01.05.2025 Справа 642/2281/25
Провадження 1-кс/642/617/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Холодногірського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000601 від 26.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

28.04.2025 до Холодногірського районного суду м.Харкова після надійшло клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000601 від 26.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ ВП №2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000601 від 26.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.04.2025 близько 11.00 год. за адресою: м. Харків вул. Лісова, поблизу буд. №68, невідома особа в умовах воєнного стану викрала велеосипед торгової марки "Leader Sweed", який належить ОСОБА_4

26.04.2025 у період часу з 13 год. 10 хв. по 13 год. 35 хв., під час проведення огляду місця події за адресою: м. Харків пров. Цегельний, 6, в ході якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав співробітникам поліції: велеосипед торгової марки "Leader Sweed", Frame size 16.5, wheel size 650B, з рамою сірого кольору.

28.04.2025 вилучені речі постановою слідчого, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що виникла необхідність накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 26.04.2025 в період часу з 13:10 год. по 13:35 год., за адресою: м. Харків, пров. Цегельний,6, під час огляду місця події а саме: велеосипед торгової марки "Leader Sweed", Frame size 16.5, wheel size 650B, з рамою сірего кольору - оскільки вказані предмети матимуть суттєве значення у кримінальному провадженні як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, власником вилученого майна є ОСОБА_4 .

Прокурор Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, клопотання підтримала, просила суд накласти арешт на вище зазначене майно з метою проведення експертизи.

Власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт майна - ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив передати йому велосипед торгової марки "Leader Sweed", Frame size 16.5, wheel size 650B, з рамою сірого кольору на відповідальне зберігання.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України, не проводилось.

Дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000601 від 26.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Так, 25.04.2025 близько 11.00 год. за адресою: м. Харків вул. Лісова, поблизу буд. №68, невідома особа в умовах воєнного стану викрала велеосипед торгової марки "Leader Sweed", який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.04.2025 у період часу з 13 год. 10 хв. по 13 год. 35 хв., під час проведення огляду місця події за адресою: м. Харків пров. Цегельний, 6, в ході якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав співробітникам поліції: велеосипед торгової марки "Leader Sweed", Frame size 16.5, wheel size 650B, з рамою сірого кольору.

28.04.2025 вилучені речі постановою слідчого, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відтак, вилучений 26.04.2025 року велеосипед торгової марки "Leader Sweed", Frame size 16.5, wheel size 650B, з рамою сірого кольору є тимчасово вилученим майном на яке потрібно накласти арешт.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Постановою слідчого від 28.04.2025 вищевказані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000601 від 26.04.2025.

При вирішенні клопотання про застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя, діючи у відповідності до вимог КПК України та виходячи із завдання кримінально провадження, має судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника майна.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як визначено у ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїми майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як зазначено у ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог закону при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ст.29 Загальної декларації прав людини, "кожна людина, здійснюючи свої права і свободи, повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання й поваги прав і свобод інших та з метою задоволення справедливих вимог моралі, громадського порядку та загального добробуту в демократичному суспільстві". Мета, підстави і межі здійснення прав людини конкретизуються також у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, в Міжнародному пакті про економічні, соціальні та культурні права, а також в Європейській Конвенції про захист прав особи й основних свобод. Конституція України також передбачає межі здійснення громадянами своїх прав. Так, згідно зі ст. 64, конституційні права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень можуть встановлюватися в умовах воєнного або надзвичайного стану. Аналіз зазначеної статті дозволяє зробити висновок про те, що закріплені в ній критерії (підстави) правомірного обмеження прав і свобод людини та громадянина базуються на принципі співвідношення публічних і приватних інтересів.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Крім того, ч 5 ст. 132 КПК України вказує, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить висновку, що прокурор надав слідчому судді належні докази для безспірного висновку про необхідність накладення арешту та те, що ціль такого заходу забезпечення кримінального провадження узгоджується із завданнями кримінального провадження, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, наслідки арешту майна для власника чи володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що накладення заборони на користування та розпорядження велосипедом торгової марки "Leader Sweed", Frame size 16.5, wheel size 650B, з рамою сірого кольору,який належить ОСОБА_4 , може негативно відобразитися на його законних інтересах, тому слідчий суддя вважає можливим накласти арешт тільки у вигляді заборони відчуження майна. В іншій частині клопотання відмовити.

Слідчий суддя вважає можливим визначити місце зберігання арештованого майна та передати його на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_4 з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання велосипеду торгової марки "Leader Sweed", Frame size 16.5, wheel size 650B, з рамою сірого кольору до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку та надання його для проведення експертиз та огляду експерту за потребою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000601 від 26.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України- задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 26.04.2025 в період часу з 13:10 год. по 13:35 год., за адресою: м. Харків. пров. Цегельний,6, під час огляду місця події а саме: на велосипед торгової марки "Leader Sweed", Frame size 16.5, wheel size 650B, з рамою сірого кольору, власником якого є ОСОБА_4 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження.

Передати велосипед торгової марки "Leader Sweed", Frame size 16.5, wheel size 650B, з рамою сірого кольору, який було вилучене 26.04.2025 в ході огляду огляду місця події за адресою: м. Харків пров. Цегельний, 6, на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного велосипеду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку та надання його для проведення експертиз та огляду експерту за потребою.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Визначити місцем зберігання арештованого майна, а саме: велосипеда торгової марки "Leader Sweed", Frame size 16.5, wheel size 650B, з рамою сірого кольору територію домоволодіння, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт.

Ухвала підлягає виконанню з урахуванням вимог постанови КМУ №1104 від 19 грудня 2012 року про «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленомуст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити, прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_6