Номер провадження: 11-кп/813/1797/25
Справа № 509/295/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.04.2025 року у кримінальному провадженні №0000258 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2024 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Нововікторівка Добровеличківського району Кіровоградської області, українка за національністю, громадянка України, з середньою освітою, неодружена, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 раніше судима, 07 червня 2022 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 4 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавленні волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та призначеного вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.06.2022 року, покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України зараховано обвинувачуваній ОСОБА_8 в строк відбування покарання один день попереднього ув`язнення (тримання під вартою) за один день позбавлення волі, за період з 10 квітня 2024 року по 15 квітня 2024 року та з 13 січня 2025 року до набрання вироку чинності (включно).

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 залишено, до набрання вироку чинності.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винною у тому, що вона 10 квітня 2024 року в 17.51 годин, повторно, в умовах дії воєнного стану введеного на всій території України, відповідно до Указу Президента України №49/2024 від 05 лютого 2024 року, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року №3564-ІХ), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин з 14 лютого 2024 року на 90 днів, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, та перебуваючи в приміщені торгівельного центру ТОВ «Епіцентр-К» по вулиці Овідіопольська дорога,1 в селище Аванград, Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області, та реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, розуміючи протиправний характер своїх дій, переконавшись у тому, що її злочинні дії залишаться ніким не поміченими, шляхом вільного доступу, таємно викрала з вітрини майно ТОВ «Епіцентр-К», а саме:

-лосини жін. Р.М бежевий 52502790 PUMA FIT TRAIN STRONG 7/8 TIGHT Puma SS24, вартістю 1908 гривень 33 копійок без урахування ПДВ;

-штани чол. р.L чорний IT5457 TR-ES WONEN PTAdidas SS24, вартістю 2165 гривень 83 копійок без урахування ПДВ;

-куртка чол.р.М чорний MJ41062BK NB ATHLETICS STR WEN JACK11пет. вини с 549, вартістю 3665 гривень 83 копійок без урахування ПДВ;

-куртка чол. р. М чорний 1377171-001 UA STRECH WONEN INDBREAKER UNDERARMOUR 8524, вартістю 3158 гривень 33 копійок без урахування ПДВ;

-штани чол.р.М чорний MP41060BK UA STRECH OVEN TAPERED PANT New Alance SS24 вартістю 2999 гривень 17 копійок без урахування ПДВ;

-штани жін.Р.М рожевий FB8330-019 W NSW TCH FLCR JGGR Nike SS24, вартістю 4832 гривень 50 копійок без урахування ПДВ;

-лосини жін. Р.М коричневий 1361109-200 MOTION LEGGING UNDERARMOUR SS24, вартістю 1908 гривень 33 копійок без урахування ПДР., на загальну суму 20638.33 грн.

Після чого ОСОБА_8 , з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеність вини, обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, оскільки вважають, що вирок підлягає зміні в частині призначення покарання через його суворість.

Обвинувачена доводи обґрунтовує тим, що вона має міцні соціальні зв`язки, має матір, цивільного чоловіка, бажає дати своїй дитині життя у гарних домашніх умовах. Просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Захисник доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 , у період вагітності перебувала в місцях позбавлення волі, в умовах несвободи, вона є молодою жінкою, має постійне житло, де проживала разом зі своєю матір`ю, повністю відшкодувала потерпілим завдану шкоду шляхом повернення майна.

Крім того, сторона захисту звертає увагу на те, що під час розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_8 висловила щирий жаль із приводу вчиненого та намір не порушувати закон в майбутньому.

Таким чином для застосування статті 79 КК України стороною захисту встановлено факт наявності в обвинуваченої стану вагітності, враховано тяжкість та обсяг вчиненого нею суспільно небезпечного діяння, дані про її особу, щире каяття та повне відшкодування шкоди, позитивну характеристику за місцем мешкання.

Просить вироку скасувати в частині призначення покарання, ОСОБА_9 визнати винною у скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України та з застосуванням ст. 69 КК України призначити її покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавленні волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та призначеного вироком Овідіопольського районного суду Одеської області віл 07.06.2022 року, покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Статтею 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачена ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України визнала себе винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення у повному обсязі та підтвердила обставини справи, які описані у обвинувальному акті.

За таких обставин суд першої інстанції за погодженням із учасниками судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченої відносно фактичних обставин кримінального правопорушення та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої.

У апеляційній скарзі сторони захисту не оспорюються фактичні обставини вчинення нею кримінальних правопорушень, встановлених судом першої інстанції та доведеність її вини у вчинені злочинів, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Щодо доводів сторони захисту з приводу суворості призначеного покарання, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 районний суд відніс активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, перебування обвинуваченої в стані вагітності.

Обставини, що обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлені.

Крім того судом першої інстанції враховано, що обвинувачена ОСОБА_8 є вагітною особою, а також те, що вона вчинила кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вирок по якому призначено покарання п`ять років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, оскільки виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 .

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що обвинувачена ОСОБА_8 вчинила крадіжку у період війни, яка триває в Україні, у зв`язку з нападом РФ, Законом України затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Вчиняючи крадіжку в умовах воєнного стану, коли зусилля всієї країни спрямовані на подолання агресора, люди згуртувались, використовуючи, в тому числі, власні матеріальні ресурси, для надання відсічі ворогу та виживання, ОСОБА_8 знехтувала всіма моральними та загальнолюдськими цінностями і в надскладний для держави час, здійснила посягання на майно співгромадян, тому ці обставини впливають на ступінь тяжкості вчиненого.

Апеляційний суд вважає, що вказані обставини надавали суду першої інстанції підстави прийти до висновку, що обвинуваченій у необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, без застосування положень ст. 69 КК України.

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання, а відтак судом першої інстанції правомірно не застосовано положення вказаної норми закону при призначенні ОСОБА_8 покарання.

Колегія суддів звертає увагу, що під час застосування ст. 69 КК України слід встановити не лише наявність двох і більше пом`якшуючих обставин, а й обґрунтувати, яким чином такі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винуватій особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках.

Тобто, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Проте, в будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винуватому навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті) видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно оцінено неможливість застосування у даному випадку положень ст. 69 КК України, оскільки правові підстави для її застосування відсутні.

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 .

Зокрема, приписами ст. 75 КК України регламентовано звільнення від відбування покарання з випробуванням.

А саме, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Посилання захисника на доцільність застосування ст. 75 КК України не відповідає змісту ч. 1 ст. 75 КК України, оскільки така, за наявності відповідних підстав, може застосовуватись лише у випадках призначення покарання у виді позбавлення волі на строк лише не більше п`яти років.

За змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.

Водночас, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, але й інші обставини справи.

Таким чином з урахуванням того, що остаточне покарання обвинуваченій призначене на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, яке становить 5 років 1 місяць, і, яке апеляційний суд за викладених вище обставин вважає не суворим, то з урахуванням положень визначених ст. 75 КК України, інститут умовного звільнення від відбування покарання, а також застосування положень ст. 79 КК України в даному випадку не є можливим.

Колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченій покарання відповідає тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та даним про її особу, тому суд вірно призначив покарання, передбачене санкціє ч. 4 ст. 185 КК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги сторони захисту залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 7, 9, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.04.2025 року у кримінальному провадженні №0000258 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2024 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка утримується під вартою, протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4