КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/7319/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4048/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ПАТ "ХК Київміськбуд" на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000778 від 26.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на майно.

Накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000778 з метою збереження речових доказів, а саме на земельну ділянку кадастровий номер :90:158:0004 площею 1,0268 га та земельну ділянку кадастровий номер :90:158:0011 площею 1,0970 га із забороною відчуження, розпорядження, користування та забороною проведення будь-яких будівельних робіт на вказаних земельних ділянках.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_8 в інтересах ПАТ "ХК Київміськбуд" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, якою накладено арешт на вищевказане майно.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчому судді було відомо про коло осіб, які здійснюють будівництво житлового комплексу, а саме це ПрАТ "ХК Київміськбуд", якому було передано функції замовника будівництва.

Крім того, апелянт зазначає, що накладення арешту на вказані земельні ділянки фактично паралізує та зупиняє подальшу господарську діяльність Товариства, що має наслідком прострочення зобов`язань перед покупцями, які придбали майнові права на квартири і чекають на своє майно.

Апелянт наголошує на тому, що 10.11.2021 року житловий будинок №1 на земельній ділянці з кадастровим номером :90:158:0004 вже введений в експлуатацію.

Від представника третьої особи ТОВ «Київнафтотрейд» - адвоката ОСОБА_9 надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він просить відкласти розгляд справи у зв`язку з необхідністю підготувати заперечення на апеляційну скаргу та обґрунтовує неможливість прибути в судове засідання зайнятістю в іншій справі, однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин до клопотання не додав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наведені в клопотанні підстави є неповажними для відкладення розгляду справи, а будь-яких інших об`єктивних підстав неможливості представника прибути в судове засідання, клопотання не містить.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника ОСОБА_10 в інтересах ПАТ "ХК Київміськбуд", який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки 15.04.2025 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику власника майна, натомість, повний текст ухвали слідчого судді апелянт отримав 05.05.2025 року, а апеляційну скаргу подано ним до суду 12.05.2025 року, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, відділом дізнання Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0000778 від 26.02.2025 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

14.04.2025 прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке обґрунтовував тим, що досудовим розслідуванням встановлено, невстановлені особи, самовільно, всупереч установленому законодавству зайняли земельну ділянку кадастровий номер :90:158:0004, на якій здійснюють будівництво житлового комплексу, який займає і земельну ділянку кадастровий номер :90:158:0011.

Так, відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка кадастровий номер :90:158:0004, площею 1,0268 га, що за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Вербицького з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку та земельна ділянка кадастровий номер :90:158:0011, площею 1,097 га, що за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 1 з цільовим призначенням - для промисловості, комерційного використання і громадського призначення, для експлуатації та обслуговування будівель і споруд майнового комплексу автотранспортного підприємства, на праві власності належать територіальній громаді м. Києва в особі КМР ().

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 18.04.2016 року, КМР на підставі рішення КМР від 11.02.2016 року №111/111 передала у користування ТОВ «Київнафтотрейд» () земельну ділянку кадастровий номер :90:158:0011, що за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 1, загальною площею 1,0970 га з цільовим призначенням - для експлуатації та обслуговування будівель і споруд майнового комплексу автотранспортного підприємства. Строк дії договору 25 років.

У подальшому, 10.04.2018 року між ТОВ «Київнафтотрейд» () та ТОВ «ІК «Укрбуд Інвест» () укладено договір про будівництво житлового комплексу за адресою: вул. Архітектора Вербицького, 1 у Дарницькому районі м. Києва, відповідно до якого ТОВ «ІК «Укрбуд Інвест» () зобов`язується збудувати об`єкт з проектно-кошторисною документацію за адресою: м. Київ, вул. А. Вербицького, 1.

Згідно додатку №1 до договору від 10.04.2018 року №10/04-2018 про будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. А. Вербицького, 1, у положеннях якого зазначається, що ТОВ «Київнафтотрейд» () отримує у власність частину об`єкту від загальної площі всіх житлових та нежитлових приміщень в об`єкті відповідно до розрахунку по формулі: Загальна площа житлових приміщень в об`єкті * 12% + Загальна площа нежитлових приміщень в об`єкті, а також частку в паркінгу.

Після цього, Угодою до договору №10/04-2018 від 10.04.2018 року про будівництво житлового комплексу за адресою: вул. Архітектора Вербицького, 1 у Дарницькому районі м. Києва сторони домовились про зміну складу сторін у Договорі, а саме: ПАТ «Холдингова компанія «КИЇВМІСЬКБУД» () приєднується до Договору як сторона -3 із дня укладення цієї угоди та разом із Стороною-я та Стороною-2 стає стороною Договору.

Відповідно до заяви ТОВ «Київнафтотрейд» () стало відомо, що ТОВ «ІК «Укрбуд Інвест» () не в повному обсязі виконала умови договору про що свідчить відсутність дозволу на виконання будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером :90:158:0011.

Зокрема відповідно до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за адресою: м. Київ, вул. А. Вербицького, 1 наявний дозвіл на здійснення будівництва на земельній ділянці кадастровий номер :90:158:0004, яка розташована поруч із земельною ділянку кадастровий номер :90:158:0011 яка до 25.10.2023 року перебувала у користуванні ТОВ «Компанія «Елегантбуд» ().

Крім того, 11.09.2020 року між ТОВ «Київнафтотрейд» (), ТОВ «ІК «Укрбуд Інвест» () та ПАТ «Холдингова компанія «КИЇВМІСЬКБУД» () укладено Додаткову угоду до Договору №10/04-2018 від 10.04.2018 року про будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. А. Вербицького, 1 у Дарницькому районі м. Києва, відповідно до якої ТОВ «Київнафтотрейд» () не набуває будь-яких прав на збудовані площі в об`єкті.

Відповідно до допиту ОСОБА_11 , який був керівником ТОВ «Київнафтотрейд» () та зазначений підписантом додаткової угоди, останній зазначив, що не підписував Додаткову угоду до Договору №10/04-2018 від 10.04.2018 року про будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. А. Вербицького, 1 у Дарницькому районі м. Києва, відповідно до якої ТОВ «Київнафтотрейд» () не набуває будь-яких прав на збудовані площі в об`єкті.

Крім того, у ході досудового розслідування установлено, що зведення житлового комплексу «Злагода» на земельній ділянці з кадастровим номером :90:158:0011 не відповідає цільовому призначенню цієї земельної ділянки, визначеному рішенням Київської міської ради від 11.02.2016 №111/111.

Вимоги рішення Київської міської ради від 11.02.2016 №111/111 щодо цільового використання земельної ділянки з кадастровим номером :90:158:0011 не дотримані, оскільки вказана земельна ділянка використовується як землі житлової громадської забудови.

Будівництво житлового комплексу «Злагода» не відповідає:

- характеристикам та вимогам експертного звіту щодо розгляду проектної документації по проекту «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціально-побутового обслуговування та паркінгами на вул. Архітектора Вербицького у Дарницькому районі м. Києва» №0103-2548-16/УЕБ від 02.03.2016;

- даним містобудівних умов і обмежень №009-350 від 29.10.2010, оскільки будівництво ЖК «Злагода» здійснюється на двох земельних ділянках, а саме земельній ділянці з кадастровим номером :90:158:0004 площею 1,0268 га та на частині земельної ділянки з кадастровим номером :90:158:0011 з площею 1,0970 га;

- вимогам Генерального плану міста Києва на період до 2020 року, а саме визначеному функціональному призначенню (зонуванню) території, оскільки ділянка будівництва житлового комплекс знаходиться у межах території, яка за своїм функціональним призначенням належить до промислово-комунальних територій установ комунального господарства.

У межах земельної ділянки кадастровий номер :90:158:0004 розташовані два об`єкти нерухомого майна, які є складовими житлового комплексу «Злагода».

Третій об`єкт, який є складовою житлового комплексу «Злагода» частково розташований в межах земельної ділянки з кадастровим номером :90:158:0004, а частково в межах земельної ділянки з кадастровим номером :90:158:0011.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :90:158:0004 належить територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, яка передана в оренду на підставі договору оренди від 25.10.2018 ТОВ «Елегантбуд».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :90:158:0011 належить територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, яка передана в оренду на підставі договору оренди від 18.04.2016 ТОВ «Київнафтотрейд».

Постановою прокурора від 03.04.2024 земельні ділянки кадастровий номер :90:158:0004, :90:158:0011 та об`єкти будівництва на вказаних земельних ділянках визнані речовими доказами.

15.04.2025 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :90:158:0004 площею 1,0268 га та земельну ділянку кадастровий номер :90:158:0011 площею 1,0970 га із забороною відчуження, розпорядження, користування та забороною проведення будь-яких будівельних робіт на вказаних земельних ділянках.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався та не врахував, що прокурор до клопотання про арешт майна не надав достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження того, що земельні ділянки кадастровий номер :90:158:0004, :90:158:0011 відповідають критеріям, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, є предметом та доказом розслідуваного кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя не врахував, що хоча прокурором додано до клопотання постанову про визнання земельних ділянок кадастровий номер :90:158:0004 та :90:158:0011 речовими доказами, однак таке визнання їх речовим доказом у кримінальному провадженні носить лише формальний характер, оскільки прокурор жодним чином не обґрунтував можливість їх використання як доказу у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що будь-які дані, що вищезазначені земельні ділянки були об`єктом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або набуті їх власниками кримінально протиправним шляхом, в матеріалах провадження відсутні.

Крім цього, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника майна та не врахував, що накладеним арештом було порушено права ПрАТ "ХК "Київміськбуд", яке приєдналось вже до укладених правочинів між ТОВ "Компанія "Елегантбуд" та ТОВ "Інвестиційна компанія 'Укрбуд Інвест" на стадії отримання всієї дозвільної документації від ТОВ "Інвестиційна компанія "Укрбуд Інвест", задля продовження будівництва на земельних ділянках кадастровий номер :90:158:0004 та :90:158:0011, та яке у наслідок накладеного арешту змушене буде оплачувати штрафні санкції за невчасне виконання зобов`язань перед підрядними організаціями, сплачувати податки за землю, при цьому не користуючись нею, отримувати будь-які необхідні подальші дозвільні чи інші документи на земельні ділянки.

В той же час, приймаючи оскаржувану ухвалу, слідчим суддею порушено вимоги ч. 12 ст. 170 КПК України, які передбачають, що заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 10.11.2021 року житловий будинок № 1 по вул. Архітектора Вербицького на земельній ділянці з кадастровим номером :90:158:0004 вже введений в експлуатацію, що підтверджується Сертифікатом № ІУ23.

Крім цього, прокурором не надано жодного доказу на підтвердження того, що будівництво на земельній ділянці з кадастровим номером :90:158:0011 здійснюється з порушенням земельного законодавства і уповноважений на це державою орган щодо розпорядження комунальними землями у м. Києві визнав таку обставину, тому матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу визнання компетентного органу щодо використання землі не за цільовим призначенням, що надавали б слідчому судді можливість зробити висновок про необхідність накладення арешту на земельні ділянки з кадастровим номером :90:158:0004 та кадастровим номером :90:158:0011 у зв`язку з їх використанням не за цільовим призначенням.

Таким чином, позаяк правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для арешту майна органом досудового розслідування не доведено, колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

На підставі вищевикладеного, з огляду на однобічність, неповноту і необ`єктивність судового розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, якою накладено арешт на майно, а саме: на земельну ділянку кадастровий номер :90:158:0004 площею 1,0268 га та земельну ділянку кадастровий номер :90:158:0011 площею 1,0970 га, із забороною відчуження, розпорядження, користування та забороною проведення будь-яких будівельних робіт на вказаних земельних ділянках - скасуванню, як незаконна та необґрунтована, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000778 від 26.02.2025.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ПАТ "ХК Київміськбуд" задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, якою накладено арешт на майно, а саме на: земельну ділянку кадастровий номер :90:158:0004 площею 1,0268 га та земельну ділянку кадастровий номер :90:158:0011 площею 1,0970 га, із забороною відчуження, розпорядження, користування та забороною проведення будь-яких будівельних робіт на вказаних земельних ділянках - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000778 від 26.02.2025 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_12

Судді:

ОСОБА_13 ____________