Справа № 345/5018/24
Провадження № 11-кп/4808/213/25
Категорія ч.4 ст. 186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Калуського міськрайонного суду від 13 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000379 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого, АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , не працюючого, освіта повна загальна середня, громадянина України, раніше судимого 12.06.2024 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України зі застосуванням ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненому від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,-

визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.06.2024 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_8 , залишено без змін.

Згідно вироку, ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану за наступних обставин.

ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, 07.07.2024 близько 20:30 год. перебував у під`їзді №2 за адресою АДРЕСА_3 , де помітив потерпілого ОСОБА_10 , який мав при собі велосипед марки «PRIDE XC-2.0» та піднімав його до квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку, в якій він проживає.

В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме велосипеда марки «PRIDE XC-2.0», який належить потерпілому ОСОБА_11 , та яким користується ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_10 є неповнолітнім та не міг вагомо перешкодити діям ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, схопив ОСОБА_10 рукою за голову та умисно вдарив його об стіну, внаслідок чого останній впав на землю та вдарився коліном об бетонні сходинки, отримавши тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правої ноги, які відповідно до висновку експерта від 31.07.2024 відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_8 відкрито викрав велосипед марки «PRIDE XC-2.0», вартістю 4667 грн., який належить потерпілому ОСОБА_11 .

В подальшому, ОСОБА_8 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим довів свій злочинний умисел до кінця, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 4667 грн.

З вироком суду не погодився обвинувачений ОСОБА_8 , який не оспорюючи обвинувачення визнане судом доведеним та кваліфікацію його дій, вважає вирок суду незаконним внаслідок суворості призначеного покарання. Вважає, що до нього слід застосувати ст.69 КК України, оскільки він визнав вину та щиро покаявся, претензій потерпілі не мають, викрадене повернено власникам.

В судовому засіданні апеляційного суду, обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу, а прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Вирок суду в частині фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій за ч.4 ст.186 КК України, сторонами кримінального провадження не оскаржено.

Апеляційні доводи про невідповідність призначеного покарання вчиненому кримінальному правопорушенню та наявність підстав для застосування положень ст.69 КК України, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Згідно з вимогами ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України та призначив покарання достатнє та необхідне задля досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

При цьому суд належним чином врахував, конкретні обставин кримінального провадження, характер вчиненого злочину, а також ту обставину, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин менш ніж через місяць після ухвалення судом попереднього обвинувального вироку за вчинення тяжкого злочину та проступку.

Ці обставини також вказують на відсутність підстав для призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом.

Проаналізувавши зазначені обставини та наведені норми права, апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_8 щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд ,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5