Справа № 569/8430/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000079 від 04.12.2019 за ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 04.12.2019 за ч.1 ст.185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обгрунтування клопотання вказано, що 23.11.2019 ОСОБА_4 вчинила крадіжку із квартири ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , наступних речей: мобільних телефонів, банківських карток, печаток та документів фірму «Енергомонтаж», ID-картки на імя ОСОБА_6 , грошових коштів у сумі 3000 гривень.

За вказаним фактом, 04.12.2019 внесено відомості до ЄРДР за № 0000079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Проведеними слідчими (розшуковими) діями в ході досудового розслідування вжито вичерпних заходів із встановлення, передбачених ст.91 КПК України, обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак, за результатми проведених слідчих (розшукових) дій (у тому числі виконання оперативними підрозділами неодноразово наданих слідчих доручень в порядку ст. 40 КПК України), проведення інших процесуальних дій, не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Прокурор Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 просила клопотання задовольнити у повному обсязі, розглядати без його участі та без застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Зазначеною нормою законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що 0-4.12.2019 внесено відомості до ЄРДР за №0000079 за ч. 1 ст. 185 КК України.

З витягу з ЄРДР вбачається, що 23.11.2019 ОСОБА_4 вчинила крадіжку із квартири ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , наступних речей: мобільних телефонів, банківських карток, печаток та документів фірму «Енергомонтаж», ID-картки на імя ОСОБА_6 , грошових коштів у сумі 3000 гривень.

Таким чином, в ході досудового розслідування здобуто відомості про причетність до вчинення вказаного злочину конкретної особи, що виключає можливість закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч. 2 ст. 9 КПК полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних та перевірених доказів.

До обов`язків держави входять позитивні зобов`язання у сфері прав людини, метою, яких є: захист осіб; забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини; гарантія проведення ефективного, оперативного та невідкладного розслідування випадків порушення прав людини незалежними компетентними особами; сприяння реалізації та забезпечення ефективного механізму юридичного, передусім судового захисту основоположних прав людини; запобігання порушення прав людини із боку третіх осіб.

Доктрина позитивних зобов`язань передбачає, що держава повинна не тільки володіти законодавством, що найбільш повно забезпечує дотримання як негативних, так і позитивних прав, але і вживати всіх необхідних заходів для того, щоб воно реально діяло, а не залишалося на папері. Тобто права мають бути забезпечені не тільки de jure, але і de facto. Але держава вільна у виборі конкретних заходів, які підлягають застосуванню, щодо повного та ефективного захисту тих чи інших прав людини. Позитивні зобов`язання держави не можуть тлумачитись як такі, що визначають конкретні засоби чи конкретні дії держави.

Єдиним критерієм для визначення того, чи дотримувалась держава в особі її органів влади цього обов`язку, є ефективність її дій у конкретній ситуації.

Суд наголошує на тому, що в провадженні, де встановлено конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення, чи може бути причетною до вчинення, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України).

Така позиція узгоджується з практикою Касаційного кримінального суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження № 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23), від 18 жовтня 2023 року (справа № 750/1575/23, провадження № 51-4007км23).

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000079 від 04.12.2019, суд приходить до висновку, що слідчим не проведено усього комплексу необхідних слідчих дій з метою встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а тому досудове розслідування проведено поверхнево, не у повному обсязі.

Таким чином, твердження прокурора, що органом досудового розслідування вжито усіх відповідних заходів, а також проведено усі слідчі та розшукові дії, за результатами яких не встановлені особи, які вчинили кримінальне правопорушення по кримінальному провадженню, не відповідає фактичним обставинам справи та є передчасним.

Враховуючи те, що органом досудового розслідування не вжито слідчих (процесуальних) дій, для встановлення осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення та з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора від 28.04.2025 не підлягає задоволенню, а тому у закритті кримінального провадження № 0000079 від 04.12.2019 на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 25, 91, 284, 288, 314-316, 369-372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000079 від 04.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із не встановленням осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1