ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2498/25 Справа № 192/946/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого

в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_8 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська 02 лютого 2024 року був засуджений до покарання у виді позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням, ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2024 року був направлений до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, за вказаним вироком, при цьому суд першої інстанції зауважив, що з дня винесення ухвали ще не минув один рік, а тому відсутні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що він довів своє виправлення.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, ухвалу суду вважав законною та просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

З ухвали суду вбачається, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України та ст. 154 КВК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 02 лютого 2024 року ОСОБА_7 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 5 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

04 вересня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська постановлено скасувати звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком, призначеним вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2024 року, затримати його та направити до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2024 року за ст.126-1 КК України.

Початок строку відбування покарання: 10 жовтня 2024, кінець строку відбування покарання: 10 жовтня 2025.

Відповідно до ч.8 ст.154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Таким чином, засуджений ОСОБА_7 є особою, яку було звільнено від відбування покарання з випробуванням та особою, яка була направлена у місця позбавлення волі у випадках, передбачених законом.

На підставі викладеного, в даному випадку при вирішенні питання щодо умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 підлягають застосуванню положення ч.8 ст. 154 КВК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 був направлений до місця позбавлення волі ДУ «Солонянської виправної колонії (№21)» ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2024 року, тобто з дня винесення ухвали не минув один рік, як передбачено положеннями ч.8 ст. 154 КВК України, тому відсутні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апелянта, що він довів своє виправлення, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_7 є особою, яку було звільнено від відбування покарання з випробуванням та направлено у місця позбавлення волі, тобто підпадає під критерій обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Також, апеляційний суд відмічає, що право засудженого ОСОБА_7 на умовно-дострокове звільнення не порушується, оскільки за останнім залишається таке право при настанні строків, передбачених ч.8 ст. 154 КВК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду щодо ОСОБА_7 є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування чи зміни не має.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4