Справа №523/8793/25
Провадження №1-кс/523/2871/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), в присутності підозрюваного, розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіста слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника юстиції ОСОБА_5 , в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування 07.02.2025 за № 0000097, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Одеса, маючого середньоспеціальну освіту, не одруженого, маючого сина 14 років, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше судимого за ст. 185 КК України, судимість погашена відповідно до ст. 89 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент Російської Федерації оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС Російської Федерації, інших збройних формувань Російської Федерації та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою Російської Федерації , а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти Російської Федерації та ін.)».

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України постановлено введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Так, положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до Закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, посилення охорони державного кордону, тощо.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Перешкоджання законній діяльності Збройних Сил (далі ЗС) України та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗС України та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗС України та інших військових формувань або істотному зниженні її ефективності.

У зв`язку з чим, у невстановленої досудовим розслідування особи, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, яка перебуває в невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник злочинний умисел направлений на організацію перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, умисне знищення чужого майна та вчинення терористичних актів на території міста Одеси, шляхом втягнення осіб, які за грошову винагороду будуть вчиняти перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, умисне знищення чужого майна та терористичні акти, які б створювали небезпеку для життя чи здоров'я людини, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади, службовими особами цих органів.

Для залучення осіб, які будуть за грошову винагороду виконувати вищевказані дії, невстановленою досудовим розслідуванням особою, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, із використанням ряду створених ним Telegram - акаунтів, серед яких: « ОСОБА_7 », з ім`ям користувача ОСОБА_7 та інших, останній у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб обирав та залучав безпосередніх виконавців протиправних дій.

В подальшому, вказана невстановлена досудовим розслідуванням особа, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, з метою перевірки дійсних намірів та рівня підготовки, залученим особам надавала для початку перевірочні завдання, а потім завдання із подальшим збільшенням рівня складності із забезпеченням необхідними інструкціями (виконання підпалів релейних шаф, автомобілів, які використовуються ЗС України, виготовлення саморобного вибухового пристрою, його активація та розміщення у визначене місце разом із засобами візуального контролю).

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені дату та час, але не пізніше 00 год. 11 хв. 12.05.2025, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаним про введення на території України особливого періоду та воєнного стану, перебуваючи в пошуках тимчасового підробітку, отримав на кросплатформену систему миттєвого обміну повідомленнями з функціями обміну текстовими, голосовими та відео повідомленнями, а також стікерами, фотографіями і файлами різних форматів Telegram від невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка використовувала невстановлений досудовим розслідування Telegram - акаунт, пропозицію, за грошову винагороду, здійснити підпал автомобілю, який перебуває у власності чи використовується представниками Збройних Сил України, з метою перешкоджання їх законній діяльності.

Згідно розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, злочинного плану ОСОБА_6 необхідно із використанням знаряддя вчинення кримінального правопорушення - нафтопродуктів чи пально-мастильних матеріалів та засобів ініціювання вогню (запальнички чи сірників) здійснити підпал визначеного невстановленою досудовим розслідуванням особою автомобіля, який використовують військовослужбовці ЗС України та мають відповідні наліпки чи знаки розрізнення, що свідчать про їх приналежність до ЗС України, зняти із використання власного мобільного телефону підтверджуюче відео, яке в подальшому відправити вищевказаній невстановленій особі для підтвердження виконання завдання.

Так, ОСОБА_6 будучи обізнаним про дійсний злочинний намір та мету невстановленої досудовим розслідуванням особи, переслідуючи корисливий мотив, погодився на її пропозицію та вступив у злочинну змову із вказаною невстановленою досудовим розслідуванням особою, надав свою добровільну згоду на підпал транспортного засобу, який перебуває у користуванні чи володінні військовослужбовців Збройних Сил України.

Таким чином, спільним злочинним умислом невстановленої досудовим розслідуванням особи та ОСОБА_6 прямо охоплювались дії, спрямовані на заподіяння шкоди діяльності військовослужбовцям, окремим військовим частинам Збройних Сил України, та безпосередньо їх транспортним засобам. При цьому, ОСОБА_6 усвідомлював об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння та передбачав настання суспільно небезпечних наслідків.

В подальшому, 00 год. 11 хв. 12.05.2025, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів ЗС України, зниження ефективності військових частин ЗС України, в умовах воєнного стану і військової агресії Російської Федерації проти України, переслідуючи досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності ЗС України в особливий період, діючи умисно, з корисливих мотивів, на виконання спільного злочинного умислу направленого на перешкоджання законній діяльності ЗС України в особливий період, діючи за попередньою змовою групою осіб, прибув до місяця визначеного невстановленою досудовим розслідуванням особою, за адресою: місто Одеса, Космановта Комарова, буд. 8, разом із попередньо придбаними у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці знаряддями та засобами вчинення кримінального правопорушення (нафтопродуктами чи пально-мастильними матеріалами та засобами ініціювання вогню - запальничкою) де стояв припаркований автомобіль марки «Land Rover Freelander», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , на якому містяться наліпки та наклейки, які символізують про належність автомобіля до ЗС України.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 на виконання спільного злочинного умислу, за допомогою заздалегідь підготовленої запалювальної суміші, облив передню частину автомобіля марки «Land Rover Freelander», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , в ділянці лобового скла та капоту, спорожнивши повністю ємність, та надалі, здійснив відеофіксацію процесу підпалу за допомогою газової запальнички на свій мобільний телефон.

При цьому, після облиття запалювальною рідиною даного транспортного засобу ОСОБА_6 , за допомогою газової запальнички здійснив умисний підпал цієї рідини в результаті чого відбулась пожежа та даний автомобіль в місті обливу та розливу запалювальної рідини загорівся та повністю вигорів.

Відтак, внаслідок вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення вищезазначений автомобіль марки «Land Rover Freelander», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , повністю знищено, що унеможливлено його подальше цільове використання.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені дату та час, але не пізніше 00 год. 11 хв. 12.05.2025, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в пошуках тимчасового підробітку, отримав на кросплатформену систему миттєвого обміну повідомленнями з функціями обміну текстовими, голосовими та відео повідомленнями, а також стікерами, фотографіями і файлами різних форматів Telegram від невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка використовувала невстановлений досудовим розслідування Telegram - акаунт, пропозицію, за грошову винагороду, знищити чуже майно - автотранспортний засіб, який перебуває у власності чи користуванні військовослужбовців Збройних Сил України, шляхом підпалу.

Згідно розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою, злочинного плану ОСОБА_6 необхідно із використанням знаряддя вчинення кримінального правопорушення - нафтопродуктів чи пально-мастильних матеріалів та засобів ініціювання вогню (запальнички чи сірників) здійснити підпал визначеного невстановленою досудовим розслідуванням особою автомобіля, який використовують військовослужбовці ЗС України та мають відповідні наліпки чи знаки розрізнення, що свідчать про їх приналежність до ЗС України, зняти із використання власного мобільного телефону підтверджуюче відео, яке в подальшому відправити вищевказаній невстановленій особі для підтвердження виконання завдання.

Так, ОСОБА_6 будучи обізнаним про дійсний злочинний намір та мету невстановленої досудовим розслідуванням особи, переслідуючи корисливий мотив, погодився на її пропозицію та вступив у злочинну змову із вказаною невстановленою досудовим розслідуванням особою, надав свою добровільну згоду на знищення шляхом підпалу чужого майна - транспортного засобу, який перебуває у користуванні військовослужбовця Збройних Сил України.

В подальшому, 00 год. 11 хв. 12.05.2025, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного умислу направленого на знищення чужого майна шляхом підпалу, діючи умисно, з корисливих мотивів, прибув до місяця визначеного невстановленою досудовим розслідуванням особою, за адресою: місто Одеса, Космановта Комарова, буд. 8, разом із попередньо придбаними у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці знаряддями та засобами вчинення кримінального правопорушення (нафтопродуктами чи пально-мастильними матеріалами та засобами ініціювання вогню - запальничкою) де стояв припаркований автомобіль марки «Land Rover Freelander», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , на якому містяться наліпки та наклейки, які символізують про належність автомобіля до ЗС України.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на знищення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді знищення чужого майна, шляхом підпалу, за допомогою заздалегідь підготовленої запалювальної суміші, облив передню частину автомобіля марки «Land Rover Freelander», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , в ділянці лобового скла та капоту, спорожнивши повністю ємність, та надалі, здійснив відеофіксацію процесу підпалу за допомогою газової запальнички на свій мобільний телефон.

При цьому, після облиття запалювальною рідиною даного транспортного засобу ОСОБА_6 , за допомогою газової запальнички здійснив умисний підпал цієї рідини в результаті чого відбулась пожежа та даний автомобіль в місті обливу та розливу запалювальної рідини загорівся та повністю вигорів.

Відтак, внаслідок вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення вищезазначений автомобіль марки «Land Rover Freelander», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , повністю знищено, що унеможливлено його подальше цільове використання.

Поряд з тим, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 виконавши вищевказане поставлене невстановленою досудовим розслідуванням особою, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, перевірочне завдання, отримав від вищевказаної невстановленої особи, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, яка була підписана в Telegram як « ОСОБА_7 », з ім`ям користувача ОСОБА_7 , наступне завдання, а саме вчинити терористичний акт, який б створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади, службовими особами цих органів.

Згідно розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою, злочинного плану ОСОБА_6 необхідно було прибути у визначене невстановленою досудовим розслідуванням особою, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації місце, де необхідно забрати закладку із попередньо заготовленим знаряддям вчинення кримінального правопорушення - саморобним вибуховим пристроєм та засобом візуального контролю і здійснити її активацію та розміщення у місця, яке буде в подальшому зазначено вищевказаною невстановленою особою.

У подальшому ОСОБА_6 вже будучи обізнаним про дійсний злочинний намір та мету невстановленої досудовим розслідуванням особи, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, шляхом отримання відповідного завдання, переслідуючи корисливий мотив, вступив у злочинну змову із вказаною невстановленою досудовим розслідуванням особою, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, яка була підписана в Telegram як « ОСОБА_7 », з ім`ям користувача ОСОБА_7 , направлену на вчинення вибуху, який би створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади, службовими особами цих органів та погодився виконати його злочинне завдання.

Далі, ОСОБА_6 отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, яка була підписана в Telegram як « ОСОБА_7 », з ім`ям користувача ОСОБА_7 , інструкції щодо правильного виконання отриманого злочинного завдання, розташування закладки саморобним вибуховим пристроєм та необхідності дотримання конспірації.

Надалі, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного умислу, 14.05.2025 о 16 год. 10 хв. прибув за адресою: м. Одеса, Михайлівський Майдан, де забрав закладку із саморобним вибуховим пристроєм та засобом візуального контролю, після чого власноручно переніс його до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав його в підвалі будинку до 18 год. 00 хв. 16.05.2025.

В подальшому, отримавши вищевказані знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 о 18 год. 00 хв. 16.05.2025, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного умислу направленого на вчинення вибуху, який би створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади, службовими особами цих органів, разом із саморобним вибуховим пристроєм та засобом візуального контролю пішов, за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, яка була підписана в Telegram як «ОСОБА_7», з ім`ям користувача ОСОБА_7 , в сторону будівлі Управління патрульної поліції м. Одеси, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 5, де здійснив активацію саморобного вибухового пристрою шляхом приєднання батареї до мобільного телефону, який використовувався як дистанційний детонатор та увімкнув мобільний телефон.

Після чого ОСОБА_6 здійснив фіксацію засобу візуального контролю на паркані, з метою повного візуального контролю невстановленою досудовим розслідуванням особою, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації обстановки в місці вчинення кримінального правопорушення для найбільш ефективного та значного заподіяння шкоди особовому складу Управління патрульної поліції м. Одеси та розмістив рюкзак із саморобним вибуховим пристроєм неподалік будівлі Управління патрульної поліції м. Одеси, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 5, таким чином, щоб завдати максимального ураження працівникам Управління патрульної поліції м. Одеси.

В подальшому після розміщення ОСОБА_6 саморобного вибухового пристрою та засобу візуального контролю, 16.05.2025 об 19 год. 39 хв. на мобільний телефон активований останнім, невстановленою досудовим розслідуванням особою, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, яка була підписана в Telegram як « ОСОБА_7 », з ім`ям користувача ОСОБА_7 було здійснено дзвінок чим саморобний вибуховий пристрій було приведено в дію, однак вибух не стався з причини того, що саморобний вибуховий пристрій було виготовлено співробітниками СБ України в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленою особою з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення умислу, направленого на вчинення вибуху, який би створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади, службовими особами цих органів до кінця, але кримінальне правопорушення не було ними закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Слідчим подано клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Клопотання вмотивоване тим, що ризики, визначені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, тому просив продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, надавши пояснення аналогічні змісту клопотання.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Підставою для обрання і надалі продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_11 може переховуватися від суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_11 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Повідомлення ОСОБА_6 про підозру обґрунтовується наступними доказами:

?повідомленнями ГВ ЗНД ІНФОРМАЦІЯ_2;

?протоколом обшуку від 16.05.2025 за адресою: АДРЕСА_2 .

?протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_6 від 17.05.2025;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 17.05.2025;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 08.04.2025;

?протоколом огляду місця події від 16.05.2025;

?протоколами огляду місця події від 12.05.2025;

?за сукупністю іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, ОСОБА_6 підтримує постійний зв`язок із представником спеціальних служб Російської Федерації, вчинив кримінальне правопорушення в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення Російською Федерацією війни проти України протягом трьох років, що у свою чергу свідчить про обґрунтовані підстави вважати, що у розмірі застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу чи внесення ним визначеного слідчим суддею розміру застави, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може:

1.переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2.знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3.незаконно впливати на потерпілого, свідка, спеціаліста, експерта у цьому ж кримінальному провадженні;

4.перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5.вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, санкція даних статей передбачає можливість призначити покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, що згідно п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, дозволяє обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Відповідне судове рішення, як передбачено частиною другою статті 371 зазначеного Кодексу, ухвалюється в нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.

Таким чином, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_6 , його характеризуючи дані, ризики, які стали підставою для обрання і надалі продовження щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які продовжують існувати і не зменшилися, а також те, що останній підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, за даних обставин суд вважає недоцільним, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України - під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 ст. 176 КПК України - тримання під вартою.

Відповідно до положення ст. 183 КПК України - під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Згідно статті 197 КПК України, строк дії ухвали про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 376 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіста слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника юстиції ОСОБА_5 , в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000097 від 07.02.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 60 днів, тобто до 15.07.2025 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1