Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/607/2025 Справа № 641/2850/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальному провадженні № 0006843 від 25.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006843 від 25.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.04.2025 у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 вважав за необхідне призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню, зазначивши, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України), підстав для закриття провадження або внесення подання про визначення підсудності немає. Також прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення судового розгляду кримінального провадження. Щодо заявленого клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу просили суд визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, дійшов такого висновку.

Кримінальне провадження підсудне Комінтернівському районному суду м. Харкова.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження не вбачається.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Зазначене судове провадження з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Суд, виконавши вимоги ч.2 ст.315 КПК України, вважає за можливе призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню.

Щодо заявленого клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, суд зазначає таке.

В обгрунтування заявленого клопотання прокурор вказує про необхідність продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що строк запобіжного заходу завершується 30.04.2025, однак закінчити судовий розгляд до зазначеного строку неможливо внаслідок необхідності допиту у судовому засіданні обвинуваченого, свідків, дослідження письмових матеріалів та речових доказів, а заміна запобіжного заходу на більш м`який не зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, що може перешкодити судовому розгляду обвинувального акту. Підстави продовження запобіжного заходу обґрунтовує можливістю настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з часу обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, а саме: - п.1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; п. 3 незаконно впливати на свідків, посилаючись на те, що допитана в якості свідка ОСОБА_6 має дружні відносини з ОСОБА_4 та нібито на нього працює, тож останній може вплинути на нею для зміни наданих свідчень; п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки згідно з встановленими в ході досудового розслідування обставинами, протиправні дії ОСОБА_4 з забезпечення отримання документів особами, пред`явлення яких уповноваженими на вчинення мобілізаційних заходів суб`єктами виключає можливість мобілізації до лав ЗСУ таких осіб, характеризуються систематичністю та повторністю, що дає підстави вважати про можливість підозрюваного продовжити вчинення кримінального правопорушення та/або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України. Зазначає, у сторони обвинувачення є достатні дані вважати, що ризики, передбачені у п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні не зменшились та продовжують існувати, що свідчить про неможливість їх запобігання у випадку зміни ОСОБА_4 на інший, більш м`який запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Разом із тим, просить суд визначити щодо обвинуваченого заставу у сумі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням того, що ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні визнав у повному обсязі, щиро розкаївся, активно сприяв розкриттю злочину та встановленню інших осіб, які вчинили аналогічні злочини.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченимст. 177 КПК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

30.01.2025 о 18 год. 40 хв. ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

31.01.2025 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.03.2025, включно, без визначення розміру застави.

24.03.2025 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова підозрюваному продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.04.2025 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК Українистрок дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Отже, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлений ухвалою судді закінчується 30.04.2025, однак судове провадження по даному провадженню потребує значного часу для розгляду, тому враховуючи наявність відповідного клопотання прокурора, необхідно вирішити питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, наразі ризик переховування ОСОБА_4 від судує актуальним. Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років (ч. 5 ст. 407 КК України).

Врахування тяжкості кримінального правопорушення має свій раціональний зміст, оскільки така обставина свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжке кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

При цьому, суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченимист. 177 КПК України, беручи до уваги суворість передбаченого покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, що є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

Щодо наявності ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Суд також зазначає, що на теперішній час у справі не були допитані всі свідки, не досліджено докази. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим та які не існували і не розглядались на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Наведені обставини формують у судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Водночас, суд, враховуючи, що обвинувачений раніше не судимий, а також враховуючи його поведінку на стадії досудового розслідування зазначає, що прокурором існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не обґрунтовано належним чином та не доведено відповідними доказами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховування від суду; 3) незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених устатті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Рішенням Конституційного Суду України від 19.06.2024 №7-р (ІІ)/2024, частину шосту статті 176 КПК України визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною).

Отже, в даному випадку суд констатує безальтернативність запобіжного заходу згідно з ч. 6 ст.176 КПК України.

Зважаючи на те, що спливає строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за відсутності підстав для скасування запобіжного заходу, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію існуючого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1, 3 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Абзацом 8 ч.4 ст.183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Тобто, визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та її розміру у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченою ст. 114-1 та 407 КК України є дискреційним повноваженням суду. При цьому наявність дискреції має також грунтуватися на позиціях учасників кримінального провадження, висловлених в ході судового розгляду під час обрання/продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, однак вчиненого без застосування насильства або погрози його застосування та без загибелі людей, а тому суд не вбачає перешкод для визначення розміру застави на підставі ч.3 ст.183 КПК України.

Крім того, суд враховує в даному випадку позицію прокурора, який просив визначити розмір застави, посилаючись на те, що ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні визнав вину у повному обсязі, щиро розкаївся, активно сприяв розкриттю злочину та встановленню інших осіб, які вчинили аналогічні злочини. Вказані обставини в судовому засіданні також підтвердив ОСОБА_4 , вказавши також про те, що усвідомивши суспільну небезпечність своїх дій, в подальшому має намір піти на захист Вітчизни.

Суд зазначає, що частиною четвертою ст. 183 КПК України передбачено саме право, а не обов`язок суду не визначати розмір застави, а автоматична відмова у застосуванні застави без врахування всіх обставин кримінального провадження є порушенням вимог п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд враховує надані в судовому засіданні пояснення учаників процесу, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації, одружений та має на утриманні малолітню дитину. Крім того, суд акцентує увагу на тому, що прокурор в судовому засідання наголошував на можливості застосування до ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

В даному випадку суд враховує закріплений в п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і розтлумачений в п. 86 рішення ЄСПЛ у справі «Макаренко проти України» від 30.01.2018 принцип «презумпція на користь звільнення» з урахуванням того, що запобігти встановленим ризикам можливо шляхом застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи тяжкість пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його майновий стан та вік, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого, суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

У разі внесення обвинуваченим застави, суд вважає за необхідне покласти на нього певні обов`язки, з передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 194, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0006843 від 25.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України, на 29 квітня 2025 року о 10 год. 30 хв. в залі судових засідань у приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Холодноярська, 5, к. 22.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомити учасників кримінального провадження.

Задовольнити клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківській слідчий ізолятор (№27)» строком на 60 (шістдесят) днів до 22.06.2025 із визначенням розміру застави.

Розмір застави визначити в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на р/р UA0006674 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172,, отримувач ТУДСА України в Харківській області, призначення платежу: застава згідно КПК України по справі № 641/2850/25, ОСОБА_4 (Комінтернівський районний суд м. Харкова), до сплину терміну тримання під вартою.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали, тобто до 22.06.2025.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;

- не відлучатись з місця свого проживання в м. Харкові без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Комінтернівського районного суду м. Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити строком два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави заставодавцем покласти на нього обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого і його явки за викликом суду.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Встановити строк дії ухвали в частині продовження застосування запобіжного заходу до 22.06.2025.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Cуддя ОСОБА_1