Справа № 755/4836/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2025 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001414 від 15.07.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, маючого неповнолітню дитину, офіційно працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з положеннями статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади. Діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці І Переліку на території України забороняється, за винятком діяльності з використання рослин, включених до таблиці І Переліку в цілях і на підставах, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону, а також діяльності з культивування та використання рослин, включених до списку №3 таблиці 1 Переліку в цілях і на підставах, передбачених статтею 15 цього Закону. Діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, якщо інше не передбачено цим Законом. Ліцензія на здійснення діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів видається за наявності відповідної матеріально-технічної бази, нормативно-технічної документації, кваліфікованого персоналу, умов для забезпечення обліку та схоронності наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також для забезпечення безпечності такої діяльності. Стаття 14 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» передбачає, що громадяни мають право придбавати наркотичні засоби або психотропні речовини, включені до таблиць II і III Переліку, лише за рецептом лікаря. Згідно списку №1 таблиці № II, «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., відповідно до змін внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 653 від 24.05.2024, канабіс віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Згідно Таблиці № І «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 № 188 канабіс масою до 5,0 г. становить невеликі розміри наркотичного засобу; канабіс масою від 500 до 2500 г. становить великі розміри наркотичного засобу; канабіс масою від 2500 г. і більше становить особливо великі розміри наркотичного засобу. Незважаючи па вказані вимоги законів, у невстановлені в ході досудового розслідування час, місці та обставинах, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, обравши вчинення злочинів у сфері наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, як спосіб отримання стабільного незаконного прибутку, у порушення законодавства щодо обігу в Україні наркотичних засобів та психотропних речовин, вирішив займатися незаконним придбанням та зберіганням з мстою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіса. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи прямий умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіса, у невстановлені досудовим розслідуванням спосіб, час та місці, за невстановлених обставин, незаконно придбав, з метою збуту, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс. Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи вчиняти дії спрямовані на доведення свого злочинного умислу до кінця, невстановленим способом перемістив вищевказаний наркотичний засіб до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де почав незаконно зберігати з метою подальшого збуту. 05.02.2024 року у період часу з 06:10 до 09:00 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: чотири полімерних пакети, три з яких вакуумно запечатані з речовинами рослинного походження, які є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, а також предмети, необхідні для їх фасування та зважування: металеве сито, металевий подрібнювач та електронні ваги з залишками нашарування речовини рослинного походження, які також є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом. Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) у вилучених речовинах рослинного походження складає 530,08 г., що є великим розміром. Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 307 КК України не визнав та пояснив, що він на протязі десяти років, кожного дня вживав канабіс (курив, пив чай, їв кекси), приблизно 1-2 грами в день, з метою запобігання онкозахворюванням, ковіду та інших хвороб, однак він не вважає канабіс наркотичним засобом. Рідні знали, що він вживає канабіс. Канабіс для власного вжитку купував у вакумній упаковці раз на тиждень через мережу інтернет. Восени 2023 року, прогулюючись по території садового товариства, неподалік свого місця проживання, він помітив на закинутій земельній ділянці кущ канабіса висотою 3 метра, підійшов до нього, обірвав все листя та квіти, потім, повернувшись додому, висушив рослину у прибудові до будинку. Частину канабісу він запаковував у вакумні пакети для кращого та довшого його зберігання, а також для запобігання розповсюдження запаху. Про спосіб зберігання він дізнався з мережі інтернет. У подальшому, 05.02.2024 року за місцем його проживання працівниками поліції було проведено обшук, під час якого працівники поліції виявили та вилучили пакети з канабісом та грошові кошти, які належать його батькові. Зазначив, що під час обшуку він повідомив працівникам поліції, що у нього є канабіс для особистого вживання, показав їм місце його знаходження та добровільно його надав. Зазначив, що знайдені у його помешканні металеве сито та металевий подрібнювач він використовував для перетирання та подрібнення висушеного канабісу, електронними вагами він користувався для зважування канабісу для власного вживання, для куріння, приготування чаю, кексів. Вважає, що знайдений у нього під час обшуку канабіс не має великого розміру, вказаної речовини для власного вживання йому вистачило б на один рік. Заперечував збут вказаної наркотичної речовини. Крім того, зазначив, що на час події працював не офіційно, зараз працює офіційно у ТОВ «КАРРАРА» на посаді менеджера. Повідомив, що він не мав та не має залежності від канабісу, на обліку у лікаря нарколога не перебував та не перебуває, лікування не проходив, на даний час не вживає наркотичні засоби. Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого щодо не визнання своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами. Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що обвинувачений ОСОБА_4 є його рідний син, вони проживають окремо. Він часто приходив у гості до свого сина за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_2 . Під час того, коли він перебував за вказаною адресою, сторонніх осіб там не було. Йому відомо, що його син ОСОБА_4 вживав наркотичні засоби, а саме курив траву, вживав пиріжки з травою, у зв`язку з чим між ними часто виникали сварки та він викидав наркотичні засоби на смітник. Син йому пояснював, що наркотичні засоби допомагають при онкологічних хворобах. Йому було відомо, що у ОСОБА_4 зберігався наркотичний засіб - канабіс та він бачив вказану речовину, однак інших предметів, а саме ваги, зіп-пакети він у нього не бачив. Він також ніколи не бачив, як ОСОБА_4 курить канабіс. Зазначив, що йому не відомо чи ОСОБА_4 продавав наркотичні засоби. Кошти, які були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , належать йому особисто, оскільки вони отримані ним за продаж земельної ділянки у 2023 року та зберігались у сина ОСОБА_4 . Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона є рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_4 , вони проживають окремо, однак вона кожні вихідні бувала у гостях у брата ОСОБА_4 за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_2 . Їй відомо, що ОСОБА_4 вживає наркотичні засоби близько 10 років, вона бачила, як він курив наркотичні засоби (канабіс) у вигляді цигарок, через пляшку, випікав кекси з них. Вона бачила наркотичні засоби у підсобних приміщеннях за місцем проживання ОСОБА_4 , останній їх ховав та зберігав у вакуумних пакетах. Коли вона перебувала у помешканні ОСОБА_4 , сторонніх осіб там не було. Зазначила, що їй не відомо звідки ОСОБА_4 брав наркотичні засоби. Ваги, які були вилученні за місцем проживання ОСОБА_4 , належать їхній сім`ї. Суд бере до уваги показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в частині того, що вони бачили як обвинувачений ОСОБА_4 зберігав наркотичні речовини (канабіс) вдома за місцем свого проживання, оцінює їх як належними та достовірними у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності. Окрім показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_4 вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, також підтверджується відомостями, які містяться в досліджених судом письмових доказах та процесуальних документах, а саме у: - протоколі обшуку від 05.02.2024 року з додатками, який повністю узгоджується з переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, відповідно до якого 05.02.2024 року був проведений обшук, за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено: поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною; 6 поліетиленових зіп-пакетів з речовинами рослинного походження; 2 аркуші паперу з відтисками печатки «ДНР»; грошові кошти в сумі 2800 доларів США та 100 Євро; 3 тримачі сім-карт та 5 банківських карт; мобільний телефон «Tecno» К17 SPARK10Pro в чохлі; договір про користування електроенергією; металеве сито з нашаруванням речовини рослинного походження; електроні ваги з нашаруванням речовини рослинного походження; пристрій для подрібнення з нашаруванням речовини рослинного походження; пристрій для паління; 3 спресовані поліетиленові пакети з речовиною рослинного походження на одному з написом «ВСУ»; поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження; пластиковий контейнер з речовиною рослинного походження; відеореєстратор «NIKVISION» (т. І а.п. 83-90); - висновку експерта № СЕ-19/111-24/8898-НЗПРАП від 17.01.2023 року відповідно до якого: 1. У речовинах світло-бежевого кольору (об`єктах 1, 2), які надані на дослідження у пакетах №PSP3289980, №PSP3289978 наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, сильнодіючих та отруйних лікарських засобів, не міститься. Надані на дослідження насіння округло-яйцеподібної форми сіро-зеленого кольору - (об`єкти 3-8) надані на дослідження у пакеті №PSP3289979 є дозрілим насінням рослин роду коноплі, яке до наркотичних засобів та психотропних речовин не відноситься. Речовини рослинного походження зеленого кольору у вигляді речовин та нашарувань (об`єкти 9-11, 13-17), надані на дослідження у пакетах №PSP4192978, №PSP4192980 та PSP4192979 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. У нашаруванні речовини коричневого кольору на поверхні саморобного пристрою для куріння (об`єкті 12) наданому на дослідження у пакеті №PSP4192979, виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу. 2. Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) в об`єктах дослідження становить 530,08 г. Маса екстракту канабісу в об`єкті дослідження, а перерахунку на суху речовину, становить 1,86 г. (т. І а.п. 100-108). Крім того судом було досліджено витяги з ЄРДР за № 0001414 від 15.07.2024 року, № 0000553 від 15.03.2024 року, № 0000085 від 17.01.2023 року; постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 15.07.2024 року; постанови про визначення групи слідчих та групи прокурорів; постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 16.04.2024 року; клопотання про проведення обшуку; ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2024 року, 07.02.2024 року та 12.02.2025 року; постанову про призначення судової експертизи від 09.02.2024 року; постанову про визнання речей речовими доказами та передачу їх на зберігання від 18.09.2024 року; постанову про передачу речових доказів - грошових коштів на зберігання від 06.03.2025 року; повідомлення про підозру від 12.02.2025 року; клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 12.02.2025 року та характеризуючі матеріали на ОСОБА_4 . Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства. Разом з тим, суд критично ставиться до протоколів огляду предметів від 22.03.2024 року та 08.04.2024 року (том І а.п. 164-170), оскільки будь-яких даних на підтвердження чи спростування вини обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушенні вони не містять. Отже, з точки зору належності та допустимості вказанні докази не можуть бути прийнятими до уваги судом. Не дивлячись на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість повністю доведена зібраними та дослідженими у справі доказами. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому діянні. Під час дослідження матеріалів кримінального провадження підстав для визнання доказів недопустимими судом не установлено, так як не було встановлено факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження. При формуванні такого підходу суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к , відповідно до якої вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд вказав, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. … суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору ст. 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим, але ці обставини у даній справі судом не установлені. Доводи сторони захисту та самого обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він придбав та зберігав за місцем свого проживання заборонені наркотичні речовини виключно для власного вживання, є безпідставними, не знайшли свого підтвердження під час судового слідства та спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами. Так, зокрема великий розмір (530,08 г канабісу) та пакування (чотири полімерних пакети, три з яких вакуумно запечатані з канабісом), виявлених під час обшуку житла (будинковолодіння) ОСОБА_4 , а також предмети, які необхідні для фасування та зважування наркотичного засобу (металеве сито, електронні ваги та пристрій для подрібнення, які виявлені з нашаруванням речовини рослинного походження), чітко, безумовно та безспірно вказують на зберігання особою наркотичного засобу з метою збуту заборонених у цивільному обігу речовин. Також суд враховує, що на час події ОСОБА_4 офіційно не працював, не мав офіційного доходу, будь-яких доказів на підтвердження своїх тверджень щодо неофіційного працевлаштування та отримання грошових доходів суду не надав.

Будучи вільною у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, стороною захисту не надано суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів.

Показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в частині того, що ОСОБА_4 зберігав наркотичні засоби для власного вживання, не спростовують версію сторони обвинувачення, оскільки свідки разом з обвинуваченим не проживають. Крім того, вказані свідки є близькими родичами обвинуваченого ОСОБА_4 і можуть свідчити на користь останнього з метою уникнення ним відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Клопотань про допит інших можливих свідків або ж дослідження інших доказів на обґрунтування версії обвинуваченого від сторони захисту до суду не надходило.

Дані показання обвинуваченого суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності за вчинений тяжкий злочин.

Інші доводи сторони захисту, викладенні у клопотанні про визнання доказів не допустимими, зокрема ухвал Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2024 року, 07.02.2024 року та речей, вилучених під час обшуку, є необґрунтованими.

Зібрані у справі докази, що були досліджені під час судового розгляду, суд вважає послідовими, логічними, такими, що узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, суд і покладає їх в основу обвинувального вироку. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

При цьому, суд враховує, що п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" (зі змінами та доповненнями згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №16, далі - Постанова Пленуму ВСУ) регламентовано, що незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого. Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості. Злочини, передбачені статями 307, 309 або 311 КК України, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій.

Пункт 4 цієї ж Постанови Пленуму ВСУ передбачає, що під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації .

Про умисел на збут психотропних речовин можуть свідчити інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.

У постановах від 20 червня 2011 року у справі № 5-кс11, від 7 лютого 2013 року у справі № 5-30кс12 Верховний Суд України вказав, що якщо особа вчинила тільки одне чи кілька, незалежно від кількості та поєднання, альтернативних діянь, передбачених статтею 307 КК України, злочин визнається закінченим з моменту скоєння одного із зазначеного в диспозиції цієї статті діяння. У випадку, коли винна особа вчинила одну або кілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювались її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями. Незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує, оскільки в таких випадках на її скоєння в особи не було (не виникало) окремого умислу.

При цьому, у разі визнання особи винуватою у вчиненні декількох діянь, які відповідають складу злочину, передбаченого однією і тією самою статтею (частиною статті) закону про кримінальну відповідальність, всі ці діяння кваліфікуються в сукупності за відповідною статтею (частиною статті) лише один раз і окремої кваліфікації не потребують (див. постанову ВС від 27 вересня 2018 року у справі № 686/6613/16-к);

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд, здійснив кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу у великому розмірі, тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 307 КК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час та після вчинення протиправних дій; його ставлення до скоєного (вину не визнає); дані про його особу, а саме: його вік, не одружений, має неповнолітню дитину, наявність постійного місця проживання і реєстрації, працює офіційно станом на 20.05.2025 року, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, його позитивні характеристики за місцем проживання від сусідів та колишнього співробітника; раніше не судимий. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, та обставин, що обтяжують покарання останнього згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено. На підставі викладеного та враховуючи: думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна; думку сторони захисту - захисник просив виправдати обвинуваченого, а у разі визнання його винним - застосувати міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі, обвинувачений просив виправдати його; суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі, однак враховуючи особу обвинуваченого та відсутність судимостей, у мінімальній межі, визначеної санкцією цієї статті, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Призначаючи таке покарання без додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд враховує правову позицію ККС ВС, яка викладена у постанові від 21 лютого 2024 року (справа № 686/11385/21), з огляду на те, що за змістом обвинувального акту органом досудового розслідування корисливого мотиву при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України не встановлено, про це в обвинувальному акті мови немає, такого мотиву не встановлено і під час судового слідства. Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає. Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній. Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України. Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/8898-НЗПРАП від 21.02.2024 року у сумі 3029 грн 12 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні а саме: - речовини рослинного походження зеленого кольору, розфасовані у 4 полімерні пакети та які знаходяться в інших ємкостях та залишки на предметах, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою 530,08 г. та екстрактом канабісу масою 1,86 г.; металеве сито, електронні ваги та пристрій для паління, пристрій для подрібнення - знищити; - дві «архівні справки», три тримачі для сім-карт, п`ять банківських карток, мобільний телефон «Tecno K17 Spark Pro» в чохлі, договір про користування електричною енергією, відеореєстратор «NIKVISION" - залишити ОСОБА_4 ; - грошові кошти в сумі 2800 доларів США та 100 Євро, які зберігаються у сейфі № 0291 в Солом`янському відділенні АБ «Укргазбанк», що у м. Києві по вул. Єреванська, 1 - повернути ОСОБА_4 . Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому та його захиснику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1