Справа № 638/9541/25
Провадження № 1-в/638/597/25
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань- ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_4 про приведення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

Полковник внутрішньої служби ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_4 про приведення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В обґрунтування подання зазначає, що Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до Вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2024 року 28.04.2024 близько 04.00 год. ОСОБА_5 проходив повз домоволодіння АДРЕСА_1 , яке огороджено металевим парканом, будівлі якого були пошкоджені в результаті ракетного обстрілу військами РВ, та в цей час вирішив проникнути до даного домоволодіння, щоб здійснити крадіжку належного там майна. З цією метою ОСОБА_5 , діючи з корисливим мотивом та прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, користуючись тим, що його дії не помічені потерпілою та іншими особами, тобто діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу 28.04.2024 близько 04.16 год. проник до господарського двору домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке є огородженим, де з будинку, вхідні двері якого пошкодженні, з приміщення коридору вчинив крадіжку гілкорізу телескопічного, чорно-оранжевого кольору, без маркування, розмірами 650-900 мм, що має телескопічний механізм 640-885 мм, та кабелю монолітного ВВГ 2x2,5, мідного, довжиною 27 м, який використовувався у якості проводів електроживлення квартири. Після цього, ОСОБА_5 переніс викрадене до свого місця мешкання, таким чином отримав реальну можливість розпоряджатися чужим майном на власний розсуд, тим самим завдав матеріальної шкоду потерпілій ОСОБА_7 на суму 1379,59 грн. Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та зазначено наступне: дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною другою ст. 51 КУпАП передбачена дія, вказана частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2024 року становить 3028 грн. Тобто, вказані дії ОСОБА_5 відповідають ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» полковник внутрішньої служби ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, через канцелярію суду подав зяву, в якій просив розглянути подання без його участі.

Засуджений, ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, подав заяву з проханням слухати подання у його відсутність.

Прокурор ОСОБА_3 не зарперечував проти задоволення подання відносно засудженого ОСОБА_5 .

Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до Вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2024 року 28.04.2024 близько 04.00 год. ОСОБА_5 проходив повз домоволодіння АДРЕСА_1 , яке огороджено металевим парканом, будівлі якого були пошкоджені в результаті ракетного обстрілу військами РВ, та в цей час вирішив проникнути до даного домоволодіння, щоб здійснити крадіжку належного там майна. З цією метою ОСОБА_5 , діючи з корисливим мотивом та прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, користуючись тим, що його дії не помічені потерпілою та іншими особами, тобто діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу 28.04.2024 близько 04.16 год. проник до господарського двору домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке є огородженим, де з будинку, вхідні двері якого пошкодженні, з приміщення коридору вчинив крадіжку гілкорізу телескопічного, чорно-оранжевого кольору, без маркування, розмірами 650-900 мм, що має телескопічний механізм 640-885 мм, та кабелю монолітного ВВГ 2x2,5, мідного, довжиною 27 м, який використовувався у якості проводів електроживлення квартири. Після цього, ОСОБА_5 переніс викрадене до свого місця мешкання, таким чином отримав реальну можливість розпоряджатися чужим майном на власний розсуд, тим самим завдав матеріальної шкоду потерпілій ОСОБА_7 на суму 1379,59 грн. Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та зазначено наступне: дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною другою ст. 51 КУпАП передбачена дія, вказана частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2024 року становить 3028 грн. Тобто, вказані дії ОСОБА_5 відповідають ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із Законом № 3886-IX, ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян є дрібним викрадення чужого майна.

Визначаючи граничний розмір дрібної крадіжки - двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, слід виходити із того розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, суд вважає подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_4 про приведення вироку суду у відповідність до закону таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_4 про приведення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»- задовольнити.

Привести Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2024 року покарання за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.4 ст.185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1