Справа № 749/449/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/615/25
Категорія - ст. 126-1 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000042 від 05 березня 2025 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Сновського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2025 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Відповідно до ст. 91-1 КК України додатково до ОСОБА_8 застосований обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці, з покладенням на нього обов`язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Як установив суд, ОСОБА_8 , у період часу з 19.05.2024 року по 02.03.2025, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, з якою спільно проживає в одній квартирі, що за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань, та погіршення якості життя останньої, а саме ОСОБА_8 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв стосовно своєї матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є особою похилого віку, дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюванні в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, які викликали у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю, що виразилось у формі втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя потерпілої особи та призвело до втоми, негативних переживань, втрати повноцінного сну та відпочинку.

Так, 19.05.2024, близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,яка є особою похилого віку, у ході якої ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_8 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 05.06.2024 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та на накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Також, 15.08.2024, близько 19 год. 40 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, у ході якої ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_8 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 11.09.2024 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Також, 07.01.2025, близько 21 год. 20 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, у ході якої ображав нецензурною лайкою та погрожував, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_8 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 13.02.2025 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 (тисяча двадцять) грн.

Однак, ОСОБА_8 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, належних висновків не зробив та 02.03.2025, близько 23 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно та систематично, вчинив стосовно матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, з якою спільно проживають однією сім`єю, домашнє насильство психологічного характеру, що полягало у словесних погрозах, висловлюванні в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдавши шкоду психічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя та призвело до втоми, негативних переживань, втрати повноцінного сну та відпочинку.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в зоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_8 відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив домашнє насильство у формі психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_8 , вид та розмір призначеного йому покарання, просить вирок суду змінити через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на необхідність направлення ОСОБА_8 для проходження програми «Подолання домашнього насильства» та вважати застосованим до ОСОБА_8 такий виді обмежувального заходу, як направлення його для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а також виключити з резолютивної частини вироку посилання на «поклавши на ОСОБА_8 обов`язок виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства». В решті вирок залишити без зміни.

Вказує на те, що покладення на засудженого обов`язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства», передбачено положеннями п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, яка в свою чергу, передбачає обов`язки, які покладаються судом на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Однак, вироком Сновського районного суду ОСОБА_8 засуджений до основного виду покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, суд сплутав правову природу двох суміжних, однак, не однакових за правовими наслідками норм, передбачених ст. 76 КК України та ст. 91-1 цього Кодексу.

За наявності такої конкуренції норм перевага повинна надаватися саме спеціальній нормі, з огляду на те, що обмежувальні заходи застосовуються на строк від 1 до 3 місяців, з можливістю їх продовження, але не більше 12 місяців, що на відміну від строку дотримання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (від 1 до 3 років), пом`якшує становище обвинуваченого.

Крім того, перелік обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, на відміну від обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, є значно ширшим, а за своєю природою конкретні та специфічні у перспективі виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним повторного кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством.

Обмежувальні заходи, внаслідок своєї універсальності, застосовуються одночасно з призначенням покарання, яке необхідно відбувати реально, а також коли обвинувачений від кримінальної відповідальності та від відбування покарання. В той же час, обов`язки, передбачені ч. ч. 1-3 ст. 76 КК України, застосовуються лише при звільненні від відбування з випробуванням.

Звертає увагу, що в мотивувальній частині вироку суд зазначив про те, що враховуючи систематичність вчинення домашнього насильства ОСОБА_8 , вчинення їх переважно у стані алкогольного сп`яніння, страждання від таких дій потерпілої, яка є матір`ю обвинуваченого, та вважав за необхідне застосувати щодо винного обмежувальний захід та направити його для проходження програми «Подолання домашнього насильства», контроль за виконанням якої віднесений до повноважень органу пробації за місцем його проживання.

Разом з тим, 11 серпня 2023 року набули чинності зміни, внесені до ст. 91-1 КК України, відповідно до яких було виключено такий вид обмежувального заходу, як направлення особи, яка вчинила домашнє насильство, для проходження пробаційної програми, а також норму щодо здійснення органом пробації/командиром військової частини контролю за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи

Таким чином, суд застосував норму закону щодо здійснення контролю, які на час ухвалення оскаржуваного рішення втратили свою чинність. Навівши у мотивувальній частині вироку посилання про контроль за виконанням обов`язку органом пробації і не зазначивши у резолютивній частині вироку такого чи іншого порядку виконання програми, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_9 , відповідають фактичним обставинам у кримінальному провадженні, зібраним доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в апеляційному порядку не перевіряються.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурором порушене питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню при застосуванні обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України.

Аналізуючи зміст мотивувальної частини вироку, колегія суддів констатує, що саме в ч. 2 ст. 76 КК України міститься посилання на те, що на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені ст. 91-1 КК України.

Проте, відповідно до ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше, як на 12 місяців, що і було зроблено судом при ухваленні вироку, в той час як обов`язки, передбачені ст. 76 КК України покладаються на строк від 1 до 3 років, а тому слушними є зауваження прокурора про те, що покладення на ОСОБА_8 обов`язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства» відповідає п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, якою визначається перелік тих обов`язків, які покладаються судом на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин, при призначенні покарання без застосування положень ст. 75 КК України, судом має бути прийняте рішення виключно з посиланням на спеціальну норму, а саме ст. 91-1 КК України

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема: направлення для проходження програми для кривдників.

Одночасно, прокурор не погоджується з тим, що в мотивувальній частині вироку, суд вказав про необхідність здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого органом з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_8 , при цьому в резолютивній частині судом взагалі не визначено порядку виконання обвинуваченим пробаційної програми «Подолання домашнього насильства», і колегія суддів вважає такі доводи прокурора обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 91-1 КК України (в редакції Закону України від 28 квітня 2023 року) контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, покладався на орган пробації за місцем проживання засудженого, а в разі вчинення злочину військовослужбовцем - командира військової частини.

Однак, Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» № 3233-IX від 13 липня 2023 року, який набрав чинності 11 серпня 2023 року, частина 4 ст. 91-1 КК України виключена.

Водночас положеннями 1, 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Суб`єкт, відповідальний за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 01.10.2018 №1434 «Про затвердження Типової програми для кривдників» регламентовано, що організацію та виконання цієї програми, її проходження кривдниками забезпечують місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_8 зареєстрований та проживає у місті Сновськ Корюківського району Чернігівської області, яке відноситься до Сновської міської територіальної громади, на переконання колегії суддів, організацію, забезпечення проходження ОСОБА_8 програми для кривдників повинна здійснювати Сновська міська рада Корюківського району Чернігівської області, що випливає із змін, внесених до закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Сновського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на необхідність направлення ОСОБА_8 для проходження програми «Подолання домашнього насильства», контроль за виконанням якої віднесений до повноважень органу пробації за місцем його проживання.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на «поклавши на ОСОБА_8 обов`язок виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_8 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників у відповідності до ч. 3 ст. 91-1 КК України на строк 3 (три) місяці.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12