Справа № 646/3515/25
№ провадження 1-кп/646/1093/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові кримінальне провадження № 0004818 від 08.04.2025 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 272 від 25.10.2023 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 12 від 12.01.2025 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який було продовжено та діє до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається зі ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , 17.01.2025 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ командира.

Так, 17.01.2025 приблизно о 21 год 40 хв командиром РТГр 413 осб НОМЕР_4 омбр капітаном ОСОБА_6 вишикувано військовослужбовців, в тому числі і солдата ОСОБА_3 , в пункті тимчасової дислокації підрозділу у АДРЕСА_2 з метою доведення бойового наказу командира 413 осб 43 омбр. № 1/50/1/57дск від 17.01.2025.

Під час шикування командиром РТГр 413 осб НОМЕР_4 омбр капітаном ОСОБА_6 у усному порядку доведено наказ командира 413 осб 43 омбр. № 1/50/1/57дск від 17.01.2025 про те, що з метою посилення стійкості оборони, стабілізації обстановки в батальйонному районі оборони, забезпечення своєчасного реагування на загрози і зміни в оперативній обстановці, подальшого виконання завдань щодо відсічі збройної агресії з боку російської федерації в термін до 06.00 год 18.01.2025 здійснити переміщення з району зосередження 413 осб 43 омбр н.п. Куп`янськ-Вузловий Куп`янського району Харківської області до бойової позиції ВП «Анаконда», який знаходиться у н.п. Степова Новоселівка Куп`янського району Харківської області.

Не погоджуючись з вище вказаним наказом солдат ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати наказ про те, що з метою посилення стійкості оборони, стабілізації обстановки в батальйонному районі оборони, забезпечення своєчасного реагування на загрози і зміни в оперативній обстановці, подальшого виконання завдань щодо відсічі збройної агресії з боку російської федерації в термін до 06.00 год 18.01.2025 здійснити переміщення з району зосередження 413 осб 43 омбр н.п. Куп`янськ-Вузловий Куп`янського району Харківської області до бойової позиції ВП «Анаконда», який знаходиться у н.п. Степова Новоселівка Куп`янського району Харківської області.

Після чого, у зв`язку з відкритою відмовою солдата ОСОБА_3 виконувати усний наказ, доведений командиром РТГр 413 осб НОМЕР_4 омбр капітаном ОСОБА_6 , солдата ОСОБА_3 залишено в пункті дислокації підрозділу, чим останній підірвав боєготовність та боєздатність 43омбр.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинувачені повністю визнав. Пояснив, що дійсно, відмовився виконувати наказ командира, але на теперішній час все усвідомив, зробив відповідні висновки, щиро кається у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого, та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, - непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, відомості, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є учасником бойових дій, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризувався задовільно, як солдат, який до виконання службових обов`язків ставиться з належним рівнем відповідальності; функціональні обов`язки по займаній посаді знає, добре виконує; може обґрунтовано приймати рішення та критично оцінювати свою діяльність; статути ЗСУ, керівні документи та настанови по службі знає та керується їх вимогами в повсякденній діяльності, накази виконує вчасно, розуміє їх суть і задумку командирів; за характером спокійний та врівноважений.

Суд, враховуючи наявність вище перелічених обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також думку прокурора, який вважав за можливе застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання та на підставі ст.62 КК України заміни покарання у виді позбавлення волі на тримання засудженого в дисциплінарному батальйоні, суд доходить висновку про достатність покарання у виді позбавлення волі із призначенням його нижче меншої межі, визначеної ч.4 ст.402 КК України, та на підставі ч.1 ст. 62 КК України заміні покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

У межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 27.03.2025 щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 60 560, 00 грн.

На підставі довідки серії ХАР № 04754, виданої 28.03.2025 ДУ «Харківський слідчий ізолятор» встановлено, що ОСОБА_3 підставі вищевказаної ухвали слідчого судді тримався під вартою з 27.03.2025 по 28.03.2025, звідки звільнений у зв`язку зі сплатою застави.

Довідкою ТУ ДСА у Харківській області підтверджено, що кошти у загальній сумі 60 560, 00 грн. надійшли на депозитний рахунок територіального управління з призначенням платежу «застава згідно ухвали Московського районного суду м.Харкова від 27.03.2025 у справі № 643/4839/25, провадження № 1-кс/643/1618/25 відносно ОСОБА_3 , платіж за власні кошти ОСОБА_8 ».

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави не був порушений у ході розгляду справи, то запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню з встановленими обов`язками до набрання вироком законної сили, а внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 62 Кримінального кодексу України замінити ОСОБА_3 призначене покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного прибуття до місця відбуття покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27.03.2025 по 28.03.2025, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Після набрання цим вироком законної сили заставу в розмірі 60 560, 00 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), внесену 27.03.2025 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області у якості застави за ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 27.03.2025 у справі № 643/4839/25, провадження 1-кс/643/1618/25) - повернути заставодавцю ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_5

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1