобільного телефона. Вказані протоколи та фототаблиця підписані підозрюваним та його захисником без зауважень. Крім того, як вбачається зі змісту протоколу огляду мобільного телефона від 22.03.2022 та фототаблиці до нього, слідчим було проведено огляд інформації саме з екрану телефона, відомості про те, що слідчим перевірявся слот для сім- карт на наявність іншої сім-карти та карти пам`яті відсутні, що саме по собі не ставить під сумнів достовірність відомостей, викладених у протоколі огляду. Враховуючи наведені обставини, судом апеляційної інстанції не встановлено обгрунтованих підстав вважати, що номер НОМЕР_3 , з якого здійснювалося спілкування з абонентом « ОСОБА_13 », не належить ОСОБА_9 .

Судом апеляційної інстанції допитано слідчого ОСОБА_17 , який надав наступні показання, що він перебував у м. Дніпро з 24.02.2022. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР було повідомлення оперативного підрозділу УСБУ в Харківській області. В порядку статті 208 КПК України ОСОБА_9 був затриманий у м. Дніпро в приміщенні однієї з прокуратур, якої саме прокуратури, слідчий вказати не може, оскільки на той час не було постійного місця дислокації та приміщення змінювали через обстріли. Він не був свідком того, як ОСОБА_9 було доставлено до м. Дніпро, хто його доставляв не знає, вперше побачив ОСОБА_9 22.03.2022, під час проведення слідчих дій. ОСОБА_9 22.03.2022 про застосування до нього тиску не повідомляв. Ближче до завершення досудового розслідування повідомив про це вперше. Пояснив, що з березня 2022 минуло багато часу, пам`ятає, що у ОСОБА_9 був мобільний телефон, але була там одна сім-картка чи дві сім-картки та як перевіряв сім-картку точно не пам`ятає. На запитання сторони захисту, чому у протоколі огляду зазначено про наявність однієї сім-картки, а експерту на дослідження надійшов мобільний телефон із двома сім-картками, слідчий пояснив, що він при складанні протоколу міг помилитися, зазначив, що експертиза для того і призначається, на випадок якщо слідчий щось пропустив. Щодо наявності лише підпису слідчого на бирці, якою було опечатано пакет з мобільним телефоном, слідчий пояснив, що скоріше за все забув підписати бирку у ОСОБА_9 та його захисника.

На запитання обвинуваченого, чи перебував слідчий ОСОБА_17 з 15.03.2022 у м. Харків за адресою: вул. Алчевських 49, за місцем розташування ХРУП № 1, слідчий відповів, що там не перебував та вперше побачив ОСОБА_9 у м. Дніпро 22.03.2022, коли і склав протокол затримання. Пояснив, що йому, як слідчому не було точно відомо чи продовжував ОСОБА_9 вчиняти злочин, у зв`язку із чим було складено протокол про його затримання в порядку статті 208 КПК України.

Та обставина, що бирка, якою опечатано поліетиленовий пакет з мобільним телефоном була підписана лише слідчим, тоді як у протоколі огляду від 22.03.2022 зазначено, що бирка підписана слідчим та учасниками слідчої дії, на переконання колегії суддів у даному випадку не впливає на допустимість зібраних доказів, оскільки мобільний телефон був оглянутий у присутності ОСОБА_9 та його захисника, роздруковані фотознімки екрану телефона, які підписані учасниками слідчої дії, а під час експертного дослідження мобільного телефона, експертом виявлені ті ж самі скріншоти карти місцевості та фрагмент листування з абонентом « ОСОБА_13 », що і зафіксовані слідчим у протоколі огляду від 22.03.2022, який був підписаний ОСОБА_9 та його захисником, тобто інших даних, які були покладені в основу обвинувачення ОСОБА_9 , експертом виявлено не було. Таким чином, проведеним експертним дослідженням фактично підтверджено зміст протоколу огляду мобільного телефона на наявність в ньому обміну повідомленнями з користувачем ОСОБА_40 у програмному забезпеченні Телеграм та файли із зображенням місцевості.

Судом апеляційної інстанції також допитано експерта Зонального експертного сектору ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_16 , яким складено висновок від 10.06.2022 за № 59-1, який відповідаючи на запитання сторони захисту, пояснив, що документи, які надходять на дослідження, отримуються в режимно-секретному відділі, де реєструються. Коли експерт розписався за отримання матеріалів для проведення експертизи, не пам`ятає, оскільки конкретний час їх отримання не зазначається. Вказав, що отримав поліетиленовий пакет, з капроновою чорною ниткою. Після відкриття мобільного телефону було виявлено 2 сім-картки та карту пам`яті, чому слідчий не відобразив у протоколі другу сім-картку та карту пам`яті, не відомо. Слідчого про виявлені розбіжності не повідомляв. Дослідження було проведено шляхом знімків з екрану, копіювання інформації. На запитання захисника, чому на фотознімках екрана телефону вказано лише дату «14-15 марта», експерт пояснив, що месенджер Телеграм саме так відображає повідомлення. На запитання захисника, чи мав право експерт досліджувати літературу, зазначену у пункті першому висновку, ОСОБА_16 пояснив, що це стандартний перелік літератури, який вказувався завжди у висновках до евакуації експертів з місця роботи. Як вбачається з висновку, експертом на дослідження отримано полімерний пакет, горловина якого зв`язана ниткою, вільні кінці якої скріплено паперовою биркою з пояснювальними написами та підписом слідчого.

Після розкриття пакета виявлено мобільний телефон, в якому вставлена картка пам`яті microSD Team, сім-карта оператора Lifecell та сім-карта оператора Київстар. Відповідно до дослідницької частини висновку, файли із зображенням карти місцевості були виявлені саме у внутрішній пам`яті мобільного телефона, а не на картці пам`яті microSD Team, у зв`язку із чим доводи обвинуваченого про те, що в мобільному телефоні експертом виявлено карту пам`яті та ще одну сім-карту, про наявність яких не було вказано слідчим у протоколі огляду мобільного телефона від 22.03.2022, не спростовують висновків суду першої інстанції про здійснення ОСОБА_9 листування з абонентом « ОСОБА_13 ».

Щодо доводів сторони захисту про порушення Інструкції, яка регламентує порядок зберігання речових доказів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Упакування мобільного телефону, який був оглянутий слідчим у присутності ОСОБА_9 та його захисника, в полімерний пакет, опечатаний паперовою биркою, підтверджується підписами ОСОБА_9 та його захисника у протоколі огляду. У висновку експерта від 10.06.2022 зазначено, що експерту на дослідження надійшов пакет, горловина якого зав`язана ниттю, кінці якої кріплені паперовою биркою з пояснювальними написами та підписом слідчого.

Слідчий ОСОБА_17 щодо наявності на бирці лише підпису слідчого, якою було опечатано пакет з мобільним телефоном, суду апеляційної інстанції пояснив, що скоріше за все забув підписати бирку у ОСОБА_9 та його захисника.

Враховуючи наведене, недоліки при пакуванні мобільного телефона, не є підставою для визнання цього протоколу та висновку експерта недопустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.04.2024 у справі № 639/1528/22.

В апеляційній скарзі захисник зазначає про недопустимість як доказів даних з протоколу передачі тимчасово вилученого майна від 22.02.2022, протоколу огляду речей та документів від 22.03.2022 та висновку експерта від 10.06.2022 за № 59-1, оскільки мобільний телефон ОСОБА_9 було вилучено незаконно під час затримання 15.03.2022, без фіксування процесуальної дії, з порушенням права на захист та подальшим незаконним утриманням ОСОБА_9 з 15.03.2022 до 22.03.2022.

Посилання сторони захисту на те, що вилучення мобільного телефона проводилося з суттєвим порушенням вимог КПК України, внаслідок чого отримана інформація та похідні докази є недопустимими доказами у кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до протоколу передання тимчасово вилученого майна від 22.03.2022 мобільний телефон був добровільно переданий ОСОБА_9 слідчому в присутності захисника ОСОБА_20 . До цього часу слідчий ОСОБА_17 , який проводив процесуальні дії в даному кримінальному провадженні, з ОСОБА_9 знайомий не був, та як пояснив суду апеляційної інстанції, вперше побачив ОСОБА_9 саме 22.03.2022, коли і було складено протокол затримання та проведено подальші слідчі дії, де перебував ОСОБА_9 до цього часу, слідчому не відомо. Крім того, останній пояснив, що при проведенні слідчих дій із ОСОБА_9 22.03.2022, він про застосування до нього будь-якого тиску, не повідомляв. Про застосування насильства ОСОБА_9 повідомив слідчого ОСОБА_17 лише 15.06.2022, що відображено у фотокопії протоколу його допиту 15.06.2022, який було надано у суді першої інстанції адвокатом ОСОБА_10 , а також зазначається в апеляційній скарзі захисника. Даних про те, що на час проведення слідчих дій 22.03.2022, вказані обставини повідомлялися ОСОБА_9 слідчому ОСОБА_17 , не встановлено. До того ж, відповідно до змісту протоколу затримання від 22.03.2022, щодо надання медичної допомоги затриманий ОСОБА_9 заявив, що почувається нормально, необхідність надання йому медичної допомоги відсутня, зазначено підпис ОСОБА_9 . Враховуючи всі обставини у сукупності, зокрема те, що ОСОБА_9 не заперечував факту спілкування з абонентом « ОСОБА_13 », однак стверджує, що він не передавав жодної інформації про місцерозташування військових ЗСУ чи місць влучання, наявність у внутрішній пам`яті телефона скріншотів мапи місцевості, що позначені датами 09.03.2022, 12.03.2022, 14.03.2022, та присутність ОСОБА_9 і його захисника під час огляду мобільного телефона слідчим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав вважати вищенаведені докази недопустимими.

Безпідставними є доводи обвинуваченого про те, що обставини вчинення злочину 15.03.2022 в порушення статті 214 КПК України розслідувалися без внесення до ЄРДР, враховуючи, що в обвинуваченні зазначається про вчинення злочину в період з 08.03.2022 по 15.03.2022, тоді як у витягу з ЄРДР вказано про вчинення злочину у період з 08.03.2022 по 14.03.2022. Суд апеляційної інстанції зауважує, що до ЄРДР вноситься попередній короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. Остаточне обвинувачення та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність зазначається в обвинувальному акті. У зв`язку із наведеним, не є істотним порушенням зазначення у витягу з ЄРДР періоду вчинення кримінального правопорушення з 08.03.2022 по 14.03.2022 та встановленого під час досудового розслідування факту, що останнє листування ОСОБА_9 з абонентом « ОСОБА_13 » датоване 15.03.2022. Сторона захисту звертає увагу на хронологію процесуальних дій, що здійснювалися у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000179 від 17.03.2022. Зокрема, обвинувачений вказує на те, що він був затриманий 15.03.2022, а відомості до ЄРДР були внесені 17.03.2022 о 10.34 годині, анонімне ж повідомлення від невідомої особи надійшло на електронну пошту СВ УСБУ в Харківській області 17.03.2022 о 15.48 годині, тобто після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Суд апеляційної інстанції зауважує, що досудове розслідування розпочинається з моменту вчинення певної процесуальної дії - внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. До цього моменту можливо провести лише таку слідчу дію, як огляд місця події, решту слідчих дій дозволено проводити тільки після такого внесення. Відповідно до частин 1, 2 статті 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. Стаття 208 КПК України надає повноваження затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, «уповноваженій службовій особі».

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що відповідно до витягу з ЄРДР за № 0000179 від 17.03.2022, відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України були внесені 17.03.2022 о 10.34 годині на підставі матеріалів правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень. Лише з цього часу фактично розпочалося досудове розслідування і у слідчого, прокурора виникли законні підстави для проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні.

17.03.2022 створено слідчу групу та групу прокурорів у кримінальному провадженні.

Наступного дня, 18.03.2022 слідчим ОСОБА_17 проведено огляд поштової скриньки, що використовується СВ УСБУ в Харківській області, а саме листа від особи на ім`я « ОСОБА_41 », 22.03.2022 складено протокол затримання ОСОБА_9 , протокол передання тимчасово вилученого майна, протокол огляду мобільного телефона.

Таким чином, всі слідчі дії були виконані слідчим ОСОБА_17 вже після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, що узгоджується із положеннями КПК України. Та обставина, що відомості до ЄРДР були внесені раніше, аніж надійшло повідомлення на електронну пошту, що використовується СВ УСБУ в Харківській області, від особи на ім`я « ОСОБА_41 », не спростовує наявності у правоохоронних органів на час внесення відомостей до ЄРДР оперативної інформації щодо можливої причетності ОСОБА_9 до вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України. При цьому, долучення до матеріалів кримінального провадження доказів наявності такої оперативної інформації, її зміст, джерел отримання правоохоронними органами цієї інформації до внесення відомостей до ЄРДР, не є обов`язковим. Крім того, істотне значення має те, що відомості до ЄРДР в даному кримінальному провадженні були внесені не на підставі анонімного повідомлення від особи на ім`я « ОСОБА_41 », а до його надходження на електронну пошту, що використовується СВ УСБУ в Харківській області. Анонімна заява не реєструється як підстава для відкриття кримінального провадження, а лише є підставою для перевірки викладеної в ній інформації.

