Номер провадження: 11-кп/813/1511/25
Справа № 510/1219/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ренійського районного суду Одеської області від 20 січня 2025 року, у кримінальному провадженні № 0000815, внесеному до ЄРДР 25 червня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рені Одеської області, громадянки України, із середньою освітою, незаміжньої, офіційно непрацюючої, зареєстрованої у АДРЕСА_1 , фактично проживаючої у АДРЕСА_1 , раніше не судимої

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосувати до обвинуваченої ст.75 КК України, звільнивши її від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі із іспитовим строком - на 3 (три) роки, поклавши на неї, в силу п.2 та 4 ч.3 ст. 76 КК України, обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок» модуль IV «Цілепокладання та побудова життєвих планів».

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів у справі.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. №2102-ХІ, було введено воєнний стан на території України, дію якого у подальшому було продовжено у встановленому законом порядку, та який продовжує діяти по нинішній час.

ОСОБА_9 18.06.2023 р., о 07.00 год., перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає потерпіла ОСОБА_10 , під час розмови з останньою, знаходячись поруч та скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_11 відволіклася, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, з метою свого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з кишені халату потерпілої викрала грошові кошти у сумі 9 000 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму. З викраденим майном залишила місце вчинення злочину, у подальшому розпорядившись ним на свій розсуд. У подальшому частину вищевказаних грошових коштів було повернена потерпілій.

Вимоги апеляційної скарги.

Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченої та кваліфікації її дій, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягав застосуванню.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд першої інстанції при призначені покарання залишив поза увагою, що ч.1 ст. 76 КК України має імперативну силу у випадку звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, тобто суд першої інстанції, звільняючи обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, безпідставно не застосував до неї обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі викладеного прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та ухвалити у цій частині новий вирок, якимОСОБА_7 вважати засудженою за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком - на 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1,2 ч.1 та п. 2,4 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок» модуль IV «Цілепокладання та побудова життєвих планів».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 , просила її задовольнити, а вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок у цій частині.

В судовому засіданні обвинуваченапідтримала апеляційну скаргу прокурора та просили вирок суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів прокурора відносно того, що суд першої інстанції у порушення вимог кримінального законодавства безпідставно не застосував до обвинуваченої обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України, апеляційний суд вважає слушними з огляду на таке.

Положеннями ст. 75 КК передбачено, що у разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Таким чином, із аналізу змісту вказаної норми закону можна дійти висновку, що вона має імперативний характер та зобов`язує суд покласти на особу вищевикладені обов`язки.

Оскільки, вказана норма носить імперативний характер, то застосування обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, при звільненні обвинувачених від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є обов`язковою.

Повертаючись до обставин справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства за умови здійснення за нею нагляду та на обвинуваченого були покладені обов`язки, передбачені п.2 та 4 ч.3 ст. 76 КК України, які є додатковими.

Тобто, суд першої інстанції, застосовувавши вимоги ст. 75 КК України, не поклав на обвинувачену обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які є обов`язковими, тобто, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме: не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Положеннями закріпленими в ч. 1 ст. 409 КПК України регламентовано підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, зокрема, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких обставин, оскільки доводи прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 підлягає задоволенню, а оскаржений вирок скасуванню в частині покарання.

Керуючись 376,404,405,407,409,419,424,532, 615 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргузаступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ренійського районного суду Одеської області від 20 січня 2025 року, у кримінальному провадженні № 0000815, внесеному до ЄРДР 25 червня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким:

ОСОБА_7 вважати засудженою за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком - на 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1,2 ч.1 та п. 2,4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок» модуль IV «Цілепокладання та побудова життєвих планів».

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4