Справа № 199/6517/25
ВИРОК

іменем України

03.06.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000060 від 16.02.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, з повною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше судимого:

- 19.01.1993 Дніпропетровським обласним судом за ч. 2 ст.140, ч. 3 ст. 140, ст. 86-1, ч. 1 ст. 89, ст.ст. 42, 44 КК України до позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ухвали Дзержинського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.1996 відповідно до ст. 52 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, невідбута частина покарання складає: 1 рік 26 днів;

- 03.06.1997 Дніпропетровським обласним судом за ч. 2 ст.140, ч. 2 ст. 193, ст. 17 ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст. 17 ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89 КК України до позбавлення волі на строк 9 років. На підставі ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2005 відповідно до ст. 81 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, невідбута частина покарання складає: 1 рік 3 місяці 16 днів;

- 21.06.2006 П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 17.07.2006 Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 18.12.2006 Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців;

- 06.03.2007 Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. 17.09.2011 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 17.07.2012 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2015 відповідно до ст. 81 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, невідбута частина покарання складає: 1 рік 5 місяців 22 дні;

- 06.07.2016 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. На підставі ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.04.2018 відповідно до ст. 81 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, невідбута частина покарання складає: 7 місяців 14 днів;

- 02.11.2021 Білогірським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

- 16.03.2023 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 13.11.2023 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 21.01.2025 звільнений по відбуттю строку покарання, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», будучи неодноразово раніше судимим, останній раз 13.11.2023 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк три роки шість місяців, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисні кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 у невстановлений час та місці, але не пізніше 16.02.2025, перебував біля будівлі залізничної станції Нижньодніпровськ регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. І. Нечуя-Левицького, 14-а, де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 у період часу з 14:00 години 15.02.2025 до 07:30 години 16.02.2025, точний час встановити не надалось можливим, прийшов до будівлі залізничної станції Нижньодніпровськ, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. І. Нечуй-Левицького, 14-а, де заздалегідь заготовленим металевим ломом шляхом віджиму металевих ґрат та металопластикового вікна, проник всередину будівлі, тим самим протиправно проник до іншого приміщення, де у кімнаті касирів залізничної станції Нижньодніпровськ побачив друкуючий пристрій реєстратору спеціалізованого електронного контрольно-касового «СПЕККР-01» та планшетний пристрій Apple IPad Model A2602 Wi-Fi 64Gb Serial: PQOGHGXCNP, які визначив для себе, як предмети крадіжки та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи що його протиправні дії є непомітними для інших, діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, викрав друкуючий пристрій реєстратору спеціалізованого електронного контрольно-касового «СПЕККР-01», визначити вартість якого не надалось можливим, та планшетний пристрій Apple IPad Model A2602 Wi-Fi 64Gb Silver Serial: PQOGHGXCNP, вартість якого складає 7350,00 гривень, які належать ВСП «Дніпровське моторвагонне депо» філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця».

Доводячи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану до кінця ОСОБА_3 , заволодівши викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ВСП «Дніпровське моторвагонне депо» філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» матеріальний збиток на загальну суму 7350,00 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 у невстановлений час та місці, але не пізніше 16.02.2025, перебував біля будівлі пункту концентрації обробки перевізних документів ВП «Служба роботи станції» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», розташованої за адресою: м. Дніпро, пров. Юннатів, 9, де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 у період часу з 20:00 години 01.03.2025 до 08:00 години 02.03.2025, точний час встановити не надалось можливим, прийшов до будівлі ВП «Служба роботи станції» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», розташованої за адресою: м. Дніпро, пров. Юннатів, 9, де заздалегідь заготовленим металевим ломом шляхом віджиму металевих ґрат та металопластикового вікна проник всередину будівлі, тим самим протиправно проник до іншого приміщення, де у кабінеті № 3 ВП «Служба роботи станції» побачив лазерний принтер (локальний друкуючий пристрій) HP Laser Jet Pro 4003dw (2Z610A), який визначив для себе, як предмет крадіжки та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи що його протиправні дії є непомітними для інших, діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, викрав лазерний принтер (локальний друкуючий пристрій) HP Laser Jet Pro 4003dw (2Z610A), який належить ВП «Служба роботи станції» АТ «Українська залізниця», вартість якого складає 16727,90 гривень.

Доводячи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану до кінця ОСОБА_3 , заволодівши викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ВП «Служба роботи станції» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» матеріальний збиток на загальну суму 16727,90 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю і пояснив, що 15.02.2025 у вечірній час він проходив повз будівлю залізничної станції Нижньодніпровськ регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. І. Нечуя-Левицького, 14-а, де вирішив вчинити крадіжку з приміщення зазначеної будівлі. Оскільки на вікнах вказаної будівлі були металеві ґрати, він вирішив підготуватися та взяти з собою металевий лом. На його руках були вдягнуті силіконові рукавички. В ніч з 15.02.2025 на 16.02.2025 він повернувся до будівлі залізничної станції Нижньодніпровськ та зайшовши позаду будівлі, підійшов до одного з вікон, розташованих на першому поверсі, та за допомогою металевого лома відігнув металеві ґрати, а після і металопластикове вікно через яке заліз в середину будівлі залізничної станції. Всі двері будівлі були зачинені. За допомогою металевого лома він відкрив двері до великої зали, де розташовувалось приміщення кас, підійшовши до якого за допомогою лома він відігнув металеві ґрати та розбив скло вікна, через яке проникнув в середину вказаного приміщення. Грошових коштів в приміщенні кас не було. На столі він побачив планшет та ще один пристрій, який друкує касову стрічку, які він вирішив викрасти. Взявши вказані речі, він виліз через вікно та пішов за місцем свого мешкання. На наступний день або через день, перебуваючи на ринку «Озерка», він продав планшет за 1500 гривень. Пристрій, який друкує касову стрічку він так нікому і не продав у зв`язку з чим залишив його за місцем свого мешкання. Металевий ломик, який використовував для віджиму металевих ґрат та розбиття вікна, він залишив на місці злочину.

Десь через два тижні, у вечірній час 01.03.2025 він вирішив знов піти до тієї ж залізничної станції, але вже в іншу будівлю. Це була будівля ВП «Служба роботи станції», яка розташована поруч з будівлею, де він вчинив попередню крадіжку. Підійшовши до одного з вікон, розташованих на першому поверсі, та за допомогою металевого лома відігнув металеві ґрати, а після і металопластикове вікно через яке заліз в середину будівлі залізничної станції. Він опинився в середині великої кімнати, де було розміщено декілька столів, на яких знаходились комп`ютери та принтери, більше цінних речей не було. Він вирішив викрасти один принтер. Взявши вказаний принтер, він виліз через вікно та пішов за місцем свого мешкання. Через декілька днів, перебуваючи на ринку «Калинівський», він за допомогою свого раніше знайомого ОСОБА_5 продав принтер за 1500 гривень. Виручені грошові кошти він витрачав на продукти харчування та інше. У вчиненому щиро кається.

Суд на підставі приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням відсутності заперечень від учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що покази обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у скоєні інкримінованих кримінальних правопорушень поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку та не викликають у суду сумнівів.

Таким чином, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах висунутого прокурором обвинувачення, правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, поєднані з проникненням до іншого приміщення, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальні правопорушення, які мають кримінально-правове значення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03) де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, та має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий (11 разів), в тому числі за скоєння тяжких злочинів проти власності, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, повторно вчинив умисні кримінальні правопорушення проти власності через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не працює, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб.

Суд відносить щире каяття до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

Призначаючи покарання, суд враховує вищенаведені обставини, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, враховуючи, що спричинена потерпілим матеріальна шкода частково відшкодована шляхом повернення представнику потерпілого ОСОБА_6 викраденого майна, яке належить ВСП «Дніпровське моторвагонне депо» АТ «Укрзалізниця», та, виходячи із сукупності зазначених обставин, приходить до висновку, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення і поважати Закон, а тому з метою попередження скоєння ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченого статтею обвинувачення, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 належних висновків для себе після звільнення з місць позбавлення волі (21.01.2025) не зробив, продовжує вести неправильний спосіб життя, що свідчить про наявність у ОСОБА_3 стійкої направленості умислу на вчинення злочинів і небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства, а тому суд приходить до висновку, що більш м`які види покарання не зможуть забезпечити виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, крім того і правових підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Водночас, суд констатує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин під час дії режиму воєнного стану в країні, однак правопорушення було вчинено поза межами районів вогневого ураження, тимчасової окупації та без будь-якого використання умов воєнного стану, потерпілими не являються особи, постраждалі від військової агресії, злочини не вчинено щодо їх майна або щодо майна осіб, які тимчасово залишили житло, цінність викраденого майна, тому вважає, що є неспівмірним для застосування ОСОБА_3 максимального строку покарання за вказаною статтею, а можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах мінімального покарання, передбаченого санкцією статті обвинувачення.

Вищевказане покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, воно буде законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженні не обиралась.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових трасо логічних та судових товарознавчих експертиз, на загальну суму 14198,80 гривень.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обиралась.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових трасо логічних та судових товарознавчих експертиз, на загальну суму 14198 (чотирнадцять тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Речові докази (постанови слідчого від: 19.03.2025, 11.04.2025, 29.04.2025, 06.05.2025):

- слід структури матеріалу на фрагменті тканини, поміщений до спецпакету № 5800407; слід низу взуття, поміщений до спецпакету № 5800408; металевий предмет, схожий на лом, поміщений у паперовий конверт; слід контактної поверхні слідоутворюючого об`єкта розміром 160х90 мм; слід низу взуття; три сліди папілярних узорів рук розмірами 13х18 мм, 14х17 мм та 17х24 мм; сумку з тканини коричневого кольору, які зберігаються у камері схову речових доказів Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області (квитанції із порядковим номерами № 01, № 02, № 33) знищити;

- планшетний пристрій Apple IPad Model A2602 Wi-Fi 64Gb Serial: PQOGHGXCNP, належний ВСП «Дніпровське моторвагонне депо» АТ «Укрзалізниця», який повернуто представнику потерпілого ОСОБА_6 на відповідальне зберігання (розписка від 22.04.2025, т. 2, а.к.п. 85) залишити представнику потерпілого ОСОБА_6 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (ч. 7 ст. 376 КПК України).

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1