Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/394/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 396/1212/22 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 186 (82, 86-1, 141) В ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеокоференції матеріали кримінального провадження № 0000271 від 19.08.2022 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.04.2025, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайський, Харківської області, проживаючого без реєстрації АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, на утримані неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 30.10.2018 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений по відбуттю строку покарання 15.06.2021 року,

- 10.11.2023 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Відбуває покарання в ДУ "Вінницька ВК № 86".

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2023 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув"язнення, а саме з 19.08.2022 року по 08.12.2022 року, включно з розрахунку один день попереднього ув"язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз в розмірі 755 (сімсот п"ятдесят п"ять) грн. 08 коп.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційних скаргах:

Обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд, оскільки не погоджується з кваліфікацією злочину.

Зазначає, що велосипед передано потерпілим добровільно.

Зазначає, що не були допитані свідки, які могли б спростувати або підтвердити винуватість обвинуваченого.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого не відповідає кваліфікації зазначеній в обвинувальному акті та у вироці суду.

Крім того, в суді апеляційної інстанції не була допитана свідок ОСОБА_9 , котра була понятою під час впізнання разом із свідком ОСОБА_10 .

Зазначає, що суд не взяв до уваги всі докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а також при наявності суперечливих доказів, відкинув одні докази без належної мотивації та не надав оцінки усім наявним доказам у їх сукупності з іншими доказами по справі.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, вчинений в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

19.08.2022 близько 10 год. ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, в період дії воєнного стану введеного указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 24.02.2022 строком на 30 діб; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, з 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, з 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 та з 12.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 перебуваючи на території залізничного вокзалу, що знаходиться по вул. Вокзальній, 22, в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, підійшов до раніше не знайомого йому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився поряд із належним йому електро велосипедом марки "HUMMER" червоного кольору №VLT 1465092, вартістю 6860,40 грн.

В цей момент в ОСОБА_6 виник раптовий умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме: електро велосипедом марки "HUMMER" червоного кольору №VLT 1465092.

З цією метою, ОСОБА_6 усвідомлюючи те, що його дії будуть викриті власником, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливу мету, направлену на відкрите заволодіння чужого майна, усвідомлюючи, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності, за допомогою фізичної сили правої руки відштовхнув ОСОБА_11 від велосипеда та не бажаючи припинення своїх протиправних дій, та не зважаючи на відсутність згоди власника ОСОБА_11 на заволодіння належним йому велосипедом, сів на вище вказаний велосипед вартістю 6860.40 грн. та покинув територію залізничного вокзалу, попрямувавши в напрямку центра м. Новоукраїнка Кіровоградської області, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 6860,40 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в суді доказам.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, вину не визнав та суду пояснив, що 19.08.2022 року їхав потягом в м. Вінниця, але зупинився в м. Новоукраїнка. На залізничному вокзалі знаходився чоловік з волосипедом, з яким він спілкувався. В подальшому він запитав в нього чи може він покататись на його велосипеді та потім передав йому свої документи та телефон. Потім взявши велосипед, проїхав один круг біля залізничного вокзалу та попрохав в цього чоловіка з"їздити на його велосипеді до магазину, на що останній погодився. В подальшому попросив віддати телефон, а паспорт залишився в потерпілого. Виїхавши з залізничного вокзалу на велосипеді, він попрямував до центру м. Новоукраїнки, потім поїхав на базар та планував повернутись до залізничного вокзалу, але був затриманий працівниками поліції. Потерпілий передав йому велосипед добровільно він йому не погрожував та не штовхав його.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, його вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених під час судового розгляду.

Так, обставини відкритого викрадення майна ОСОБА_6 підтверджуються показаннями:

Потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 19.08.2022 року він приїхав електричкою на залізничний вокзал м. Новоукраїнка, оскільки мав намір їхати в с. Глодоси. На залізничному вокзалі він виявив несправність на своєму велосипеді. Коли він його лагодив, до нього підійшов агресивно налаштований чоловік, який вказав, що він являється військовослужбовцем та просив у нього кошти, але він йому відмовив. В подальшому цей чоловік вимагав в нього велосипед та показував йому документи. ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп"яніння, вживав алкогольні напої при ньому. В подальшому ОСОБА_6 силою забрав в нього велосипед, відштовхнувши його від нього та поїхав від залізничного вокзалу, а він зателефонував до поліції. Крім того вказав, що ОСОБА_12 хотів віддати йому свій телефон, але потім забрав його, а також додав, що обвинувачений не говорив йому, що поверне його велосипед, а свої документи він залишив на підвіконні залізничного вокзалу.

Свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він 19.08.2022 року знаходився в центрі м. Новоукраїнка біля бару «Олімп». Обвинувачений ОСОБА_6 їхав на велосипеді та не втримавши рівновагу впав та потім до нього підїхали працівники поліції. В подальшому працівники поліції спілкувались з ним та потім його забрали. Крім того вказав, що його викликав слідчий та йому було запропоновано впізнати особу, яка їхала на велосипеді за фотознімками та впізнати велосипед, яким керував ОСОБА_12 , а також додав, що з ним перебував того дня ОСОБА_13 , який на даний час знаходиться за кордоном та велосипед, яким керував ОСОБА_6 був схожий на спортивний.

Свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що вона була понятою, коли працівники поліції вилучали велосипед. Крім того пояснила, що ОСОБА_6 повідомив працівникам поліції, що він їхав з м. Харків та на зілізничному вокзалі м. Новоукраїнка взяв велосипед, щоб поїхати в магазин, який йому надали добровільно, а також додала, що ОСОБА_6 вказував, що має намір повернути велосипед.

Свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що що вона була понятою, коли працівники поліції вилучали велосипед. Крім того пояснила, що ОСОБА_6 тримався за велосипед, оскільки перебував в стані алкогольного сп"яніння, а також додала, що ОСОБА_6 вказував, що має намір повернути велосипед та залишив особі в якої взяв велосипед свій поспорт.

Свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що її було запрошено слідчим бути понятою, для впізнання особи за фотознімками.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім показів потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_10 , підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, які суд визнає правдивими, достовірними, а саме:

- протокол огляду місця події від 19.08.2022 року та фототабляця до протоколу ОМП, відповідно до якого місцем огляду є територія залізничного вокзалу, що знаходиться по вул. Вокзальній, 23 м. Новоукраїнка (том № 1 а.с. 150-154);

- протокол огляду місця події від 19.08.2022 року та фототабляця до протоколу ОМП, відповідно до якого об"єктом огляду є ділянка території, що має вільний доступ, розміщена в сквері по вул. Соборній в м. Новоукраїнка (том № 1 а.с. 155-162);

- протокол затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 19.08.2022 року (а.к. 163-167);

- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 19.08.2022 року відповідно до якої визнано та приєднано до кримінального провадження № 0000271 від 19.08.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в якості речових доказів:

- електро велосипед «HUMMER» червоного кольору с.н. VLT 1465092;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одну пластикову банківську картку НОМЕР_1 ., шкіряне портмоне, чотири ключі, брилок з надписом Кирил, пластикову пляшку об`ємом 0.5 л. з надписом iFresh, в якій міститься прозора рідина.

- мобільний телефон Motorola IМEI: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , 40 аркушів паперу на яких зображено 100 доларів США та на яких мається надпис «Сувенір», 50 грн. та навушники до мобільного телефону.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.08.2022 року з відеозаписом до нього за участю потерпілого ОСОБА_11 під час проведення якого останній показав обставини вчинення ОСОБА_6 відкритого заволодіння його майна велосипедом "HUMMER" ( том № 1 а.с. 173-176).

- висновком експерта № 103 від 19.08.2022 року, відповідно до якого: При судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_6 , виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Положення гр. ОСОБА_6 під час спричинення йому тілесних ушкоджень могло бути найрізноманітнішим. Враховуючи взаєморозташування тілесних ушкоджень з відповідною давністю утворення, можливість виникнення їх при падінні з положення стоячи на площину виключається ( том № 1 а.с. 182-183);

- висновком експерта № 102 від 19.08.2022 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_11 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено ( том № 1 а.с. 184);

- протокол пред"явлення для впізнання за фотознімками ( том № 1 а.с. 185-196);

- протокол огляду предмету від 21.09.2022 року та ілюстративна таблиця до протоколу огляду предмету ( том № 1 а.с. 197-200);

- висновок експерта № 3459/22-27 від 30.08.2022 року судової товарознавчої експертизи, якою визначена ринкова вартість станом на 19.08.2022, складала: 6860,40 гривень (шість тисяч вісімсот шістдесят гривень 40 коп.) ( том № 1 а.с. 202-204);

- висновок щодо результатів медичного огляду від 19.08.2022 року відповідно до якого ОСОБА_6 , перебуває у стані алкогольного сп`яніння ( том № 1 а.с. 230).

Відповідно до матеріалів кримінального провадження розгляд справи проведений з дотриманням вимог ст.22 КПК України. Під час розгляду справи в суді першої інстанції судом повно і всебічно було допитано всіх учасників судового розгляду, досліджено матеріали кримінального провадження.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції стороною захисту при оскарженні вироку не було зазначено на порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело для прийняття необгрунтованного та завідомо неправдивого рішення суду.

Доводи апеляційних вимог не містять посилань на те, що розгляд справи проводився із порушеннями, або не в повному обсязі, та є такими що носять оціночний характер щодо інкримінованого обвинуваченому злочину.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, а саме за вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, вчинений в умовах воєнного стану, за обставин, викладених у вироку, є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Висновки суду першої інстанції грунтується на доказах, які детально викладені в оскаржуваному вироку та підтверджують встановлені судом обставини за ч.4 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, вчинений в умовах воєнного стану.

Суд першої інстанції дослідив усі докази справи в повному обсязі, необхідному для встановлення обставин події злочину, дав їм належну оцінку як належним, допустимим, достовірним та достатнім та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення, з наданням належної правової кваліфікації його діям, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника про неналежну кваліфікацію не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, суд першої інстанції не лише зазначив докази винуватості обвинуваченого, але також дав детальну оцінку кожному з них та їх сукупності, належним чином мотивував висновки про те, що ці докази підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, навівши у вироку переконливі мотиви, з яких не прийняв до уваги доводи сторони захисту.

Суд першої інстанції вірно врахував, що у обвинуваченого ОСОБА_6 із потерпілим ОСОБА_11 раніше не було неприязних стосунків та вони не були знайомі один з одним, тому підстав для обмови обвинуваченого у потерпілого немає.

Стосовно заперечення стороною захисту правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , як грабежу та стверджуючи, що потерпілий самостійно та добровільно передав обвинуваченому велосипед, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З показів потерпілого видно, що обвинувачений ОСОБА_6 силою забрав в нього велосипед відштовхнувши його від нього та поїхав від залізничного вокзалу. При цьому потерпілий стверджував, що мав обґрунтовані підстави побоюватись застосування насильства з боку ОСОБА_6 , оскільки обвувачений поводив себе агресивно. Потерпілий відразу зателефонував на лінію «102» та чекав приїзду поліції на вокзалі.

Покази потерпілого є логічними та послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні, та повністю підтверджують той факт, що саме у момент незаконного заволодіння велосипедом, з боку потерпілого ОСОБА_11 була відсутня будь-яка добровільна передача майна, відтак в супереч доводам апеляційної скарги захисника, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не довіряти показам потерпілого.

Крім того, апеляційний суд наголошує на тому, що як встановлено судом першої інстанції, та не заперечувалося стороною захисту як в суді першої інстанції так і апеляційної інстанції, неприязних відносин між потерпілим та обвинуваченим не було, вони не знали один одного й підстав обмовляти обвинуваченого він не мав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що виходячи з положень статті 186 КК, грабіж це відкрите викрадення чужого майна. При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчинюється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій. Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Поряд з наведеним, відповідно до положень статті 190 КК шахрайство це заволодіння майном або набуття права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою. Отже, предметом шахрайства є як чуже майно, так й право на нього. З об`єктивної сторони шахрайство полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою. Особливістю шахрайства є те, що винний заволодіває чужим майном шляхом спонукання самого потерпілого до передачі йому майна чи уступки права на майно.

Тобто при шахрайстві потерпілий, будучи введеним в оману, сам добровільно передає винному майно чи право на нього. При цьому, на відміну від відкритого викрадення майна (грабежу), закінченим шахрайство вважається з моменту фактичного одержання винним майна чи права на нього.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. При цьому обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Якщо ж обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а вилучення майна відбувалося відкрито, то склад шахрайства відсутній, і такі дії потрібно кваліфікувати як грабіж.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ОСОБА_6 саме умислу саме на відкрите викрадення чужого майна, тому суд правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, належним чином мотивувавши таке рішення та надавши у вироку відповідну оцінку позиції сторони захисту.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, колегія суддів розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності, оскільки вказані показання спростовуються доказами, на які у вироку послався суд першої інстанції.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності "поза розумним сумнівом".

Отже, дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. З цим висновком погоджується колегія суддів та вважає, що відсутні підстави для скасування вироку суду як просить апелянт.

Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просить апелянт.

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.04.2025 стосовно ОСОБА_6 за ч.4 ст. 186 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_18 ОСОБА_4