Справа № 682/3309/24
Провадження № 1-кп/682/44/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута кримінальне провадження № 0000133 від 03.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губельці Славутського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 30.06.2024 року близько 22.40 год., перебуваючи неподалік кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване по АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав словесний конфлікт з ОСОБА_6 , під час якого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, наніс один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи зліва, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді перелому кута нижньої щелепи зліва, яке згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до категорії тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених устатті 121цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, частково визнав цивільний позов в частині матеріальної шкоди в сумі 8 996,01 грн, моральної шкоди в сумі 50 000 грн.

Надав показання під час розгляду справи, в яких зазначив, що 30.06.2024 року близько 12 год. ночі йшов до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » хотів випити кави. Зустрів потерпілого ОСОБА_6 , який зачепив його нецензурними словами. Він спочатку не звернув увагу і пройшов повз нього, зайшов в кафе, придбав каву і пішов. Зі сторони ОСОБА_6 знову почув на свою адресу нецензурну лексику. Між ними почався словесний конфлікт, в ході якого він намагався заспокоїти потерпілого, але останній продовжував свої неправомірні дії, перебував в стані алкогольного сп`яніння. Зі потерпілим він не був знайомий до конфлікту. Не витримавши образ, він завдав один удар правою рукою в область нижньої щелепи потерпілого ОСОБА_6 , від чого він впав. Потім він відійшов і побачив, що ОСОБА_6 почав підніматися до нього підійшли люди і почали надавати допомогу. Після заподіяння удару він бачив на губі потерпілого кров, інших тілесних ушкоджень він не бачив.

Вважає, що розмір моральної шкоди, яку просить відшкодувати потерпілий є завищеною, оскільки потерпілий був ініціатором конфлікту, і безпідставно почав його принижувати, тому він не міг стриматися і вдарив потерпілого чого не заперечує.

Окрім визнання вини обвинуваченим, його вина у пред`явленому йому обвинуваченні підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами :

- за даними рапорту ДОП СП ВнП №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 . Від 03.08.2024 року та протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.07.2024 року, ОСОБА_6 повідомив, що 30.06.2024 року близько 23.40 год. поблизу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » четверо невідомих осіб нанесли тілесні ушкодження у вигляді декількох ударів руками та ногами на обличчі. Заподіяно перелом кута нижньої щелепи, шишки зліва, рвану рану внутрішньої поверхні щоки. (а.п. 6-7);

- відповідно до ухвали слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.07.2024 року, надано дозвіл начальнику сектору дізнання відділення поліції №1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , старшому дізнавачу сектору дізнання відділення поліції № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 на тимчасовий доступ до медичної картки № IX- 240704/16127 стаціонарного хворого ОСОБА_6 , сформованої медичними працівниками КНП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з можливістю вилучення (а.п.24);

- протоколом тимчасового доступу до речей/документів від 06.08.2024 року підтверджується вилучення з КНП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » медичної картки № IX- 240704/16127 стаціонарного хворого ОСОБА_6 (а.п. 15-16);

- за даними висновку експерта № 234 від 17.07.2024 , у ОСОБА_6 виявлене таке тілесне ушкодження : перелом кута нижньої щелепи зліва. Дане тілесне ушкодження утворилося від, щонайменше, однієї ударної травмуючої дії тупого предмета, могло виникнути внаслідок удару кулаком руки або ногою сторонньої особи, в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваним, за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Утворення тілесного ушкодження виявленого у ОСОБА_6 , внаслідок падіння з висоти власного зросту чи самоушкодження є малоймовірним (а.п. 17-18);

- відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 23.12.2024 року, ОСОБА_5 показав як заподіяв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 30.06.2024 року поблизу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м. Славута по вул. Л.Лавренюка. Процесуальна слідча дія зафісована на носії інформації цифровій камері «Panasonic» FULLHDHC-V160 8.9 megapixel, з цифровим носієм флешкартою «micro CD 16 GB» SLDCD 16093265 SR16GTF10R. В подальшому відео з цифрового носія скопійовано на оптичний диск, який долучено до протоколу слідчого експерименту. Відеофайл переглянуто судом під час судового розгляду (а.п. 39-44).

До цивільного позову долучені докази, які підтверджують витрати потерпілого ОСОБА_6 на лікування, виписка із медичної картки стаціонарного хворого № IX-240704/16127 ОСОБА_6 за період з 04.07.2024 року до 12.07.2024 року, діагностичний звіт за послугою (рентгенографія черепа) від 30.06.2024 року, які підтверджують перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні та проведення операційного втручання у зв`язку з переломом кута зліва нижньої щелепи.

Стаття 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналіз судової практики свідчить, що доказування тих чи інших обставин кримінального правопорушення досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою (постанова Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі ІНФОРМАЦІЯ_4 від 07 грудня 2020 року у справі № 728/578/19).

Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України доведена повністю.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, також враховується неправомірна поведінка потерпілого, який був ініціатором конфлікту.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Згідно зі статтею 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Виправлення, як мета покарання - це той наслідок, який прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

При визначенні виду і розміру покарання необхідно також враховувати й те, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «пропорційності» (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12), а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема, у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Оцінюючи наведені обставини, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який в силу ст.89 КК України, не судимий, вину визнав, розкаюється, під час проведення слідчого експерименту показав та розказав обставини скоєного кримінального правопорушення, частково визнав цивільний позов, має намір відшкодувати завдану потерпілого матеріальну та моральну шкоду, визначену за вироком суду, враховуючи позицію потерпілого, його представника, які не просили суворого покарання для обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ст.75 КК України у суду є підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановлення йому іспитового строку, враховуючи досудову доповідь від 18.02.2025 року, в якій вказано про можливість виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний срок, середній ризик скоєння ним повторного кримінального правопорушення, він не становить високої небезпеки для суспільства.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено до суду цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на його користь матеріальної шкоди в сумі 8 996,01 грн. та моральної шкоди в сумі 100 000 грн.

Відповідно до вимог ст. 129, 374 КПК України та роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року, з наступними змінами, постановляючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю чи частково або відмовляє в ньому.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № N 3 від 31.03.89 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», з наступними змінами, при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу Україниза умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п.2 ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частина 3 ст.23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та матеріальної шкоди, суд враховує, що потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні від отриманих тілесних ушкоджень, переніс операцію, тривалий час перебував на амбулаторному лікуванні, повинен був приймати ліки та знеболювальні засоби.

Документально підтверджені витрати на лікування потерпілого, а також витрати на поїздки до лікувального закладу становлять 4607,85 грн., визнаються обвинуваченим та підлягають стягненню з винної особи у сумі 4607,85 грн.

Суд вирішуючи питання про доведеність підстав та розміру відшкодування потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди, враховує ступінь тяжкості та характер тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, їх наслідки, тривалість його лікування, глибину і тривалість його фізичних та душевних страждань, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, ступінь впливу наслідків отриманих травм на працездатність потерпілого, термін тривалості лікування до повного одужання та відновлення стану здоров`я, принципи виваженості, розумності та справедливості, а також те, що моральна шкода не є способом збагачення, а її розмір має відповідати ступеню фізичних та душевних страждань особи та визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 у сумі 50 000 грн.

При вирішенні питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд вважає, що немає підстав для обрання ОСОБА_5 міри запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки обвинувачений виконував процесуальні обов`язки, покладені на нього КПК України.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 100, 368, 370, 374-376 КПК України, ст.23, 1166,1167 ЦК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк в 1(один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.1 п.1,2 ч.3 п.2 ст.76 КК України :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 4607,85 грн., моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_5 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція протягом тридцяти днів до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Славутський міськрайонний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя : ОСОБА_1