Доводи ОСОБА_9 про те, що анонімне повідомлення від невстановленої особи на електронну пошту СБУ надійшло після внесення відомостей до ЄРДР, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України, оскільки відповідно до витягу з ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення були внесені на підставі матеріалів правоохоронних органів. При цьому, використання анонімних листів, що містять відомості про вчинені кримінальні правопорушення, в розкритті злочинів не заборонено, а в умовах повномасштабного вторгнення на територію України під час воєнного стану такі повідомлення, що вказують на ознаки вчинення дій, спрямованих проти основ національної безпеки України, мають бути перевірені у зв`язку із чим, підстави вважати протокол огляду повідомлення « ОСОБА_41 » від 18.03.2022 недопустимим доказом, у суду апеляційної інстанції відсутні. Крім того, у подальшому органом досудового розслідування було встановлено особу, з якою ОСОБА_9 здійснював обмін електронними повідомленнями, та якою, згідно відповіді начальника 2 відділу ГВ КР УСБУ в Харківській області підполковника ОСОБА_28 , є військовослужбовець незаконного терористичного угрупування ЛНР - ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який в ніч з 15.03.2022 на 16.03.2022 був передислокований з Харківської до Луганської області. За наявною інформацією ліквідований 15.03.2022 під м. Рубіжне, Луганської області.

Суд апеляційної інстанції враховує, що скрін-шоти мапи з відмітками, які були виявлені в пам`яті мобільного телефона ОСОБА_9 , співпадають з тим, що містяться у фототаблиці, створеної під час огляду електронного повідомлення, що надійшло на електронну адресу СВ УСБУ в Харківській області, також аналогічними є фрагменти повідомлення від 14.03.2022, а саме: «Добрый день, у вас все хорошо? Вы в безопасности? - Пока можно сказать да». Дати створення скрін-шотів мапи з відмітками від 14.03.2022, виявлені у телефоні ОСОБА_9 , співпадають з скрін-шотами у листуванні за 14.03.2022, яке надійшло у повідомленні на електронну адресу СВ УСБУ в Харківській області та було предметом огляду слідчого.

Наведене свідчить, що саме ОСОБА_9 здійснював вказане листування у встановлений стороною обвинувачення час, з абонентом « ОСОБА_13 ».

Сторона захисту звертає увагу, що судом першої інстанції не досліджено та не оглянуто електронний документ, тобто саме повідомлення від « ОСОБА_41 » та поштова скринька СВ УСБУ в Харківській області. Враховуючи, що огляд повідомлення, яке надійшло на електронну пошту СВ УСБУ в Харківській області, зафіксовано слідчим у протоколі огляду від 18.03.2022, до якого долучено фототаблицю, необхідність безпосереднього дослідження судом першої інстанції поштової скриньки СВ УСБУ в Харківській області та самого повідомлення, відсутня. Стороною захисту заперечується та обставина, що особа, з якою здійснював листування ОСОБА_9 є представником країни-агресора та військовослужбовцем збройних сил рф, як це встановлено судом першої інстанції у вироку, що ОСОБА_9 взагалі не усвідомлював ким є ця особа. Крім того, сторона захисту вказувала, що дії ОСОБА_9 можливо кваліфікувати за частиною 1 статті 258-3 КК України, враховуючи, що згідно відповіді начальника 2 відділу ГВ КР УСБУ в Харківській області підполковника ОСОБА_28 , цією особою є військовослужбовець незаконного терористичного угрупування ЛНР. Суд апеляційної інстанції таку позицію сторони захисту вважає помилковою, з огляду на наступне. Однією із форм державної зради є надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, яка полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Як випливає з диспозиції статті 111 КК України, під іноземною державою, іноземною організацією слід розуміти будь-яке державне чи недержавне утворення, установу, підприємство, об`єднання, орган іншої країни, а також міждержавну чи міжнародну організацію, у тому числі неофіційну, нелегітимну чи злочинну, крім офіційної міжнародної організації, членом якої є Україна, при цьому, представником іноземної держави чи організації не обов`язково має бути іноземець чи особа без громадянства, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 743/149/23.

Крім того, повідомлення за 15.03.2022, що надіслані абонентом «ОСОБА_13» ОСОБА_9 у додатку Телеграм, є наступного змісту: «Держитесь главное. Еще пару дней. И возьмем Харьков Мы и до Львова дойдем».

ОСОБА_9 , знаходячись в м. Харків, яке постійно перебувало під обстрілами з боку рф, усвідомлював, що на час інкримінованих йому подій, рф здійснює широкомасштабну збройну агресію проти України та що надані відомості можуть бути використані для планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України шляхом нанесення ударів по відповідних об`єктах, така інформація становить розвідувальний інтерес в умовах масштабної збройної агресії рф та надання такої інформації іншій особі, яка в даному випадку є представником держави-агресора, оскільки діє на боці цієї держави та з метою сприяння досягненню державою-агресором своїх цілей, і становить об`єктивну сторону злочину, передбаченого статтею 111 КК України. Дії, вчинені з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, мають кваліфікуватися за статтею 111 КК України, як державна зрада у формі надання допомоги іноземній державі або її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, - якщо ці дії вчинені громадянином України, а відповідні відомості не є державною таємницею (постанова Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 743/149/23).

З наведених підстав необгрунтованими є доводи сторони захисту щодо перекваліфікації діяння ОСОБА_9 на статті 258-3, 422 КК України, про що зазначено у доповненнях до апеляційної скарги та у клопотанні обвинуваченого від 14.01.2024. Крім того, слід зауважити, що суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 422 КК України є осудна особа віком, як правило від 18 років, якій відомості, що становлять державну таємницю, були довірені або стали відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків, яка мала відповідний допуск до документів або інших матеріальних носіїв секретної інформації, що містять державну таємницю, а також до предметів, відомості про які становлять державну таємницю.

ОСОБА_9 стверджує, що в обвинувальному акті викладені загальні формулювання без деталізації обставин, однак з такими доводами неможливо погодитися, з огляду на наступне. Обвинувачення, визнане судом першої інстанції доведеним, містить всі необхідні кваліфікуючі ознаки злочину, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України.

Зокрема, у вироку зазначено суб`єкт та об`єкт злочину, суб`єктивну сторону злочину, що характеризується умислом спрямованим на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, встановлено об`єктивну сторону, яка полягала у передачі представнику країни-агресора - рф -військовослужбовцю збройних сил російської федерації відомостей щодо місцезнаходження військової техніки ЗСУ, інформацію щодо розташування в м. Харкові особового складу ЗСУ, а також про їх переміщення по зазначеному населеному пункту, вказував точні місця, із відповідними відмітками на гугл-мапі, влучань артилерійських та авіаційних боєприпасів, випущених ЗС рф.

Згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_7 від 17.06.2022 № 17/7, в період часу з 08.03.2022 по 15.03.2022 включно частина військової техніки та особового складу в/ч НОМЕР_7 , що залучалась до надання відсічі збройній агресії рф, дислокувались на територіях ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, де виконували бойові завдання. При цьому, скріншоти гугл-мапи, які виявлені в мобільному телефоні обвинуваченого, містять позначки, що охоплюють зону вказаних адрес, що підтверджує версію сторони обвинувачення про відомості, які в умовах воєнного стану передавав ОСОБА_9 представнику країни-агресора.

Сторона захисту стверджує, що ОСОБА_9 не перебував на території вищенаведених заводів у інкримінований йому період часу, на підтвердження чого надає копії відповідей з ІНФОРМАЦІЯ_7», ІНФОРМАЦІЯ_8», ІНФОРМАЦІЯ_9», відповідно до яких, ОСОБА_9 у період часу з 01.01.2022 по 30.03.2022 та в наступні дати на території цих підприємств, не перебував. Відповідно до відповіді з ІНФОРМАЦІЯ_10», у зв`язку із знищенням журналу реєстрації виданих перепусток, неможливо надати довідку про видачу перепустки з 01.01.2022 по 01.04.2022, а також підтвердити чи спростувати факт перебування ОСОБА_9 на території підприємства в цей період. Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до обвинувачення, яке визнане судом першої інстанції доведеним, ОСОБА_9 не ставиться в провину безпосереднє перебування обвинуваченого на території вказаних заводів м. Харкова. Передання інформації про місцезнаходження військової техніки ЗСУ та особового складу, їх переміщення, місця влучання снарядів, випущених ЗС рф, із відповідними відмітками на гугл-мапі, не передбачає обов`язкового перебування обвинуваченого на території цих заводів, та можливе шляхом візуального спостереження за обстановкою. ОСОБА_9 визнаний судом першої інстанції винуватим у вчиненні державної зради у формі надання допомоги представнику країни агресора - військовослужбовцю збройних сил рф в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану. Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зауважував, що термін «підривна діяльність» давно застосовується в міжнародному праві та його визначення розкривається в науковій доктрині. Зокрема, термін «підривна діяльність» вживається в Деклараціях Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 09 грудня 1981 року № 36/103, про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, обмеження їх незалежності й суверенітету від 21 грудня 1965 року № 2131. Вчинення будь-яких діянь, передбачених частиною 1 статті 111 КК України, заподіює шкоду національній безпеці України, і розцінюються як підривна діяльність проти неї. Згідно з законодавством України загрози національній безпеці - це наявні та потенційно можливі явища і чинники, що створюють небезпеку життєво важливим національним інтересам України. Таким чином, види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Вона може надаватися шляхом організації чи виконання конкретного злочину, схилення до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо. Кримінальним законом установлено, що надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України.

Таким чином, встановлені органом досудового розслідування обставини в у мовах воєнного стану обгрунтовано свідчать про вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому діяння.

У вироку суд першої інстанції посилається на дані з протоколу огляду речей та документів від 13.06.2022, складеного слідчим в ОВС ВСВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_17 , відповідно до якого, предметом огляду є матеріали кримінального провадження № 0000044 від 07.03.2022; дані з протоколу огляду речей та документів від 14.06.2022, складеного слідчим в ОВС ВСВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_17 , відповідно до якого, предметом огляду є матеріали провадження № 0000907 від 26.04.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 110 КК України; дані з протоколу огляду речей та документів від 14.06.2022, складеного слідчим в ОВС ВСВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_17 , відповідно до якого, предметом огляду є матеріали провадження № 00001240 від 12.05.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 438 КК України.

Разом з тим, як вбачається з протоколу огляду речей та документів від 13.06.2022, складеного слідчим в ОВС ВСВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_17 , предметом огляду є матеріали кримінального провадження № 0000044 від 07.03.2022 за фактом здійснення 07.03.2022 обстрілів військами РФ підприємства ІНФОРМАЦІЯ_11».

Відповідно до протоколу огляду речей та документів від 14.06.2022, складеного слідчим в ОВС ВСВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_17 , предметом огляду є матеріали кримінального провадження № 0000907 від 26.04.2022 за фактом здійснення 22.03.2022 та 31.03.2022 обстрілів військами РФ підприємства ІНФОРМАЦІЯ_11».

Відповідно до протоколу огляду речей та документів від 14.06.2022, складеного слідчим в ОВС ВСВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_17 , предметом огляду є матеріали кримінального провадження № 00001240 від 12.05.2022 за фактом здійснення 02.04.2022 обстрілів військами РФ підприємства ІНФОРМАЦІЯ_13».

Суд апеляційної інстанції зауважує, що стороною обвинувачення ОСОБА_9 інкриміновано вчинення незаконних дій в період з 08.03.2022 по 15.03.2022, тоді як вказані кримінальні провадження розпочаті за фактами здійснення військами РФ обстрілів підприємства або до, або після періоду, що інкримінований ОСОБА_9 , що не дозволяє однозначно стверджувати про те, що дії ОСОБА_9 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням наслідків, що є предметом вищезазначених кримінальних проваджень, у зв`язку із чим, на думку суду апеляційної інстанції посилання суду першої інстанції на матеріали вказаних кримінальних проваджень, є безпідставним.

Крім того, за клопотанням ОСОБА_9 від 31.03.2025, яке зареєстроване Харківським апеляційним судом 03.03.2025 за № 7531/25-Вх, до матеріалів провадження долучені фотокопії відповідей на запити ОСОБА_9 , відповідно до яких виконувачем обов`язків керівника спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону повідомлено, що ОСОБА_9 не є учасником кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000044 від 07.03.2022, № 0000907 від 26.04.2022.

За інформацією начальника відділу Харківської обласної прокуратури, ОСОБА_9 також не є учасником кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00001240 від 12.05.2022. Відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Враховуючи, що відомості з вищенаведених протоколів огляду матеріалів кримінальних проваджень не містять конкретних даних щодо причетності саме ОСОБА_9 до фактів, за яким розпочаті ці кримінальні провадження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що ці відомості є неналежними в даному випадку та підлягають виключенню з мотивувальної частини вироку.

Виключення вищенаведених даних із вироку не впливає на остаточні висновку суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки для кваліфікації діяння за статтею 111 КК України, факт заподіяння шкоди не має значення, злочин, передбачений указаною статтею, є кримінальним правопорушенням з формальним складом.

ОСОБА_9 звертає увагу, що у вироку відсутні показання свідка ОСОБА_15 , який був свідком його затримання на території КП «ХТМ» філії «ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ-3», та обвинувачений просив його допитати з приводу цих обставин. Дійсно у змісті вироку відсутній виклад показань свідка ОСОБА_15 , який був допитаний 09.02.2023. З огляду на наведене, судом апеляційної інстанції в судовому засіданні прослухано звукозапис судового засідання від 09.02.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 пояснив, що останній раз бачив ОСОБА_9 в середині березня, коли його затримали, точну дату вже не пам`ятає. Щодо обставин затримання повідомив, що того дня ОСОБА_9 прислали для допомоги, оскільки необхідні були люди, він ОСОБА_9 розповів, що треба робити та пішов. Ввечері, вже було темно, коли звільнився, прийшов подивитися чи все в порядку та в цей момент зайшли люди у військовій формі, близько чотирьох чоловіків, попросили вийти та стати обличчям до стіни, попросили в нього мобільний телефон, який оглянули та повернули. ОСОБА_9 одягли наручники та вивели. На питання чи бачив свідок щоб у ОСОБА_9 вилучали мобільний телефон, ОСОБА_15 відповів: «ні». Після цього дня ОСОБА_9 на роботі не з`являвся. Під час затримання був також заступник начальника цеха ОСОБА_42 . Свідок уточнив, що там було шумне, темне приміщення, чоловіки були озброєні автоматами, не представилися, документів не надавали. Враховуючи, що показання вказаного свідка не стосуються обставин кримінального правопорушення, що інкриміновано ОСОБА_9 , та він не був очевидцем вчинення ОСОБА_9 інкримінованих йому дій, відсутність їх викладу у змісті вироку суду, не є тим істотним порушенням, яке вплинуло на обгрунтованість судового рішення.

У зв`язку із цим, суд апеляційної інстанції відхиляє клопотання обвинуваченого про дослідження письмових пояснень свідка ОСОБА_15 , які до того ж були надані захиснику, тоді як показання вказаного свідка, суд першої інстанції сприймав безпосередньо.

Щодо доводів обвинуваченого про катування та надання ним пояснень під тиском, суд апеляційної інстанції зазначає, що до ТУ ДБР у м. Полтаві з Харківської обласної прокуратури надійшов лист разом з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2022 щодо необхідності здійснення перевірки відомостей, повідомлених ОСОБА_9 під час судового засідання.

У зв`язку із наведеним, відповідні відомості внесені до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частини 2 статті 365 КК України. За результатами проведення досудового розслідування кримінальне провадження № 0000420 від 09.06.2022 закрито постановою слідчого від 30.08.2022, на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діях працівників УСБУ в Харківській області при затриманні обвинуваченого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 365 КК України.

У подальшому, під час апеляційного розгляду було встановлено, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 09.08.2023 скаргу ОСОБА_9 - задоволено та вказану постанову слідчого ОСОБА_18 від 30.08.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022 - скасовано. Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13.03.2024 задоволено скаргу ОСОБА_9 на бездіяльність уповноважених осіб Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, та зобов`язано уповноважених осіб внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_9 від 02.01.2024 про вчинення щодо нього кримінальних правопорушень, передбачених статтями 146, 146-1 КК України. Згідно відповіді слідчого Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_43 станом на дату надання відповіді, а саме 10.10.2024, Другим СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 146-1, частини 2 статті 365 КК України.

08.01.2025 прокурором суду апеляційної інстанції надано фотокопію постанови слідчої Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, від 31.12.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 146-1, частини 2 статті 365 КК України. Постанова слідчого для ознайомлення, Харківським апеляційним судом направлена обвинуваченому ОСОБА_9 та його захиснику - адвокату ОСОБА_8 .

У подальшому вказана постанова слідчого про закриття кримінального провадження була скасована ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 15.01.2025 та матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022 повернуті до органу досудового розслідування для продовження досудового розслідування. Згідно відповіді старшого слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, від 11.04.2025, досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022 триває, кінцеве процесуальне рішення не прийнято.

Станом на час апеляційного розгляду, який відбувся 02.06.2025, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022 не завершене, остаточне процесуальне рішення Харківському апеляційному суду, не надане. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що розгляд апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника здійснюється протягом тривалого часу. За цей період у органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчих дій для з`ясування обставин затримання, про які вказує ОСОБА_9 , ефективної перевірки доводів обвинуваченого щодо застосування до нього фізичного примусу, його незаконного затримання та його подальшого утримання, для формування остаточного висновку за результатами проведеної перевірки. Однак, на переконання колегії суддів тривалість апеляційного провадження не може бути поставлена у безпосередню залежність від оперативності досудового розслідування за фактами перевищення влади працівниками правоохоронних органів та незаконного позбавлення волі, у зв`язку із чим, суд апеляційної інстанції вважає можливим завершити апеляційний розгляд за відсутності процесуального рішення органу досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022. Суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку доводам ОСОБА_9 щодо застосування недозволених методів, враховує, що відповідно до копії витягу з ЄРДР станом на 03.04.2025, долученого ОСОБА_9 до його клопотання від 30.04.2025, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022 за частиною 2 статті 365 КК України, а саме за фактом того, що 15.03.2022 працівники УСБУ у Харківській області, застосовуючи заходи фізичного примусу, незаконно затримали ОСОБА_9 та безпідставно утримували до обрання запобіжного заходу; за частиною 1 статті 146-1 КК України - за фактом затримання ОСОБА_9 працівниками УСБУ, що відбулося 15.03.2022 та полягало у незаконному позбавленні волі та викраденні людини. Як повідомив суду апеляційної інстанції слідчий ОСОБА_17 , який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000179 від 17.03.2022, та який був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, він вперше побачив ОСОБА_9 у м. Дніпро 22.03.2022, коли і склав протокол затримання, пояснив, що він не був свідком того, як ОСОБА_9 доставили. З цього часу слідчий ОСОБА_17 проводив слідчі дії з ОСОБА_9 . У протоколі затримання від 22.03.2022 зазначено, що цього дня про затримання ОСОБА_9 повідомлено орган, що уповноважений на надання безоплатної правової допомоги, яким призначено ОСОБА_9 захисника - адвоката ОСОБА_20 . Затриманий ОСОБА_9 та його захисник підписали протокол без зауважень. Протокол передання мобільного телефону, паспорта громадянина України, посвідчення водія, що належать ОСОБА_9 , від 22.03.2022 підписаний ОСОБА_9 та його захисником. Огляд вказаного мобільного телефона проводився слідчим ОСОБА_17 за участі ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_20 . Фототаблиця, яка є додатком до вказаного протоколу, із фотознімками екрану мобільного телефона підписана також ОСОБА_9 та його захисником ОСОБА_20 . Таким чином, огляд мобільного телефона, належного ОСОБА_9 , здійснювався в його присутності та за участі його захисника, які у протоколі слідчої дії не зазначили про те, що виявлена в мобільному телефоні інформація є недостовірною, в тому числі і скріншоти мапи з обведеннями.

Крім того, у суді першої інстанції ОСОБА_9 не заперечував факту спілкування із абонентом на ім`я « ОСОБА_13 », але на загальні теми, міг написати, коли потрапив під обстріл, але місць розташування ЗСУ не передавав, скріншоти мапи йому не відправляв. При цьому, обставин про застосування слідчим ОСОБА_17 , який проводив слідчі дії з ОСОБА_9 у присутності його захисника з 22.03.2022, недозволених методів досудового розслідування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого зазначено, що ОСОБА_9 15.03.2022 за місцем своєї роботи був незаконно затриманий. В період незаконного утримання з 15.03.2022 по 22.03.2022, ОСОБА_9 катували та били, у наданні правової допомоги було відмовлено. Тільки 22.03.2022 ОСОБА_9 було доставлено з м. Харкова до м. Дніпро, де були складені відповідні процесуальні документи про його затримання та нібито у процесуальний спосіб вилучення його мобільного телефону. Таким чином, предметом перевірки у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022 є обставини затримання ОСОБА_9 з 15.03.2022 по 22.03.2022 та застосування до нього в цей час, як стверджує обвинувачений, психологічного та фізичного впливу.

При цьому, як вбачається зі змісту постанови слідчої Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, від 31.12.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022, де зазначено короткий виклад показань свідка ОСОБА_44 від 06.07.2022, слідчого ОСОБА_17 , який проводив з 22.03.2022 з ОСОБА_9 слідчі дії, за місцем роботи ОСОБА_9 15.03.2022 не встановлено. Хоч вказана постанова слідчої скасована, однак ОСОБА_9 також не повідомляв про присутність ОСОБА_17 15.03.2022 за місцем його роботи на території КП «ХТМ» філії «Теплоелектроцентраль-3», за адресою: м. Харків, вул. Енергетична 3. Слідчий ОСОБА_17 , будучи повідомленим про кримінальну відповідальність, повідомив суду апеляційної інстанції, що 15.03.2022 у м. Харків не перебував, оскільки знаходився в м. Дніпро, де 22.03.2022 вперше побачив ОСОБА_9 .

Таким чином, підстави вважати, що слідчі дії з ОСОБА_9 з 22.03.2022, за результатами яких слідчим ОСОБА_17 складені відповідні протоколи слідчих дій та на які посилається суд першої інстанції в обґрунтування винуватості ОСОБА_9 , проведені з застосуванням недозволених методів досудового розслідування, судом апеляційної інстанції не встановлені. Верховний Суд зазначав, що апеляційному суду, даючи відповідь на довід сторони про застосування недозволених методів досудового розслідування, необхідно проаналізувати та дати оцінку всім фактичним даним, які стосуються тверджень засудженого про незаконні методи досудового розслідування, встановити чи мали місце такі порушення, чи вплинули порушення прав особи на загальну справедливість судового розгляду, чи мали своїм наслідком обмеження її прав, пов`язаних із процесом доказування (представленням та доведенням своєї правової позиції перед судом).

Таким чином, навіть підтвердження незаконних методів досудового розслідування безумовно не свідчить про недопустимість зібраних у кримінальному провадженні доказів та автоматично не спростовує обґрунтованості пред`явленого обвинувачення.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було розпочато 17.03.2022.

Цього дня слідчим проведено огляд електронної пошти УСБУ в Харківській області, а саме повідомлення від « ОСОБА_41 » із долученими скріншотами листування у месенджері з абонентом ОСОБА_33 .

Всі інші слідчі дії були проведені з 22.03.2022, коли ОСОБА_9 було доставлено до слідчого ОСОБА_17 , за участі ОСОБА_9 та його захисника.

У період з 15.03.2022 по 22.03.2022 слідчі дії з ОСОБА_9 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000179 від 17.03.2022, слідчим ОСОБА_17 не проводилися.

Сторона захисту стверджує, що у період з 15.03.2022 до 22.03.2022, коли ОСОБА_9 був незаконно затриманий, в його мобільний телефон співробітники СБУ могли помістити відповідну інформацію та виявлені в ньому скріншоти мапи із відмітками.

Однак, відсутні підстави вважати, що виявлені в мобільному телефоні ОСОБА_9 скріншоти мапи м. Харків з відмітками були поміщені до телефону сторонніми особами, в тому числі і шляхом створення «клону» телефона, про що зазначав ОСОБА_9 , враховуючи, що ОСОБА_9 не заперечував того факту, що він вів листування з абонентом « ОСОБА_13 », проте зауважував, що на загальні теми, а також те, що при огляді телефона виявлені в ньому скріншоти мапи датовані 09.03.2022, 12.03.2022, 14.03.2022.

Стороною захисту долучено відеозапис з сервісу YouTube та скріншот екрану з зображенням ОСОБА_9 в обґрунтування того, що ОСОБА_9 незаконно утримували ще до 22.03.2022 та катували. Вказані дані мають бути досліджені та перевірені слідчими, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022.

У разі підтвердження у встановленому порядку фактів, про які зазначає ОСОБА_9 , щодо його незаконного утримання, застосування насильства, останній не позбавлений в подальшому звернутися із заявою про перегляд вироку Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2023 за нововиявленими обставинами, в порядку статті 459 КПК України.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_9 у суді першої інстанції надав показання та висловив власну версію подій щодо обставин спілкування з абонентом « ОСОБА_13 ».

На час апеляційного перегляду вказаного вироку підстави вважати, що докази у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000179 від 17.03.2022, здобуті саме внаслідок незаконних методів досудового розслідування, судом апеляційної інстанції не встановлені.

Всі подальші слідчі дії з ОСОБА_9 були проведені слідчим ОСОБА_17 в межах кримінального провадження, мобільний телефон був переданий слідчому добровільно у присутності захисника, що зафіксовано у протоколі, у зв`язку із чим відсутні підстави вважати, що протокол передачі тимчасово вилученого майна від 22.03.2022, протокол огляду речей та документів від 22.03.2022, висновок експерта від 10.06.2022 № 59-1 є недопустимими доказами.

Судом першої інстанції, згідно оскаржуваного вироку, встановлено, що дата затримання ОСОБА_9 15.03.2022.

При цьому, під час допиту слідчого ОСОБА_17 судом апеляційної інстанції, останній пояснив, що до 22.03.2022 ОСОБА_9 не бачив, хто його доставив у м. Дніпро не знає та 22.03.2022 склав протокол затримання останнього.

Враховуючи, що апеляційне провадження відкрито за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника, підстави для зміни дати затримання ОСОБА_9 з 15.03.2022 на 22.03.2022 відсутні, у зв`язку з неможливістю погіршення становища обвинуваченого. Щодо доводів апеляційної скарги про незаконне застосування до ОСОБА_9 прокурором запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та накладення арешту на майно, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до рапорту слідчого в ОВС 1 відділення УСБУ в Харківській області від 22.03.2022, після прибуття до Київського районного суду м. Харкова для організації подачі клопотання про застосування запобіжного заходу, було встановлено, що суд не працює, двері зачинені, на телефонні дзвінки ніхто не відповідав. Під час перебування біля будівлі суду, продовжувалися обстріли вказаного району міста, знаходження в даному районі є небезпечним. У зв`язку із наведеним, слідчий з клопотаннями про арешт майна ОСОБА_9 та застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою звернувся до керівника Харківської обласної прокуратури, в порядку статті 615 КПК України.

Постановами заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_45 від 22.03.2022 накладено арешт на майно ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон, паспорт, посвідчення водія, а також застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, до 20.04.2022.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 615 КПК України, в редакції, що діяла на час ухвалення процесуального рішення, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях (адміністративній території) воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та якщо: відсутня об`єктивна можливість виконання у встановлені законом строки слідчим суддею повноважень, передбачених статтями 140, 163, 164, 170, 173, 189, 233, 234, 235, 245, 247, 248 та 294 цього Кодексу, а також повноважень щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 діб до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-115, 121, 127, 146, 146-1, 147, 152, 153, 185, 186, 187, 189-191, 201, 258-258-5, 260-263-1, 294, 348, 349, 365, 377-379, 402-444 Кримінального кодексу України, а у виняткових випадках також у вчиненні інших тяжких чи особливо тяжких злочинів, якщо затримка в обранні запобіжного заходу може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі особи, яка підозрюється у вчиненні таких злочинів, - такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури з урахуванням вимог глави 37 цього Кодексу за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

Обвинувачений неодноразово зазначав про безпідставність накладення арешту на майно та обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 22.02.2022 заступником керівника Харківської обласної прокуратури - ОСОБА_46 , оскільки на той час деякі суди першої інстанції здійснювали правосуддя.

Зокрема, стороною захисту надані відповіді судів першої та апеляційної інстанції на запити ОСОБА_9 щодо режиму роботи судів у 2022 році.

Так, згідно відповіді керівника апарату Київського районного суду м. Харкова від 19.12.2023 на запит ОСОБА_9 , Київський районний суд м. Харкова станом на 01.03.2022 працював в режимі, встановленому на період дії карантину: початок роботи - о 08.00 годині протягом робочих днів тижня, кінець робочого дня - о 17.00 годині, у п`ятницю - о 15.45 годині. З 01.04.2022 на період дії воєнного стану було встановлено режим роботи протягом робочих днів тижня з 08.00 до 17.00 години, обідня перерва з 13.00 до 13.45 години. Для виконання невідкладних завдань судді та працівники апарату суду зобов`язані з`явитися на робоче місце та працювати понад встановлену тривалість робочого дня, у вихідні, святкові, неробочі дні, у нічний час. У разі неможливості з`явитися на робоче місце, забезпечити виконання поставлених завдань невідкладно та дистанційно.

Київським районним судом м. Полтави також надано відповідь про те, що суд працював в період часу з 10.03.2022 по 31.05.2022 за звичним режимом роботи.

Згідно повідомлення Жовтневого районного суду м. Харкова, в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, у зв`язку із збройною агресією з боку рф, веденням активних бойових дій на території м. Харкова та з метою уникнення загрози безпеці життю та здоров`ю працівників суду та відвідувачів суду з 24.02.2022 тимчасово було зупинено розгляд справ, окрім розгляду заяв і клопотань, що потребують негайного вирішення.

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська надано відповідь про те, що режим роботи слідчих суддів у період з 10.03.2022 по 20.05.2022 встановлено з 09.00 до 18.00, в п`ятницю з 09.00 до 16.45 години, з обідньою перервою з 13.00 до 13.45 години.

Крім того, Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в період з 10.03.2022 по 30.05.2022 працював у робочі дні з 08.00 до 17.00 години, крім вівторка - 08.00 до 18.00, та п`ятниці - з 08.00 до 14.45 години. Також стороною захисту долучено відповідь Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська щодо режиму роботи без зазначення конкретного періоду, Дзержинського районного суду м. Харкова, в якому з 02.03.2022 запроваджено дистанційний режим роботи, Ленінського районного суду м. Харкова, територіальна підсудність справ якого змінена з 14.03.2022 на Київський районний суд м. Полтави, та інших судів.

В аналогічному порядку на підставі клопотання слідчого від 15.04.2022, яке було вручено ОСОБА_9 та його захиснику - адвокату ОСОБА_47 , постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_48 20.04.2022 було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 до 19.05.2022.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту, суд апеляційної інстанції приймає до уваги безпекову ситуацію, що існувала у м. Харкові 22.03.2022 та 15.04.2022, здійснення постійних хаотичних обстрілів міста, зокрема і житлового району, де розташований Київський районний суд м. Харкова, який безпосередньо був наближений до зони активних бойових дій.

Прокурор надав у судовому засіданні інформацію, яка є в загальному доступі в мережі Інтернет, щодо обстановки у м. Харків 22.03.2022 та 15.04.2022. Долучені скріншоти з сайту за 22.03.2024 та 16.04.2022 суд апеляційної інстанції не приймає до уваги.

З огляду на положення статті 615 КПК України, зміст рапортів слідчого від 22.03.2022, 15.04.2022, суд апеляційної інстанції не вбачає в даному випадку тих істотних порушень при накладенні арешту на майно, застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 та його продовження заступниками керівника Харківської обласної прокуратури 22.03.2022 та 20.04.2022, яке б вплинуло на допустимість зібраних у кримінальному провадженні доказів. Надання інформації про те, що згідно встановленого режиму роботи, Київський районний суд міста Харкова працював, не може безумовно свідчити про те, що була об`єктивна змога без загрози для життя 22.03.2022 та 15.04.2022 подати відповідні клопотання до суду першої інстанції, та не свідчить про порушення вимог законодавства, з огляду на положення статті 615 КПК України і не спростовує висновків суду першої інстанції щодо обсягу обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_9 , визнаного судом доведеним. Аналогічна позиція була підтверджена постановою Верховного Суду від 13.03.2023 у справі № 953/3558/22.

Інформація про режим роботи інших судів у період з березня по травень 2022 року, відповіді з яких долучені стороною захисту, не впливає на оцінку доказів у даному кримінальному провадження, оскільки норми КПК України визначають, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 частини 2 статті 132 КПК України, або ж за наявності обставин, визначених частиною 1 статті 615 КПК України у разі введення в Україні воєнного стану, такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 615 КПК України в редакції Закону № 2111-IX від 03.03.2022, скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора, прийняті або вчинені на виконання повноважень, визначених частиною першою цієї статті, розглядаються судом, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, після забезпечення його функціонування в іншій місцевості або найбільш територіально наближеним до нього судом. Враховуючи, що ОСОБА_9 був забезпечений правовою допомогою адвоката на час застосування та продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона захисту не була позбавлена процесуальної можливості оскаржувати відповідні рішення прокурора, в порядку частини 4 статті 615 КПК України.

У подальшому, 18.05.2022 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 був продовжений слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова та продовжувався судом першої інстанції під час розгляду обвинувального акта.

Щодо доводів апеляційної скарги про скасування арешту майна, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

ОСОБА_9 заявляв таке клопотання у суді першої інстанції та ухвалою колегії суддів Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2022 в задоволенні вказаного клопотання обвинуваченого було відмовлено, у зв`язку із тим, що обвинуваченим не доведено, що в подальшому застосуванні майна відпала потреба, судовий розгляд триває та вирок у кримінальному провадженні не постановлено.

Згідно вироку, судом застосовано спеціальну конфіскацію мобільного телефона марки «Xiaomi Redmi 8» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в якому встановлена сім картка з номером НОМЕР_3 та доля речових доказів вирішена в порядку статті 100 КПК України, а саме: в резолютивній частині вироку зазначено - паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_49 та посвідчення водія серії НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_50 повернути ОСОБА_9 . Як вбачається з матеріалів провадження, після ухвалення вироку, ОСОБА_9 просив повернути йому вилучені у нього документи. У відповідь на вказане клопотання 10.03.2023 Київським районним судом м. Харкова повідомлено, що вирок не набрав законної сили та його виконання в частині повернення ОСОБА_9 документів, є неможливим. Вказане питання буде вирішено в порядку виконання вироку суду, після набрання вироком законної сили.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_9 неодноразово звертався до суду апеляційної інстанції із клопотаннями про скасування арешту майна, а саме мобільного телефона, паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_49 та посвідчення водія. 04.11.2024 судом апеляційної інстанції в судовому засіданні вирішувалося питання щодо заявленого обвинуваченим клопотання про скасування арешту майна та останньому роз`яснено, що це питання буде вирішене колегією суддів в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення у справі.

У вироку суду зазначено, що щодо мобільного телефона марки «Xiaomi Redmi 8» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 застосовано спеціальну конфіскацію, що узгоджується з положеннями статей 96-1 та 96-2 КК України, а тому підстави для скасування арешту судом апеляційної інстанції, накладеного на цей мобільний телефон, відсутні. Щодо скасування арешту, накладеного на документи ОСОБА_9 то відповідно до частини 1 статті 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання, не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції. У зв`язку із наведеним, виконання вироку в частині ухваленого рішення про повернення ОСОБА_9 його посвідчення водія та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, буде можливим після повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної інстанції.

Щодо вимоги ОСОБА_9 про винесення окремої ухвали та зобов`язання уповноважених осіб внести відомості до ЄРДР за фактом викрадення його майна, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, враховуючи, що ОСОБА_9 не позбавлений права самостійного звернення із відповідною заявою до правоохоронних органів.

Щодо доводів ОСОБА_9 про порушення правил підсудності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.02.2023 у справі № 357/10207/21 зроблено висновок про те, що кримінальне провадження, що надійшло до суду з порушенням правил підсудності, передається на розгляд іншого суду в порядку, передбаченому частинами 2 та 3 статті 34 КПК, якщо таке порушення виявлено до початку судового розгляду. У разі виявлення обставин, що можуть вплинути на визначення підсудності, після початку судового розгляду продовження розгляду справи судом, який розпочав такий розгляд, не становить «порушення правила підсудності», зазначеного в пункті 6 частини 2 статті 412 КПК, і не є підставою для скасування судових рішень.

Крім того, відповідно до інформації з інтернет-ресурсу Судова влада України, територіальна підсудність судових справ Комінтернівського районного суду м. Харкова була відновлена розпорядженням Голови Верховного Суду від 17 листопада 2022 року № 65. Суд розпочав свою роботу з 23 листопада 2022 року.

Тоді як обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000179 від 19.03.2022 щодо ОСОБА_9 було скеровано до Київського районного суду м. Харкова 16.06.2022. Відповідно до частини 9 статті 615 КПК України, в редакції, що діяла на час звернення до суду із обвинувальним актом, під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

З урахуванням наведеного, підстави вважати, що в даному випадку було порушено правила підсудності кримінального провадження, відсутні. Враховуючи, що доводи сторони захисту про безпідставність посилання суду першої інстанції на дані з протоколів оглядів матеріалів кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000044 від 07.03.2022; № 0000907 від 26.04.2022; № 00001240 від 12.05.2022, є слушними та вказані дані не є належними доказами у кримінальному провадженні, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню саме з наведених підстав, а вирок суду в частині посилання на вказані дані слід змінити, виключивши їх з мотивувальної частини.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого. Судом апеляційної інстанції підстав для скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду у суді першої інстанції за доводами апеляційних скарг, не встановлено. Надаючи оцінку вироку в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, не встановив обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Судом першої інстанції враховані відомості про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, осудний, раніше не був судимий. Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до норм статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції з урахуванням положень статей 50, 65 КК України, призначив той вид та розмір покарання, який є співмірним з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та відповідає принципам індивідуалізації, враховуючи обставини вчинення злочину, а саме під час воєнного стану, проти основ національної безпеки України, що підвищує суспільну небезпечність вчиненого.

Керуючись статтями 405, пунктом 2 частини 1 статті 407, 408, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 - задовольнити частково. Вирок Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2023 року змінити, визнавши неналежними доказами відомості з протоколу огляду речей та документів від 13.06.2022, складеного слідчим в ОВС ВСВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_17 , відповідно до якого, предметом огляду є матеріали кримінального провадження № 0000044 від 07.03.2022; з протоколу огляду речей та документів від 14.06.2022, складеного слідчим в ОВС ВСВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_17 , відповідно до якого, предметом огляду є матеріали кримінального провадження № 0000907 від 26.04.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України; з протоколу огляду речей та документів від 14.06.2022, складеного слідчим в ОВС ВСВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_17 , відповідно до якого, предметом огляду є матеріали кримінального провадження № 00001240 від 12.05.2022, виключивши їх з мотивувальної частини вироку. В решті вирок Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2023 року - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: