Справа № 740/6682/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/448/25
Категорія - ч. 2 ст. 309 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відео конференції із захисником з використанням його власних технічних засобів, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000279 від 09 жовтня 2024 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2025 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який 28 грудня 2023 року був засуджений Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднане не відбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 грудня 2023 року, і за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік три місяці.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави 1591 грн. 81 коп. витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Питання про долю речових доказів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 09 жовтня 2024 року близько 13 години, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 перебуваючи у лісовому масиві по вул. Прилуцькій в м. Ніжин Чернігівської області, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, з особистих мотивів, з метою незаконного зберігання психотропної речовини та її подальшого вживання, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, незаконно придбав полімерний пакет з пазовим замком, в якому містилася кристалоподібна речовина, у складі якої було виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), після чого став зберігати її при собі.

У цей же день, у період часу з 14 год. 30 хв. по 14 год. 35 хв. працівниками Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області по вул. Прилуцькій в м. Ніжині поблизу буд. 174 у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено полімерний пакет з пазовим замком, в якому містилася кристалоподібна речовина, у складі якої було виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 0,299 г., яку останній попередньо незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» PVP віднесено до Списку 2 Таблиці І «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено».

Судом дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за ст. 309 КК України.

В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оскаржуючи судове рішення в частині фактичних обставин, кваліфікації дій, а також доведеності вини, просить вирок суду змінити через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, знизити строк покарання до 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Свої вимоги аргументує тим, що судом першої інстанції не були дотримані вимоги ст. 65 КК України, а також п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Зокрема суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а саме той факт, що в результаті скоєного нікому не заподіяно шкоди. Не враховано належним чином особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, засудження своїх дій та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Просить врахувати, що має постійне місце проживання, проживає з матір`ю та сестрою, а батько добровольцем пішов служити в ЗСУ.

Не заперечуючи вирок в частині призначення мінімального покарання за санкцією інкримінованої статті, вважає, що за наявності пом`якшуючих покарання обставин, які суттєво знижують ступінь тяжкості, суд мав приєднати меншу частину невідбутого покарання за попереднім вироком, що буде достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі просив розглянути її за його відсутності.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

За правилами ст.ст. 50, 65 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Що стосується покарання, справедливість призначення якого оскаржує обвинувачений ОСОБА_9 , то слід зазначити, що у даному випадку при призначенні покарання, судом дотримані вказані положення, і призначене судом покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та відсутності тих, що обтяжують покарання.

Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував, характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, який пов`язаний із повторним незаконним обігом особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений в період іспитового строку протягом року після засудження за ч.1 ст. 309 КК України.

Також судом враховано дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, має постійне та зареєстроване місце проживання, є працездатною особою, хоча не працює та немає постійного джерела доходу, має професійно-технічну освіту, не навчається, неодружений, не перебуває на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, згідно з досудовою доповіддю щодо нього встановлені високі ступені ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства із зазначенням неможливості виправлення без позбавлення чи обмеження волі.

При засудженні ОСОБА_8 за ч. ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, з випробуванням на один рік, не відбутим вважається один рік обмеження волі, що у співвідношенні до позбавлення волі складає 6 місяців. У той час як суд приєднав тільки три місяці позбавлення волі.

Згідно вимог ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Довідка, надана обвинуваченим в додатку до апеляційної скарги про те, що батько обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 перебуває на військовій службі, характеризує саме батька, а не особу обвинуваченого, який є повнолітнім та вже самостійно обирає форму своєї поведінки, а тому і має нести за це відповідальність передбачену законом.

Апеляційний суд наголошує, що дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини і захистом інтересів держави й суспільства.

Питання щодо призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Покарання є тим примусом держави, який повинен вплинути на свідомість обвинуваченого позитивним шляхом, з метою навести його на роздуми про недопустимість вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому, що також включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимності мети та невідворотності покарання.

Призначене ОСОБА_8 покарання за сукупністю двох вироків, відповідає суспільній небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, особі, обвинуваченого, принципам справедливості, законності та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12