Справа № 133/939/25
Провадження №11-кп/801/653/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката

в режимі відеоконференції ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000029, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Держанівка Козятинського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 21.03.2025 між прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_7 та одночасно обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000029, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2025 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

Мотивуючи прийняте рішення суд послався на те, що під час направлення обвинувального акта до суду прокурор не забезпечив переклад цього процесуального документу на мову, зрозумілу для обвинуваченого, що потягнуло порушення права на захист.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про скасування ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2024 року через істотні порушення кримінального процесуального закону. Просить призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, також вказує, що місцевим судом не враховано, що при повідомленні про підозру 29.01.2025 ОСОБА_7 було роз`яснено право на користування рідною мовою та отримання копій процесуальних документів рідною або іншою мовою якою володіє підозрюваний, а також на можливості користуватися послугами перекладача за рахунок держави, що підтверджується власноручними підписами у повідомленні про підозру а також у пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Також, досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено 21.03.2025, а з 27.02.2025 підозрюваний у кримінальному провадженні користувався послугами захисника адвоката ОСОБА_8 , тобто ОСОБА_7 надавались кваліфікована правова допомога, з метою дотримання його прав та свобод, зокрема положень ст.ст. 8, 29, 42 КПК України, щодо користування послугами перекладача у випадку не володіння чи недостатнього володіння державною мовою.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 частково підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та просив скасувати ухвалу місцевого суду в частині повернення обвинувального акту прокурору та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 не заперечували проти часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, а саме в частині безпідставності повернення обвинувального акту. При цьому захисник пояснив, що обвинувачений не розумів лише деякі юридичні терміни, які він, як захисник йому пояснював.

Інші учасники будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду не з`явились, заяв про поважність причин неприбуття до суду не подавали. Такі обставини відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, зазначені положення кримінального процесуального закону місцевим судом дотримані не у повній мірі, внаслідок чого висновки про повернення обвинувального акта прокурору не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК.

Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, знехтував вказаними вимогами закону, оскільки, зробивши висновок про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК, не навів конкретних і достатніх для цього підстав.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувальний акт, в свою чергу, містить всі відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, до нього доданий реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов та розписки обвинуваченого, захисника про отримання копії обвинувального акта та вказаного вище реєстру.

Установлено, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 18.01.2025, слідчим слідчого відділення відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_11 , 29.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Держанівка Козятинського району Вінницької області проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України з середньою-спеціальною освітою.

В подальшому, 25.02.2025 ОСОБА_7 , повідомлено про зміну підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Водночас, 26.02.2025 слідчим СВ ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні № 0000029 від 18.01.2025 винесено постанову про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням підозрюваного ОСОБА_7 та у відповідності до доручення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі у кримінальному провадженні від 27.02.2025 за № 004-020000855 Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, призначено для здійснення повноважень захисника адвоката ОСОБА_8 (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю від 25.10.2010 № 699).

Так, 21.03.2025 у відповідності до ст. 290 КПК України, процесуальним керівником у кримінальному провадженні надано доручення слідчому на відкриття матеріалів кримінального провадження сторонам для ознайомлення та у той же день, підозрюваний ОСОБА_7 у присутності свого захисника ОСОБА_8 ознайомився із матеріалами кримінального провадження, після чого того ж дня між прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_8 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000029

від 18.01.2025 та у відповідності до вимог положень ч. 1 ст. 474 КПК України обвинувальний акт із підписаною сторонами угодою невідкладно надіслано до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27.03.2025 у справі № 133/939/25 кримінальне провадження № 0000029 від 18.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України передано для розгляду по суті до Калинівського районного суду Вінницької області.

В подальшому, суддею Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 на 28.04.2025 призначено проведення підготовчого судового засідання у справі 133/939/25, у яке з`явились сторони кримінального провадження а саме прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник адвокат ОСОБА_8 , представник потерпілої особи ТОВ «Фора» ОСОБА_12 не з`явився однак надав відповідну заяву про розгляд справи без його участі.

Під час проведення підготовчого засідання, сторона обвинувачення та сторона захисту у відповідності до положень ч. 2 ст. 474 КПК України клопотали у суду про розгляд угоди про визнання винуватості під час підготовчого засідання.

Суд розглянувши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, ухвалив в затвердженні угоди про визнання винуватості відмовити, обвинувальний акт у кримінальному провадженні повернути прокурору через його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

В обґрунтування свого рішення суд зазначив, що у підготовчому судовому засіданні на запитання головуючого до обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо його обізнаності про свої права як обвинуваченого, розуміння змісту обвинувачення та змісту укладеної угоди, обвинувачений російською мовою повідомив, що не в повному обсязі розуміє українську мову, розуміє лише усну українську мову, однак не може читати нею, оскільки не розуміє писемної української мови а також повідомив що інформував про ці обставини слідчого та прокурора під час досудового розслідування

На підставі вищевказаного, суд дійшов до висновку, що таким чином було порушено права обвинуваченого а саме положення ст. 8, 42 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, щодо права обвинуваченого користуватися рідною мовою або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Водночас, судом при ухваленні рішення про повернення обвинувального акту прокурору допущено істотне порушення вимог кримінально процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, в ході досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 29.01.2025 ОСОБА_7 було допитано у якості підозрюваного, в ході допиту останній повідомив що показання бажає давати українською мовою та викладати їх під запис, послуг перекладача не потребує, про що свідчить підпис поставлений власноручно ОСОБА_7 .

Разом з цим, право на користування рідною мовою та отримання копій процесуальних документів рідною або іншою мовою якою володіє підозрюваний а також на можливості користуватися послугами перекладача за рахунок держави, було роз`яснено ОСОБА_7 при повідомленні останнього про підозру 29.01.2025, що підтверджується власноручними підписами у повідомленні про підозру а також у пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Також, досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено 21.03.2025, а з 27.02.2025 підозрюваний у кримінальному провадженні користувався послугами захисника адвоката ОСОБА_8 , тобто ОСОБА_7 надавались кваліфікована правова допомога, з метою дотримання його прав та свобод, зокрема положень ст.ст. 8, 29, 42 КПК України, щодо користування послугами перекладача у випадку не володіння чи недостатнього володіння державною мовою.

Крім цього, в підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_7 повідомив суд, що в ході досудового розслідування повідомляв слідчому та прокурору про те, що не розуміє українську мову, однак дана інформація не відповідає дійсності що підтверджується матеріалами кримінального провадження а саме відсутністю зазначених клопотань. Водночас захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 в ході проведення підготовчого судового провадження, повідомив суду що його підзахисний не повідомляв йому про те що не володіє українською мовою, як і про те що бажає і має необхідність у користуванні послугами перекладача.

Разом з цим, в ході проведення підготовчого судового засідання захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 повідомив суду, що при підписанні угоди про визнання винуватості та вручення обвинувального акту, будь-яких підстав для залучення перекладача не було, підозрюваний розумів суть обвинувачення а також умови угоди про визнання винуватості, надав добровільну згоду на її укладення, повідомив що він зачитував та пояснював зміст обвинувального акту та угоди про визнання винуватості підозрюваному та останній не висловлював будь-яких заперечень та не повідомляв що не розуміє суті та змісту обвинувального акту та угоди про визнання винуватості. Проте судом не враховано інформацію захисника, а в ухвалі суду помилково зазначено, що підозрюваний взагалі самостійно не ознайомлювався із вказаними документами.

Також, в ході проведення підготовчого судового засідання, суд, прокурор та захисник неодноразово задавали питання з приводу володіння державною мовою, а також суті

пред`явленого обвинувачення та змісту угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_7 українською мовою, на які останній надавав чіткі, послідовні та логічні відповіді, що безумовно підтверджує достатній рівень володіння державною мовою ОСОБА_7 .

Зокрема, судом було встановлено, що ОСОБА_7 має середню- спеціальну освіту, яку отримано у Бердичівському професійно-технічному училищі, мова викладання у якому була зі слів ОСОБА_7 українською.

Також ОСОБА_7 повідомив суду, що усе своє життя проживає на території України, а саме у Вінницькій області розуміє українську мову з якою постійно має справу у побуті. Проте дані факти що були встановлені безпосередньо судом, в ухвалі суду не відображені.

Водночас, на запитання прокурора українською мовою, під час проведення підготовчого судового засідання, щодо розуміння суті викладеного обвинувачення та змісту угоди про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_7 використовуючи українські та російські слова відповів чітко, що розуміє що обвинувачується у крадіжці яку вчиняв у магазині «Фора» у місті Козятин де викрадав алкогольні напої і продукти харчування та погоджується із визначеним угодою покаранням.

Так, у рішенні колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 126/2847/18 від 07.06.2022 висловлено правову позицію, згідно з якою на слідчого, прокурора або суд не покладено обов`язку залучення перекладача за відсутності відповідного клопотання від осіб, які мають таке право, а забезпечення участі перекладача здійснюється за умови подання відповідного клопотання та за наявності для цього передбачених законом підстав. У цьому ж рішенні судом також звернута увага на те, що під час судового розгляду обвинувачена давала зрозумілі відповіді на поставлені їй українською мовою запитання та те що остання з 2013 року постійно проживала в Україні та комунікувала з людьми, що виключає можливість порушення положень ст. 29 КПК України органом досудового розслідування.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі 672/1599/17 від 20.08.2019, де судом зазначено, що обвинувачений відповідно до ксерокопії паспорта громадянина України та матеріалів кримінального провадження є громадянином України, з народження проживає на території України, з аудіозапису судового засідання вбачається, що він розуміє українську мову, надавав зрозумілі відповіді на поставлені йому українською мовою питання.

У цьому ж рішенні суд зазначає, що кримінальним процесуальним законом не регламентовано самого порядку залучення перекладача, зокрема не встановлено й безумовного обов`язку слідчого судді, суду, прокурора, слідчого самостійно (за відсутності відповідного клопотання з боку учасника провадження) залучати перекладача.

Окрім цього, положення ч. 7 ст. 474 КПК України передбачають, що у разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії досудового розслідування, судове провадження за згодою сторін кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Водночас, вимоги зазначених положень ч. 7 ст. 474 КПК України судом проігноровано. Вислухавши думку учасників судового засідання, з приводу затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, суд видалився у нарадчу кімнату та прийняв рішення відмовити в затвердженні угоди та повернути обвинувальний акт прокурору, хоча повинен був після відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, судове провадження за згодою сторін кримінального провадження, продовжити в загальному порядку та у відповідності до положень ст. 314 КПК України.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено таких недоліків обвинувального акта, які є суттєвим порушенням прав особи, а також не дозволяють суду визначити межі обвинувачення, в яких має бути розглянуто кримінальне провадження, тобто унеможливлюють призначення справи до розгляду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що саме за результатами судового розгляду шляхом всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки відповідно до закону доказів, можливо буде зробити висновок про доведеність чи безпідставність висунутого обвинувачення, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне взяти уваги те, що обвинувачення як складова частина обвинувального акта, яке лише підлягатиме доведенню під час судового розгляду, не завжди може бути остаточним на момент надходження обвинувального акта до суду, оскільки відповідно до приписів ст. 338, 339, 340 КПК України під час або в результаті судового розгляду прокурор може як змінити обвинувачення чи висунути додаткове, так і відмовитись від підтримання державного обвинувачення.

Безпідставне повернення обвинувального акта прокурору призводить до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.

Виходячи зі змісту та трактування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, остання гарантує винесення судового рішення протягом розумного терміну, встановивши тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа через пред`явлення їй кримінального обвинувачування. Кінцевим моментом стану невизначеності є момент вступу вироку чи рішення у законну силу чи зняття обвинувачення (закриття кримінальної справи).

Так, у групі справ проти України Європейський Суд визнав порушення "розумного терміну" саме у зв`язку з направленням справи на додаткове розслідування. Це сталося по справах "Айбабін проти України", "Лопатін та Медведський проти України", "Білий проти України" та інших.

На думку суду апеляційної інстанції, за таких обставин саме розгляд даного кримінального провадження по суті обвинувачення судом першої інстанції та прийняття за результатами розгляду відповідного судового рішення сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, якими, згідно з ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За таких обставин, висновки суду про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України суд апеляційної інстанції вважає помилковими, а прийняте судом першої інстанції рішення про повернення прокурору обвинувального акта в порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, безпідставним.

Відповідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з безпідставним поверненням прокурору обвинувального акта суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Оскільки наведених вище вимог не було дотримано, а в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України, не входять істотні порушення кримінального процесуального закону, які в даному випадку були допущені судом першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції вважає, що, виходячи з загальних засад кримінального провадження ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 21.03.2025 між прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_7 та повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000029, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2025 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скасувати в частині повернення обвинувального акту прокурору через істотні порушення кримінального процесуального закону.

Призначити новий розгляд обвинувального акта у тому ж суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання..

Ухвалу в частині відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості залишити без змін.

Ухвала є остаточною та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: