Провадження № 1-кс/638/1683/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши відкритому у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №00000623 від 22.05.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

30.05.2025 до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №00000623 від 22.05.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 307 КК України. В обґрунтування клопотання посилається на те, що 29.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, частиною другою статті 307 КК України. Підставою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовільнити, з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний та захисник просили не застосовувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який захід.

Заслухавши учасників провадження, розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною другою статті 307 КК України, в обґрунтуванні клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 09 травня 2025 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, незаконно придбав при невстановлених слідством обставинах у особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, наркотичний засіб, який незаконно зберігав при собі з метою збуту.

09 травня 2025 приблизно о 13 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , в ході проведення працівниками СКП Ізюмського РУП контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, знаходячись в буд. № 1 по вул. Льоні Голікова в м. Ізюм Харківської області, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_7 , паперовий згорток із вмістом речовини рослинного походження, темно-зеленого кольору у подрібненому стані, за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 600 грн.

09 травня 2025 року о 13 годині 30 хвилин на вулиці біля будинку №2-А по вул. Паркова в м. Ізюм Харківської області, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки працівниками СКП Ізюмського РУП у ОСОБА_7 , було вилучено, придбані ним у ОСОБА_4 , вищевказаний паперовий згорток із вмістом речовини рослинного походження, темно-зеленого кольору у подрібненому стані, яка згідно висновку експертизи дослідження матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», масою: 21,7677 г. є канабісом, який віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, маса канабісу в перерахунку на висушену речовину, склала: 19,3515 г.

28 травня 2025 приблизно о 14 годині 00 хвилин в ході проведення працівниками СКП Ізюмського РУП контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_4 знаходячись поблизу буд. 10 по вулиці Цусимській в м. Ізюм Харківської області, повторно, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_7 , 2 поліетиленових пакети із вмістом речовини рослинного походження, темно-зеленого кольору у подрібненому стані, за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 1500 грн.

28 травня 2025 року о 14 годині 25 хвилин на вулиці біля будинку № 10 по вул. Цусімській в м. Ізюм Харківської області, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки працівниками СКП Ізюмського РУП у ОСОБА_7 , було вилучено, придбані ним у ОСОБА_4 , вищевказані 2 поліетиленових пакети із вмістом речовини рослинного, походження темно-зеленого кольору у подрібненому стані, ймовірно наркотичний засіб канабіс.

ОСОБА_4 фактично затримано 28 травня 2025 року о 14:30, та о 15:21 останнього затримано за підозрою у скоєнні кримінальних правопорушень в порядку ст.208 КПК України.

29 травня 2025 року 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених частиною другою статті 307 України, тобто незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно.

Згідно із частиною першою статті 133, пункту 9 частини другої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (частина п`ята статті 132 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу (частина перша статті 183 КПК України).

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами частини п`ятої статті 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Тобто суд зобов`язаний з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_8 міг вчинити інкримінований йому злочин, передбачений частиною четвертою статті 186 КК України. При цьому, варто зазначити, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні такими доказами:

- протоколом добровільної видачі від 09.05.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколом за результатами проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 10.05.2025 року;

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 13.05.2025 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 10.05.2025 року;

- висновком експерта №СЕ-19/121-25/11809-НЗПРАП від 19.05.2025 року;

- протоколом добровільної видачі від 28.05.2025 року;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.05.2025 року;

- повідомленням про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів відносно ОСОБА_4 від 29.05.2025 року;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 29.05.2025 року.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Надаючи оцінку наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, наявністю яких обґрунтоване клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що ризики, визначені пунктами 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, є обґрунтованими та доведеними.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

У рішенні від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Заява №17283/02) Європейський суд з прав людини щодо застосування пункту 3 статті 5 Конвенції вказав, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Європейський суд з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Зазначеному відповідають положення статті 178 КПК України, якою передбачено, що слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Враховуючи існування ризиків, які встановив слідчий суддя, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у вчиненні зазначеного злочину; враховуючи особу підозрюваного, суд вважає, що є можливим застосування більш м`якого запобіжного заходу, чим тримання під вартою, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосування більш м`яких запобіжних заходів суд вважає неможливим, враховуючи ризики зазначені прокурором.

З урахуванням обрання запобіжного заходу, що не пов`язаний з тримання під вартою, на підозрюваного покладаються обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовільнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці тобто до 28 липня 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися із зазначеного місця без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 02.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1