Справа №522/5415/25
Провадження №1-кп/522/2158/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001633 від 30.11.2024за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сіверськодонецьк Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на території Одеської області постійного місця мешкання не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захиснка - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

1 ОСОБА_3 діючи в умовах воєнного стану, 23.11.2024 о 22 годині 33 хвилині, більш точного часу встановити не вдалося, перебуваючи поряд із паркінгом №2 поряд із центральним входом до залізничного вокзалу, який розташований за адресою: м. Одеса, пл. Привокзальна, 2, помітив на асфальті загублений потерпілим ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Самсунг», модель «А038/8М-А037Р2КО8ЕК», в корпусі чорного кольору та усвідомлюючи, що останній, міг повернутися для пошуку свого втраченого майна в те місце, де залишив, а саме до площі Привокзальної, реалізовуючи раптово виниклий корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, достовірно розуміючи, що мобільний телефон не належить йому на праві власності та те, що вказаний мобільний телефон не вибув із володіння власника, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що його дії непомітні для оточуючих, забрав мобільний телефон марки «Самсунг» модель «А038/8М- А037Р2КО8ЕК» об`ємом пам`яті 64 гб, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, в середині якого була сім-картка оператора ПрАТ «ВФ Україна» - НОМЕР_3 , покинув місце скоєння злочину, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 3666, 67 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

2. Крім цього, ОСОБА_3 24.11.2024, орієнтовно о 12:50, більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не вдалося можливим, у період дії воєнного стану, перебуваючи у невстановленому місці, шляхом вільного доступу до мобільного телефону в чохлі якого знаходились папір на якому були записані паролі від телефону та онлайн банкінгу потерпілого ОСОБА_6 та системи «Ощад», підібравши пароль до мобільному телефоні марки «Самсунг» модель «А038/8М-А037Р2К.О8ЕК» об`ємом пам`яті 64 гб, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, в середині якого була сім-картка оператора ПрАТ «ВФ Україна» -095-502-81-16, зайшовши у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб до застосунку «Ощад» до якого прив`язаний особистий кабінет користувача - потерпілого ОСОБА_6 банківськими послугами АТ «Ощадбанк», виявив на рахунку грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_3 , достовірно розуміючи, що грошові кошти, які знаходились на банківському рахунку потерпілого ОСОБА_6 не належать йому на праві приватної власності, та маючи можливість ідентифікувати особу, якій належать вказані грошові кошти та мобільний телефон відповідно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, упродовж 24.11.2024 по 26.11.2024 заволодів грошовими коштами потерпілого, шляхом перерахування: 24.11.2024 о 12:54 грошових коштів з банківського рахунку до якого прив`язаний номер банківської картки № НОМЕР_4 , у сумі 2 000 грн на рахунок а саме № НОМЕР_5 належний свідкові - ОСОБА_7 , 24.11.2024 о 13:01 та 13:03 годині перерахував грошові кошти з банківського рахунку до якого прив`язаний номер банківської картки № НОМЕР_4 , у загальній сумі 2 200 грн на рахунок невідомої особи та 24.11.2024 о 13:14 та 26.11.2024 о 11:14 годині перерахував грошові кошти з банківського рахунку до якого прив`язаний номер банківської картки № НОМЕР_4 , у загальній сумі 2 000 грн на рахунок своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_8 , а саме № НОМЕР_6 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено майнову шкоду на загальну суму 6 200 гривень.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

За сукупністю ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його присутності. Згідно письмової заяви пояснив, що не має майнових та моральних претензій до ОСОБА_3 , оскільки майнова шкода йому відшкодована у повному обсязі, просив суд призначити йому покарання, не пов`яне з позбавленням волі та застосувати ст.75 КК України.

За згодою учасників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та вирішено обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_9 відносно фактичних обставин справи та дослідженням письмових доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином проти власності, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_10 є громадянином України, із середньою освітою, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований у Сумській області, позитивно характеризується за місцем мешкання, повністю відшкодував завдану шкоду потерпілій стороні.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, у майбутньому обіцяв не скоювати нових злочинів, просив його суворо не карати.

Наразі претензій майнового характеру обвинувачений від потерпілого не має, цивільний позов не заявлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 згідно ст.67 КК України, не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, приймаючи до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, відсутність тяжких наслідків, враховуючи вказані пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, приходить до висновку що ОСОБА_10 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, зазначені пом`якшуючі покарання обставини, усвідомлення останніми протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, дані про особу винного, те, що останній не судимий, має постійне місце мешкання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, тому на підставі ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлено.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експертів, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-185 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем її проживання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

На підставі ч.5 ст. 72 ККУ зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення у період часу із 23.01.2025 року по 14.05.2025 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - скасувати.

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду негайно.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 240( двісті сорок ) гривень 99 копійок.

Речові докази по справі:

- оптичні DVD диски з відеозаписами - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченій, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: