У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2025 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Підгородна Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, маючому середню освіту, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 липня 2025.

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

(в режимі відео-конференції з приміщення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області)

захисник ОСОБА_5

(в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів в системі «EasyCon»)

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.07.2025 включно, без визначення розміру застави.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник зазначає, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказує, що судом не враховано дані про особу підозрюваного, а саме те що підозрюваний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування, не задовільний стан здоров`я.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наразі співпрацює зі слідством, вину визнає.

Наголошує, що запобіжний захід у вигляді застави забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , у невстановлений слідством день та час, у невстановленому місці, у невстановленої особи, з подальшою метою незаконного збуту психотропної речовини на території м. Первомайська Миколаївської області, незаконно її придбав у кількості 3,26 кг у вигляді кристалічної речовини світлого кольору, яка була розфасована у 2 пакети.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , з метою уникнення можливого викриття його злочинної діяльності, отримав два пакети з психотропною речовиною у середині картонної коробки та завантажив до салону автомобіля служби таксі, автомобіля марки «Toyota» моделі «Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , маючи намір на подальше її незаконне зберігання та перевезення з метою збуту.

Отже, 22.05.2025 о 15.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на задньому сидінні авто, під керуванням працівника служби таксі ОСОБА_8 автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry» д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку автодороги сполученням Первомайськ-Підгородна Миколаївської області за координатами 48.088898,30.896420 був зупинений працівниками поліції з метою перевірки документів. Під час відпрацювання вказаного повідомлення у ОСОБА_6 на задньому сидінні вищевказаного автомобіля вилучено картонну коробку, в середині якого знаходились 2 поліетиленові пакети з кристалічною речовиною світлого кольору загальною вагою 3,26 кг., яка відповідно до експрес тесту являється психотропною речовиною в особливо великих розмірах.

23.05.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропних речовин в особливо великих розмірах, з метою збуту.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення та про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , у невстановлений слідством день та час, у невстановленому місці, у невстановленої особи, з подальшою метою незаконного збуту психотропної речовини на території м. Первомайська Миколаївської області, незаконно її придбав у кількості 3,26 кг у вигляді кристалічної речовини світлого кольору, яка була розфасована у 2 пакети.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , з метою уникнення можливого викриття його злочинної діяльності, отримав два пакети з психотропною речовиною у середині картонної коробки та завантажив до салону автомобіля служби таксі, автомобіля марки «Toyota» моделі «Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , маючи намір на подальше її незаконне зберігання та перевезення з метою збуту.

Отже, 22.05.2025 о 15.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на задньому сидінні авто, під керуванням працівника служби таксі ОСОБА_8 автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry» д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку автодороги сполученням Первомайськ-Підгородна Миколаївської області за координатами 48.088898,30.896420 був зупинений працівниками поліції з метою перевірки документів. Під час відпрацювання вказаного повідомлення у ОСОБА_6 на задньому сидінні вищевказаного автомобіля вилучено картонну коробку, в середині якого знаходились 2 поліетиленові пакети з кристалічною речовиною світлого кольору загальною вагою 3,26 кг., яка відповідно до експрес тесту являється психотропною речовиною в особливо великих розмірах.

23.05.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропних речовин в особливо великих розмірах, з метою збуту.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду оскільки, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків у даному кримінальному провадженні. Оскільки за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя прийшов до вірного висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги про те, що ризики, на які вказує слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, не підтверджені, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд, враховує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину. У зв`язку з чим тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному є достатнім мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, всупереч доводам апелянта, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, а така можливість в даному кримінальному провадженні, з огляду на характер злочину, що розслідується та наразі інкримінується ОСОБА_6 , об`єктивно та беззаперечно, існує.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання захисника на те, що судом безпідставно не визначено підозрюваному розмір застави є неспроможними з огляду на наступне. Так, при вирішення питання, щодо можливості визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчим суддею вірно враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, згідно наданих до клопотання матеріалів у ОСОБА_6 вилучено 3.26 кг наркотичного засобу, тобто в особливо великих розмірах, за такого слідчий суддя дійшов вірного висновку про не визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2025 року, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді