Справа №-613/310/23 Провадження №-1-кп/613/35/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження №0000100 від 08.02.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Крисино, Богодухівського району Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого рибалкою в ПП «Рибхоз», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 13.05.1999 року, Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», а також Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, з 24 лютого 2022 року на території України оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію. Згідно з Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022 строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року продовжено строком на 90 діб та Указом Президента України від 17 травня 2022 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 342/2022 строк проведення загальної мобілізації продовжено на 90 діб. Згідно з Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №574/2022 від 12.08.2022 строк дії воєнного стану в Україні з 15 серпня 2022 року продовжено строком на 90 діб. Також, згідно з Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» №758/2022 від 07 листопада 2022 року, строк дії воєнного стану та проведення загальної мобілізації в Україні з 21 листопада 2022 року було продовжено на 90 діб.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після обстеження та медичного огляду 25.08.2022 в медичному закладі КНП «Богодухівська ЦРЛ», де визначено ступень його придатності до військової служби, як «Придатний до військової служби» та сформовано довідку військово-лікарської комісії, в якій зазначено діагноз «здоровий», після вивчення особистих облікових даних останнього та встановлення, що він є військовозобов`язаним, придатним до несення військової служби та підлягає призову за мобілізацією, будучи придатним до військової служби, діючи умисно, усвідомлюючи свої дії, з метою ухилення від призову, у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, не маючи права на відстрочку, без поважних на це причин, у зв`язку із небажанням проходити військову службу, безпідставно відмовився від мобілізації, чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України та вимоги:

1) ст. 65 Конституції України, де зазначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України;

2) ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу ( в редакції, чинній станом на 25.08.2022), де зазначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані: прибувати за викликом РТЦК та СП для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військової обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

3) п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію ( в редакції, чинній станом на 25.08.2022), де зазначено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що отримав повістку на блокпості, з`явився на медкомісію, пройшов її, був визнаний здоровим та придатним до служби, але від проходження служби він відмовився, про що одразу заявив, оскільки жодного військового досвіду не має.

Зазначив, що розуміє, що вчинив незаконно, однак вже не може змінити прийнятого рішення, готовий відповідати та нести покарання. Водночас, вважав, що вчинене ним кримінальне правопорушення не є тяжким, тому просив врахувати, що він щиро кається, має на утриманні малолітню дитину та на сьогоднішній день має відстрочку у зв`язку з навчанням. Просив призначити йому покарання з іспитовим строком.

Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується такими доказами, що були досліджені в ході судового розгляду:

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що працює в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Свідок може підтвердити, що ОСОБА_5 з`явився в РТЦК, де склав заяву про відмову проходження військової служби. Свідок засвідчив цей факт, підписавши внутрішній документ. Після цього юрист РТЦК повідомив відділ поліції. Які причини зазначив обвинувачений свідок не пам`ятає.

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив в судовому засіданні, що він є працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 та може підтвердити, що ОСОБА_5 , пройшов ВЛК та був визнаний придатним до військової служби. Однак ОСОБА_5 написав заяву про відмову у проходженні служби. Свідок був особисто присутній при цьому, підтверджує цей факт. Також свідок повідомив, що ОСОБА_5 були роз`яснені наслідки такої відмови.

- даними довідки ВЛК від 25.08.2022, згідно з якою ОСОБА_5 було визнано придатним до військової служби;

- даними картки обстеження та медичного огляду, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано здоровим;

- заявою ОСОБА_5 про відмову від мобілізації;

- копією виписки з журналу реєстрації направлень на ВЛК;

Оцінюючи відповідно до вимог ст.94 КПК України як кожен доказ окремо так і сукупність зібраних та досліджених доказів, суд вважає, що всі досліджені докази перебувають у взаємозв`язку, та у своїй сукупності є достатніми для прийняття процесуального рішення по справі.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працює, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Одружений, має на утриманні малолітнього сина. Мати обвинуваченого ОСОБА_10 , яка зареєстрована разом з сином, є пенсіонером за віком.

З роздруківки Резерв+ вбачається, що станом на сьогодні ОСОБА_5 має відстрочку від проходження військової служби, тип відстрочки п.1 ч.3 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури).

Згідно з висновком досудової доповіді ймовірність вчинення ОСОБА_5 повторного правопорушення є середньою, ризик небезпеки для суспільства середній, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становитиме високої небезпеки для суспільства. У випадку призначення судом покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, орган пробації вважає за доцільне покласти на ОСОБА_5 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено. Так, він повністю визнає вину, правдиво розповів про обставини вчиненого та зазначив про готовність нести покарання, що є складовими частинами щирого каяття. Водночас щирого жалю з приводу вчиненого не висловлював, критичної оцінки своєї протиправної поведінки не надавав.

Обставин, що обтяжують покарання, судом також не встановлено.

Обговорюючи питання про строк та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд звертає увагу, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України захист незалежності та територіальної цілісності держави набув особливого значення для кожного громадянина та має забезпечуватися всіма можливими засобами. Наслідки ухилення осіб від військової служби в цих умовах через призначене їм покарання мають досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2024 року у справі № 669/398/23.

Отже, при призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та, вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ст.336 КК України в умовах ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги положення статті 65 КК України, ч.2 ст.50 КК України, якими визначено, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, зважаючи на висновок досудової доповіді та на відомості про особу обвинуваченого, який є несудимим, працює та навчається, його сімейний стан ( перебування у шлюбі, наявність на утриманні малолітньої дитини та матері пенсіонерки), суд вважає за можливе не призначати запропоноване прокурором покарання у виді 4 років позбавлення волі, а призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті 336 КК України.

Надаючи оцінку доводам захисту про необхідність застосування ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_5 від покарання з випробуванням, суд звертає увагу, що ухиляючись від призову на військову службу та виправдовуючи свою позицію відсутністю військового досвіду, обвинувачений фактично переклав виконання свого конституційного обов`язку із захисту Вітчизни на інших співгромадян.

Суд вважає, що в умовах воєнного стану звільнення від відбування з випробуванням демотивує інших осіб, які підлягають мобілізації, знижує рівень військової дисципліни і боєздатності підрозділів Збройних сил України та інших військових формувань.

З урахуванням наведеного суд не вбачає правових підстав для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

При цьому, з огляду на підвищений ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та конкретні обставин справи, суд також вважає, що самі по собі відомості про особу ОСОБА_5 не можуть свідчити про можливість застосування до нього положень ст. 75 КК та звільнення його від відбування призначеного покарання.

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 .

Речові докази, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався, під час розгляду справи судом останній не допускав неявок в судові засідання без поважних причин.

Отже, беручи до уваги відомості про особу ОСОБА_5 , його процесуальну поведінку та визначену статтею 177 КПК України мету застосування запобіжних заходів, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну місця проживання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 .

Застосувати у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід до набрання вироком законної сили - у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду, прибувати до суду за кожною вимогою, повідомляти суд про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя