1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4527/25 1-кс/335/2429/2025
липня 2025 року м. Запоріжжя
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у тому, що він, в порушення вимог діючого законодавства України, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07 грудня 2024 року перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, одержав для себе від ОСОБА_5 на банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк», IBAN НОМЕР_1 , який належить та яким користується останній, неправомірну вигоду у сумі 1 200 000 гривень, 23 травня 2025 року перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, одержав для себе від ОСОБА_5 неправомірну вигоду у сумі 75 000 гривень, та 08 липня 2025 року, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, одержав для себе від ОСОБА_5 неправомірну вигоду у сумі 50 000 гривень, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо безперешкодної подачі документів та в подальшому оформленні та отримані одноразової грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, поєднуючи свої дії з вимаганням такої вигоди, щодо не вжиття заходів військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 для визнання вказаної грошової допомоги незаконною, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, що кваліфікується як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.
Вказані вилучені речі мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Метою накладення арешту на вказане майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження у зв`язку з наявністю підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, на стадії досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту вилучені в ході обшуку речі та предмети.
Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує, просить його задовольнити.
У судове засідання власник майна не з`явився.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно із ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 діючого КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому діючим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у діючим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, вилучене 08.07.2025 року під час санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може містити на собі сліди та інформацію, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення.
При цьому, слідчий суддя, звертає увагу на те, що втручання в обмеження майнових прав, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого судового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є доказом злочину.
На підставі викладеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1