Справа № 487/4090/25
Провадження № 1-кп/487/555/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 ,захисника: ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідування за №0001365 від 06.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.368, ч.4 ст.368-3, ч.2 ст.369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з Херсонської обласної прокуратури в порядку ст.ст.283,.474 КПК України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідування за №0001365 від 06.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.368, ч.4 ст.368-3, ч.2 ст.369-2 КК України, з угодою про визнання винуватості укладеною між прокурорм відділу з нагляду за додержанням законів органами ДБР Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 12.06.2025.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про повернення обвинувального акту, оскільки він містить ряд неточностей щодо зазначення дати вчинення одного з епізодів інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за ч.4 ст.368-3 КК України, датою вчиення якого помилково зазначено «серпень 2024»а також невідповідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їм влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб за епізодом від 30.07.2024, формулюванню обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті.

Окрім того, просила не здійснювати розгляд Угоди про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_5 , яка містить ті ж неточності та невідповідності, що і обвинувальний акт.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просив суд повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України, погоджуючись з позицією прокурора.

Розгляд Угоди про визнання винуватості його підзахисним, порсив не здійснювати.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд приходить до наступного.

За положеннями ст..2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду та щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до змісту п.3 ч.2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є остаточним процесуальним документом досудового слідства в якому викладається суть і підстави обвинувачення, визначається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ст.291 ч.2 КПК України.

З аналізу положень ст. 291 КПК України слідує, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року № 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інша обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Разом з тим, згідно до обвинувального акту дії ОСОБА_5 , за епізодом від 30.07.2024 року, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.3 ст.368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їм влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що не відповідає формулюванню обвинувачення та фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважала встановленими.

Так відповідно до обвинувального акту формулювання пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення по вказаному епізоду полягає у закінченому замаху на одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їм влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином фактичні обставини справи, так і викладене обвинувачення містять істотні суперечності із правовою кваліфікацією дій обвинуваченого.

Окрім того, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 інкримінується вчинення одного з епізодів кримінального правопорушення у серпні 2024 року, що за твердженням прокурора є технічною помилкою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006 року у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 року, у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Наведені суперечності, допущені при складанні обвинувального акту, порушують засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейськогосуду зправ людини; виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення, що в цілому порушує право ОСОБА_5 на захист.

З огляду на викладене суд вважає, що встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України унеможливлює і розгляд у підготовчому судовому засіданні угоди, а отже слушною є висловлена позиція сторін кримінального провадження, щодо не здійснення її розгляду.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що виключає можливість як розгляд угоди про визнання обвинуваченим винуватості, так і призначення кримінального провадження до судового розгляду і є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідування за №0001365 від 06.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.368, ч.4 ст.368-3, ч.2 ст.369-2 КК України з угодою про визнання винуватості укладеною між прокурорм відділу з нагляду за додержанням законів органами ДБР Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 12.06.2025 - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва, протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1