Провадження №: 1-кп/752/1892/25
У Х В А Л А

12.06.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

під час проведення у залі суду у м. Києві відкритого судового засідання у кримінальному провадженні № 0003251 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Кожанка Фастівського району Київської області, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Голосіївським районним судом міста Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0003251 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, а також клопотання про перенесення судового розгляду для представлення суду документів сторони обвинувачення, що характеризують ОСОБА_7 .

Судом з`ясовано, що обвинувачений та захисник, залучений на окрему процесуальну дію, завчасно отримали примірник клопотання прокурора.

Проголошуючи клопотання про продовження запобіжного заходу, прокурор наголосив на обґрунтованість висунутого ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, а також наявність достатньої кількості доказів, які доводять події злочинів проти основ національної безпеки України та проти власності, послався на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання за вчинення тяжких злочинів, вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, знищення, спотворення інформації та речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконний вплив на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинення нового кримінального правопорушення проти основ національної безпеки, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечень щодо заявленого прокурором клопотання не навів, зазначив, що просить його задовольнити.

Захисник заперечив проти заявленого клопотання та просив обрати для ОСОБА_7 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою та/або визначити для обвинуваченого заставу.

Заслухавши сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч.1 ст. 177 КПК України).

Тримання під вартою, за приписами розділу ІІ КПК України є один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується).

У ч. 6 ст. 176 КПК України закріплено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, тобто саме тримання під вартою.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-422-1 КК України.

Судом було встановлено, що 07.12.2024 ОСОБА_7 затримано та, надалі, за ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10.12.2024 до нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

30.01.2025 та 04.03.2025 за ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід продовжувався.

Після направлення обвинувального акта до суду ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30.04.2025 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою також продовжено.

Вирішуючи клопотання прокурора та доцільність його продовження, суд враховує обставини кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , ступінь його тяжкості та кваліфікацію, а саме: за ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України - пособництво у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України - закінчений замах на пособництво в умисному знищенні чужого майна, вчинене шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України - вчинення з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, в умовах воєнного стану та за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період за попередньою змовою групою осіб.

За найтяжчий із злочинів, що інкримінуються обвинуваченому, передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі.

Під час оголошення в судовому засіданні показань, обвинувачений винуватість у вчиненні інкримінованих злочинних діянь визнав, розповів про обставини вчинення злочинів.

Аналізуючи описані прокурором ризики, суд знаходить їх наявними і сталими. Так, на існування ризику переховування від суду вказують обставини відсутності в обвинуваченого сталих соціальних та міцних родинних зв`язків та одночасного усвідомлення суворості й реальності покарання у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, що обумовлює бажання не бути засудженим та притягнутим до реальної міри покарання.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обумовлений тим, що, перебуваючи не в умовах установи попереднього ув`язнення та за наявності доступу до засобів сучасної комунікації, до всесвітньої мережі Internet, обвинувачений може вийти на зв`язок з особами, від яких отримував вказівки щодо порядку вчинення злочинів, які йому інкриміновано, повідомити їх про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб. Крім того, з урахуванням постійних воєнних загроз та продовжуваності знищення країною-агресором українського народу, населення, державності, від названих осіб обвинувачений може отримати вказівки щодо зміни своїх показань в суді.

Ризик вчинення нового кримінального правопорушення також видається наявним і таким, що не зменшився і не зник, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, не повідомив і не довів у будь-який спосіб наявність у нього легального, в тому числі, пасивного джерела доходу, єдиним способом заробітку для нього може бути продовження протиправної діяльності, у вчиненні якої він наразі обвинувачується.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, не можуть їм запобігти.

Поряд із зазначеним, розглядаючи клопотання прокурора, враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого (відомостей про наявність захворювань, потреба у спеціальному лікуванні не надходило).

Також суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував на те, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей, і тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Зазначена інституція зазначає, що суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За наведених обставин, суд вважає за можливе продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 діб без визначення застави, адже на переконання суду менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та не забезпечать його належну процесуальну поведінку, проте надасть змогу запобігти ризикам за ст. 177 КПК України, що зазначені вище.

Заперечення захисника та його усне клопотання про застосування іншого запобіжного заходу відхиляється, адже захисник не повідомив суду відомостей, які б мінімізували описані вище ризики, не представив даних про наявність помешкання, де обвинувачений міг би відбувати інший запобіжний захід, як-то у виді домашнього арешту, не повідомив про наявність поручителів, грошових коштів для сплати застави тощо.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 331, 372, 395 КПКУкраїни, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 10.08.2025 включно без визначення застави.

2. Відлік строку запобіжного заходу рахувати з 12.06.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 16.06.2025 о 10:45.

Судді ОСОБА_1 (головуюча)

ОСОБА_2

ОСОБА_3