Справа № 404/4371/25
Номер провадження 1-кс/404/2170/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Фортечного районного суду міста Кропивницького клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, по кримінальному провадженню 0001209, стосовно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працює інженером ТОВ «Синегрія», зареєстрованого по АДРЕСА_1 , та мешкає по АДРЕСА_2 , згідно ст.89 КК України, вважається таким що судимостей не має,

підозрюваного за ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Фортечного районного суду міста Кропивницького з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , якому 24.06.2025 року вручено повідомлення про підозру в тому, що він 01.05.2025 року, близько 21 години 40 хвилин, порушив п.п. 2.1(а), 2.9 (а), ПДР України, у стані алкогольного сп`яніння, керував мотоциклом Hyosung GT 250 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухався на проїзній частині вул. Євгена Маланюка зі сторони вул. Великої Перспективної в напрямку вул. Полтавської м. Кропивницького, всупереч вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України, порушуючи вимоги п.п. 12.1 ПДР України, навпроти буд.9 вулиці Євгена Маланюка, під час руху по рівній ділянці проїзної частини дороги, де наявні штучно створені бугри у місці, де необхідно примусово обмежити швидкість руху, а саме перед нерегульованим пішохідним переходом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра», внаслідок недотримання безпечної швидкості руху в даних дорожніх умовах, не впорався з керуванням та допустив падіння мотоцикла через бугор «лежачий поліцейський» на проїзну частину.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, перелому зовнішньої стінки лобної пазухи справа, забою головного мозку легкого ступеню, забійно-рваних ран нижньої та верхньої губи, спинки носа та ділянки глабели, ран лоба, тім`яної ділянки справа, скроневої ділянки справа та обличчя, які відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Слідчий з прокурором заявлені у клопотанні вимоги підтримали.

Захисник і підозрюваний заперечили проти запропонованого слідчим виду запобіжного заходу. Просять застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою оскільки підозрюваний вину визнає, не переховується, слідству сприяє, з`являється на виклики до слідчого, існує потреба працювати та відшкодовувати шкоду.

Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає вимогам ст.184 КПК України, та практиці застосування рішень Європейського суду, оскільки протоколи: огляду місця події, допиту потерпілого, очевидців, схема дорожньо-транспортної пригоди, висновки експертиз, містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286-1 КК України.

З об`єктивних причин на початку проведення досудового розслідування, слідчий суддя не може дати остаточну оцінку: належності, допустимості достатності доказів та правильності кваліфікуючих ознак злочину. Перерахованим обставинам за критерієм поза розумного сумніву суд надасть відповідну оцінку. При вирішенні заявлених у клопотанні вимог, достатньо встановити обґрунтованість пред`явленої підозри, що виконав прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

У порядку ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Кримінальний процесуальний закон покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків поза процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Додержуючись вимог частин 1 та 2 ст. 22 та ст. 26 КПК України, клопотання вирішено в межах заявлених вимог, доводів і долучених до клопотання доказів, у зв`язку із чим переконаний у необхідності забезпечення підозрюваному гарантованого права на свободу, згідно якого ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. (ст. 29 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах, передбачених цим Кодексом.

Злочин, в якому пред`явлено ОСОБА_6 повідомлення про підозру є: нетяжким, вчиненим у стані алкогольного сп`яніння, потерпілий лікується, шкоду не відшкодовано. Дії підозрюваного порушують суспільні інтереси безпеку руху та експлуатації транспорту. Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння.

У цьому випадку існує потреба для забезпечення завдань кримінального провадження, у тому числі завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню. Не зважаючи на презумпцію невинуватості, позитивний обов`язок держави на проведення ефективного розслідування переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Враховано дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним до трьох років позбавлення волі та те, що санкція статті, по якій пред`явлено підозру ОСОБА_6 містить безальтернативний вид покарання позбавлення волі, є підставою для початку/продовження можливого переховування від слідства та суду, тому домашній арешт, порука, особисте зобов`язання не забезпечить на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Дійсно, прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не вказав переконливі доводи та не долучив беззастережні докази недостатності застосування менш суворих видів заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" у справі від 23.01.2012 №30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховується, що ОСОБА_6 раніше судимий, тяжкість покарання яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним до трьох років позбавлення волі, стане умовою для початку можливого переховування від слідства та суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії", що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Так, у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. Отже ризик втечі існує, проте з урахуванням віку, вислуги, попередньої бездоганної поведінки та створення сталих суспільних зв`язків, такий ризик залишається у мінімальних проявах. Місце реєстраційного обліку не співпадає з місцем проведення досудового розслідування, тому існує ризик неявок. Сукупність перерахованих чинників, вказує про наявність незначного ризику неявки до слідчого і в суд. Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, в період випробування збільшує ризик невиконання покладених на нього обов`язків. Вказане може не забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Прокурор не подав доказів умисного переховування від слідчого чи неповажності неявок. Навпаки, підозрюваний зобов`язується добровільно, свідомо, своєчасно з`являтися для проведення процесуальних дій, має сталі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, тобто безпідставні припущення прокурора про ризик втечі в період дії воєнного стану на Україні, неявки чи невиконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків. Припущення не використовуються при доказуванні. Прокурор не подав доказів, що підозрюваний не з`явився для проведення слідчих дій. Таким чином, не існує законних передумов стверджувати, про ризик ухилення підозрюваного у цьому провадженні від слідства та суду. Навпаки, дії підозрюваного свідчать про бажання сприяти слідству, прагненні об`єктивно дослідити докази, повно та всебічно їх перевірити і дати належну правову оцінку із зазначенням кваліфікуючих ознак. Сукупність вказаних обставин переконує у щирості доводів підозрюваного про відсутність наміру переховування.

Додержуючись вимог ч. 1 ст. 178 КПК України враховано, що: підозрюваний сприяє слідству. Не зафіксовано спроб підозрюваного змінити місце реєстраційного обліку, проживання, чи переховуватись від слідства. Не перебуває на обліках у нарколога та психіатра. Крім того підозрюваний стверджує про неухильне виконання у майбутньому покладених на нього процесуальних обов`язків підозрюваного. Запевняє, що буде з`являтись для проведення слідчих дій з його участю. Заперечує можливість зміни місця постійного проживання та зобов`язується без потреб не виїжджати за межі міста в якому проживає. Наполягає про відсутність підстав та мотивів для продовження або вчинення нового злочину.

За правилами ст. 36, 40 КПК України, на прокурора та слідчого покладається обов`язок організувати проведення своєчасного ефективно досудового розслідування. Орган досудового розслідування мав достатньо часу і процесуальну можливість на відшукання, процесуальну фіксацію та забезпечення збереження доказів, а також допит свідків і вжити заходи для їх захисту чи зміни анкетних даних останніх, з метою запобігання впливу на очевидців та їх родичів. Ознаки протиправної поведінки припинено. Вказані обставини переконують у припиненні злочину. Відсутні обставини, що обтяжують відповідальність.

На Національну поліцію покладається обов`язок організувати та забезпечити умови неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Завдяки цьому орган досудового розслідування зможе попередити ризик вчинення нового можливого злочину. Застосування менш суворого заходу забезпечення разом з постійним контролем Національної поліції здатні попередити існуючі ризики. Перебільшеним є звернення прокурора з клопотанням про застосування найсуворішого виду запобіжного заходу.

Разом з цим підозрюваному не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, як порука, особисте зобов`язання, які не стануть дієвими, отже не забезпечать на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. З урахуванням можливих наслідків процесуального вирішення цього кримінального провадження, ступеню суспільної небезпеки та особи підозрюваного, характеру інкримінованої події, обґрунтовано вважаю, що на час проведення досудового розслідування достатньо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, застосувавши заставу. Такий вид запобіжного заходу є гуманним і в достатній мірі забезпечить виконання особою процесуальних обов`язків за підозрою по економічному кримінальному правопорушенню, забезпечить реалізацію прав особи на працю і свободу, забезпечить його обов`язок утримувати соціально незахищених членів родини та одночасно контролювати його дії з боку правоохоронних органів. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) зазначено: що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК України, застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме постановою КМУ від 11.01.2012 №15) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 182 КПК, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ч. 6 ст. 182 КПК, підозрюваний який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Також практика ЄСПЛ передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу. Взято до уваги практику ЄСПЛ, що слідчий суддя повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, у рішенні "Мангурас проти Іспанії" від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. При цьому ЄСПЛ також наголошує що під час встановлення права на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Для визначення розміру застави було враховано, що:

ОСОБА_6 має стабільне джерело доходу, місце постійного проживання, добрий стан здоров`я, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.

Дія застосованого запобіжного заходу не може перевищувати наявного строку досудового розслідування, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.184,193,196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави,- двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті складає шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень, яка ним або заставодавцем повинна бути внесена на депозитний рахунок UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області , банк отримувача ДКСУ місто Київ; код банку отримувача МФО 820172, призначення платежу: «застава за ОСОБА_6 по клопотанню 404/4371/25; 1-кс/404/2170/25, Фортечного районного суду міста Кропивницького, із зазначенням анкетних даних особи, яка вносить заставу».

Початок дії застосованого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави рахувати з моменту проголошення цієї ухвали, тобто з 26 червня 2025 року.

Застосований запобіжний захід у виді застави припиняє дію 24 серпня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, за виключенням проведення за їх участі слідчих дій;здати на зберігання до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до частини 8 статті 182 КПК у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1