Справа №601/1010/25
Провадження № 1-кп/601/163/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду, в м.Кременець кримінальне провадження №0000090 від 04.03.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременець , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, вдівця, на утриманні має малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.240, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2025 року близько 09 години 00 хвилин, у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення - каменю вапняку із урочища «Старий кар`єр» Кременецького ботанічного саду що у виділі 37 кварталу 1 та відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду, який розташований за межами населеного пункту, на території Кременецької територіальної громади, Кременецького району Тернопільської області, з метою використання для власних потреб при виконанні будівельних робіт.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне видобування каменю вапняку, ОСОБА_4 попередньо взявши із собою металевий лом та кирку, близько 09 годині 30 хвилин 04 березня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, направився в урочища «Старий кар`єр» Кременецького ботанічного саду, що у виділі 37 кварталу 1 та відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду, який розташований за межами населеного пункту, на території Кременецької територіальної громади, Кременецького району Тернопільської області. Прибувши до вищезазначеної місцевості ОСОБА_4 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, в порушення правил охорони розробки надр, передбачених ст. 16 Кодексу України про надра, яка встановлює загальні правила ліцензування діяльності стосовно використання надр, всупереч ст.ст. 19, 20 Кодексу України про надра, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, які встановлюють порядок виникнення права використання земельної ділянки, а також порушивши вимоги ст. 56 Кодексу України про надра, які стосуються основних правил охорони надр, не маючи спеціального дозволу на роботу з видобутку корисних копалин, за допомогою знарядь, а саме: металевого лома та кирки, здійснив незаконний видобуток каменю вапняку загальним об`ємом 0,5 кубічних метри, який відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12 грудня 1994 року (в редакції від 28 грудня 2011 року №1370) «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

Внаслідок незаконного видобутку корисних копалин загальнодержавного значення на території природно-заповідного фонду, ОСОБА_4 спричинив Кременецькій територіальній громаді, Кременецького району Тернопільської області матеріальну шкоду на загальну суму 1100,00 (одна тисяча сто) гривень.

Також 01 березня 2025 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому досудовим розслідуванням місці в ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на незаконне виготовлення вогнепальної зброї.

Реалізуючи свій злочинний умисел 01 березня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в житловому господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, переробив саморобним способом двохствольну мисливську гладкоствольну рушницю 16-го калібру, марки «ТОЗ-БМ» 1960 року випуску, із номером на колодці « НОМЕР_1 » виробництва Тульський збройовий завод, шляхом укорочення ствола до залишкової довжини 318 мм. та руків`я до залишкової довжини 170 мм, після чого даний обріз став вогнепальною зброєю придатною для стрільби при цьому снаряди вистріляні із зброї, отримують енергію, достатню для враження цілі.

Таким чином ОСОБА_4 своїми діями вчинив виготовлення вогнепальної зброї шляхом переробки двохствольної мисливської гладкоствольної рушниці 16-го калібру, марки «ТОЗ-БМ» 1960 року випуску, із номером на колодці « НОМЕР_1 » виробництва Тульський збройовий завод, у зброю придатну до стрільби із мисливським патроном калібру 16 мм.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 не маючи будь-якого дозволу на такі дії виготовив вогнепальну зброю шляхом переробки двохствольної мисливської гладкоствольної рушниці 16-го калібру, марки «ТОЗ-БМ» 1960 року випуску, із номером на колодці « НОМЕР_1 » виробництва Тульський збройовий завод, чим порушив вимоги: п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за №901-VIII від 23.12.2015, Постанови Верховної Ради України за №2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №622 від 21.08.1998.

Окрім цього, близько 09 години 00 хвилин 04 березня 2025 року, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , виготовивши шляхом переробки саморобним способом двохствольну мисливську гладкоствольну рушницю 16-го калібру, марки «ТОЗ-БМ» 1960 року випуску, із номером на колодці « НОМЕР_1 » виробництва Тульський збройовий завод, шляхом укорочення ствола до залишкової довжини 318 мм. та руків`я до залишкової довжини 170 мм, після чого обріз мисливської гладкоствольної рушниці став вогнепальною зброєю придатною для стрільби, при цьому снаряди отримують енергію, достатню для враження цілі.

В подальшому у ОСОБА_4 , який привласнив виготовлену ним вогнепальну зброю, винник злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого на це законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 близько 09 години 30 хвили 04 березня 2025 року, не маючи передбаченого законом дозволу на зберігання, носіння вогнепальної зброї, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно взяв обріз мисливської гладкоствольної рушниці виготовлений шляхом переробки, а саме шляхом укорочення ствола до залишкової довжини 318 мм. та руків`я до залишкової довжини 170 мм, який внаслідок змін є вогнепальною зброєю, переніс його із свого житлового господарства за адресою АДРЕСА_1 до урочища «Старий кар`єр» Кременецького ботанічного саду що у виділі 37 кварталу 1 та відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду, який розташований за межами населеного пункту, Кременецького району Тернопільської області де залишив під камінням у власній сумці, таким чином умисно вчинив своїми діями незаконне носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, та заховавши їх, продовжив умисно зберігати вогнепальну зброю без передбаченого на це законом дозволу, до 04.03.2025.

Відповідно до ч.2 ст. 178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 не маючи будь-якого дозволу на такі дії, носив та зберігав вогнепальну зброю, чим порушив вимоги:Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за №901-УІІІ від 23.12.2015, Постанови Верховної Ради України за №2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №622 від 21.08.1998.

05 травня 2025 року між прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди, щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.240, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 , у повному обсязі сформульованого обвинувачення, визнав свою винуватість у вчинені даних кримінальних правопорушень, підтвердив зобов`язання беззастережно визнати в суді винуватість у обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.240, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України за обставин, в обсязі обвинувачення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинені злочини, а саме за ч. 3 ст. 240 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 263 КК України - 3 роки і 2 місяці позбавлення волі, за ч.1 ст. 263-1 КК України - 3 роки і 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 3 років і 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільненням від призначеного покарання та встановленням іспитового строку термін якого буде визначено судом. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважає, що при укладенні даної угоди дотриманні вимоги і правила КПК України та КК України, просить дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просять укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання для обвинуваченого та інші передбачені угодою заходи.

Представник потерпілого в судовому засіданні не заперечив відносно укладення та затвердження даної угоди.

Злочин передбачений ч.3 ст.240 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, а саме: незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, вчинений на території природно- заповідного фонду;

Злочин передбачений ч.1 ст.263 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, а саме: носіння, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Злочин передбачений ч.1 ст.263-1 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, а саме: незаконне виготовлення вогнепальної зброї.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання, суд, враховуючи заслухані доводи учасників кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 240 КК України, як незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, вчинений на території природно- заповідного фонду, за ч.1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу , за ч.1 ст.263-1 КК України як незаконне виготовлення вогнепальної зброї, за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання, а саме: за ч. 3 ст. 240 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 263 КК України - 3 роки і 2 місяці позбавлення волі, за ч.1 ст. 263-1 КК України - 3 роки і 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 3 років і 6 місяців позбавлення волі із звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судової експертизи.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. ст. 96-1,100 КПК України.

Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цьогоКодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті150, статтею154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті190, статтею192, частиною першою статей 204, 209-1,210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті244, частиною першою статей 248,249, частинами першою і другою статті300, частиною першою статей301, 302,310,311,313,318,319,362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується, зокрема, на підставі обвинувального вироку суду.

Згідно з п. 4 ч. 1ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Суд вважає, що вилучений металевий лом, кирка та виготовлена вогнепальна зброя (двохствольна мисливська гладкоствольна рушниця) були використані, як знаряддя кримінального правопорушення, зброя була також і виготовлена, підстав для їхнього повернення не встановлено, а відтак, з урахуванням вимог ст.96-1,96-2 КК України, вважає за необхідне застосувати до цього майна спеціальну конфіскацію.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000090 від 04.03.2025 року угоду про визнання винуватості від 05 травня 2025 року укладену між прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.240, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05 травня 2025року покарання, а саме за ч. 3 ст. 240 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 263 КК України - 3 роки і 2 місяці позбавлення волі, за ч.1 ст. 263-1 КК України - 3 роки і 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 3 років і 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/120-25/2849-БЛ від 11.03.2025 та за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/120-25/2903-ФХД від 14.03.2025 в розмірі 7147 (сім тисяч сто сорок сім) гривень 26 копійок.

Речові докази у справі, після набрання законної сили вироком суду, а саме: три камінця вапняку, камінь загальним об`ємом 0,5 м3 повернути Кременецькому ботанічному саду.

На підставі ч. 1 ст.96-1, п. 4 ч. 1 ст.96-2 КК України застосовувати спеціальну конфіскацію металевого лому, кирки, вогнепальної зброї (двохствольної мисливської гладкоствольної рушниці) на користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: