СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/715/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000179 від 26.08.2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, Ніжинського району, с. Терешківка, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками складу суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 ,

особа, щодо якої розглядається клопотання - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

законний представник - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 , будучи громадянином України, у відповідності до ст. 68 Конституції України, зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зокрема п.п. 1, 2 Положення про дозвільну систему затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (далі - Положення № 576), п.п. 12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 р. за № 637/3077 (далі - Інструкція № 622).

Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471 Х-II (далі - Постанова № 2471), зброя та боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї) не можуть перебувати у власності громадян.

Так, ОСОБА_3 , 26.08.2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи неподалік ст. метро «Житомирська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві знайшов та підняв 30 патронів калібру 5,45?39 мм, таким чином незаконно, без передбаченого законом дозволу та в порушення додатку № 1, затвердженого п. 1 Постанови № 2471, п.п. 1-4, 9, 15 Положення № 576, п. п. 2.8, 8.1, 8.9 та глави 12 Інструкції № 622, внаслідок суспільно-небезпечного характеру своїх дій, що могло спричинити суспільно небезпечні наслідки, перебуваючи в стані неосудності, тобто він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, здійснив дії, спрямовані на придбання та зберігання боєприпасів, та придбав 30 патронів калібру 5,45х39 мм.

Виконуючи дії, направлені на незаконне придбання, зберігання та подальше носіння боєприпасів, а саме 30 патронів калібру 5,45х39 мм, ОСОБА_3 , підняв та помістив вказані предмети (боєприпаси) до своєї сумки золотистого кольору яка була при ньому на той час, тим самим, незаконно придбав та розпочав незаконно їх зберігати при собі.

Після чого, ОСОБА_3 , незаконно зберігаючи при собі вказані боєприпаси, а саме 30 патронів калібру 5,45х39 мм, вирішив скористатися послугами КП «Київський метрополітен» у м. Києві та направився до станції метрополітену «Житомирська» КП «Київський метрополітен», де в подальшому о 23 год. 00 хв. у вестибюлі даної станції метро його було зупинено працівником поліції.

Після того, ОСОБА_3 , був запрошений до кімнати поліції, що розташована на вказаній станції КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України в присутності двох запрошених понятих чоловічої статі, під час проведення особистого обшуку останнього та обшуку його особистих речей, виявлено та вилучено із центрального відділення пакета, який знаходився при ньому, тридцять патронів калібру 5х45 мм, які останній за вищевикладених обставин придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

В ході досудового розслідування встановлено, що вилучені у ОСОБА_3 , та надані на дослідження 30 патронів належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, що споряджені кулями "ПС" зі сталевим осердям, патрони придатні до стрільби.

Вищевказані дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є суспільно небезпечним діянням, та підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання, зберігання та носіння боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повідомив, що він не підбирав ніяких патронів, до нього підійшли представники поліції та попросили подивитись його речі.

Судом було досліджено письмові документи, а саме:

- протокол затримання ОСОБА_3 від 27.08.2024, за яким останнього було затримано 27.08.2024, о 23:00 год. за адресою: м. Київ, ст. метро «Житомирська» КП «Київський метрополітен» і у якого виявлено та вилучено: із центрального відділення пакета, який знаходився при ньому, тридцять патронів калібру 5x45 мм, які останній за вищевикладених обставин придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу;

- висновок експерта від 27.08.2024 № СЕ-19/111-24/49244-БЛ, згідно якого результати проведеного дослідження та експериментальної стрільби вказали, що надані на дослідження 30 патронів належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, що споряджені кулями «ПС» зі сталевим осердям, патрони придатні до стрільби.;

- висновок судово-психіатричної експертизи № 1425 від 15.10.2024 року, згідно якого ОСОБА_3 у період часу, до якого відноситься діяння, у скоєнні якого він підозрюється та у теперішній час виявляє ознаки Шизофренії параноїчної, безперервного перебігу, вираженого апато-дисоціативного дефекту (F20.00 MKX-10), ОСОБА_3 , за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до спеціального лікувального закладу з метою обов`язкового лікування, а також запобігання ним суспільно-небезпечних діянь (відповідно до ст. 92, ч.3 ст. 94 КК України).

Таким чином, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що дії ОСОБА_3 мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, суд зауважує, що осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення. Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб. Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 1425 від 15.10.2024, ОСОБА_3 , як на час вчинення правопорушення, так і на теперішній час виявляє ознаки шизофренії параноїчної, безперервного перебігу, вираженого апато-дисоціативного дефекту (F20.00 MKX-10), не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Із зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно п.3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

За ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Дослідивши та проаналізувавши докази по кримінальному провадженню, які є послідовними та не суперечать один одному, вислухавши думку учасників, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта № 1425 від 15.10.2024, суд прийшов до висновку, що суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_3 вчинив у стані неосудності, яка виключає можливість застосування покарання та останній за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах звичайного нагляду.

Вказані діяння вчинені ОСОБА_3 в стані неосудності, в зв`язку з чим суд, враховуючи тяжкість вчинених суспільно-небезпечних діянь, характер та тяжкість захворювання ОСОБА_3 , його ступень небезпечності для інших осіб, вважає необхідним застосувати до нього примусові заходи медичного характеру саме у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, згідно п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, оскільки інший вид примусового заходу медичного характеру не буде відповідати зазначеним вище умовам.

Згідно вимог п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не наводить назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і не вказує строк застосування примусового заходу медичного характеру.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме: сліди папілярних узорів - залишити в матеріалах кримінального провадження; особисті речі ОСОБА_7 - повернути останньому за належністю; поліетиленовий пакет, в якому міститься циліндровий механізм замка, первинна упаковка - знищити.

Витрати на залучення експерта в розмірі 1514 грн. 56 коп. слід віднести на рахунок держави.

Питання запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили судом не вирішувалось.

На підставі ч. 2 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 93, п.2 ч. 1, ч. 3 ст. 94 КК України, керуючись ст. ст. 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000179 від 26.08.2024 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками складу суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно неосудного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, внаслідок вчинення ним у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Речові докази:

- патрони калібру 5,45х39 мм, які запаковані в експертний пакет 3584995, що зберігаються у камері зберігання речових доказів УП в метрополітені ГУНП у м. Києві (квитанція № 007797) - знищити.

Витрати на залучення експерта в розмірі 1514 (одна тисяча чотирнадцять) грн. 56 коп. - віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1