СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000036 від 07.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбаченого ч.2, ч.3 ст.307, ч.2 ст.311 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді із вищезазначеним клопотанням, у якому просила накласти арешт на майно, вилучене у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході обшуку автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2, а саме на автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер № НОМЕР_3 та ключі від автомобіля, які поміщено до спеціального пакету №NPU1501929, які на праві власності належать ОСОБА_5 .

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000036 від 07.01.2025.

За твердженням сторони обвинувачення, на території міста Києва та Київської області діє група осіб, які займаються незаконним виготовленням, перевезенням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним збутом психотропної речовини - амфетаміну. ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з метою незаконного виготовлення, зберігання та збуту психотропних речовин.

Реалізуючи єдиний злочинний план, ОСОБА_6 організував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , лабораторію та залучив для виготовлення психотропних речовин ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . Для здійснення незаконного збуту психотропних речовин були залучені у якості збувачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 .

Виготовлені психотропні речовини зберігались у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який також використовувався як склад.

14.03.2025 ОСОБА_6 отримав замовлення на психотропну речовину - амфетамін. Діючи відповідно до єдиного злочинного плану, ОСОБА_6 , взяв зі складу за адресою: АДРЕСА_1 психотропну речовину амфетамін в кількості 37,276г., який в подальшому збув за 10000 гривень особі під зміненими анкетними даними біля будинку у якому він проживає.

15.05.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.307, ч.2 ст.311 КК України.

15.05.2025 ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311 КК України.

16.05.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311 КК України.

19.05.2025 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311 КК України.

19.05.2025 ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311 КК України.

20.05.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311 КК України.

На думку сторони обвинувачення, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може мати відношення до незаконного зберігання та виготовлення психотропних речовин з метою їх подальшого збуту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а для перевезення психотропних речовин використовує автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 . Відповідно до інформації з ІП НП «АРМОР» (підрозділ «НАІС») автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.05.2025 слідчим СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва проведено обшук автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено вищезазначене майно.

15.05.2025 слідчим винесено постанову про визнання вищевказаного майна речовими доказами.

Відтак, з метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та накласти арешт на майно.

Представник власника майна у кримінальному провадженні просив відмовити у задоволенні клопотання. Зазначив, що ОСОБА_5 не є підозрюваним у кримінальному провадженні, до кримінального правопорушення не має жодного відношення. Крім того, вилучене майно не відповідає критеріям речового доказу, оскільки взагалі відсутні будь-які докази використання транспортного засобу у кримінально-протиправній діяльності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

За ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; крім того можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відтак, правомірність та обґрунтованість такого арешту визначається наявністю передбачених законом підстав, зв`язком з обставинами кримінального правопорушення, що розслідується, та належним мотивуванням клопотання.

Так, з наданих матеріалів клопотання не вбачається, що вилучене майно, а саме транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля стосуються обставин кримінального провадження. Доводи про те, що на даному транспортному засобу перевозили певні засоби, ні в матеріалах клопотання, ні в судовому засіданні своїх підтверджень не знайшло.

Таким чином, вилучене в ході проведення обшуку майно не відповідає критеріям ст.98 КПК України, тобто не є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України (ч.2 ст.22 КПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Враховуючи, що прокурором не доведена необхідність арешту майна, вилучене під час обшуку майно не відповідає критеріям ст.98 КПК України, а також стороною обвинувачення не доведена наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, відтак у задоволенні клопотання про арешт майна необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст виготовлено 14.07.2025