Справа № 161/8371/25
Провадження № 1-кп/161/965/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 02 липня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001029, що надійшов з Луцької окружної прокуратури, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси Одеської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.12.2024 за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленою досудовим розслідуванням особою, повторно, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, усвідомлюючи злочинність своїх дій та їх правові наслідки, вирішили шляхом обману незаконно заволодіти грошовими коштами раніше незнайомих осіб, а саме: з використанням засобів зв`язку телефонувати випадковим особам похилого віку, представляючись працівником закладу охорони здоров`я та родичами потерпілих, після чого повідомляти про неіснуючий факт потрапляння в дорожньо-транспортну пригоду близької особи потерпілих, що спричинило тілесні ушкодження, які потребують негайного медичного втручання, на що терміново потрібні гроші та, відповідно, шляхом обману, заволодіти коштами потерпілих осіб, під приводом необхідності їх негайної передачі працівникам закладу охорони здоров`я для проведення операційного втручання.

Так, 18 березня 2025 року, близько 10 години (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), невстановлена досудовим розслідуванням особа, керуючись попередньо узгодженим злочинним планом, з невстановленого досудовим розслідуванням місця та пристрою зателефонувала на стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 , та представилась онукою ОСОБА_6 .

Під час телефонної розмови, невстановлена досудовим розслідуванням особа жіночої статі, ввівши в оману потерпілого повідомила, що є онукою ОСОБА_6 і потрапила у дорожньо-транспортну пригоду та потребує невідкладного проведення дороговартісної медичної операції, вартість якої складає 5 000 доларів США.

18 березня 2025 року, точний час досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, згідно попередньо узгодженого з невстановленою досудовим розслідуванням особою злочинного плану, виконуючи відведену роль, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом обману, під приводом отримання коштів для подальшого їх використання на невідкладне проведення медичної операції онуці потерпілого, незаконно заволодів грошовими коштами у особи похилого віку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 2 100 гривень, 400 доларів США, що на момент вчинення злочину, відповідно до курсу НБУ, становило 16 575 гривень 80 копійок, чим потерпілому ОСОБА_6 , який є особою похилого віку, завдано майнової шкоди на загальну суму 18 675 гривень 80 копійок.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, 18 березня 2025 року, близько 10 години (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи у житловій квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до ст. 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжений, востаннє Указом Президента України № 26/2025 від 14 січня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року на 90 діб, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із скриньки, що знаходилася у комоді спальної кімнати вказаної квартири, золоті вироби, а саме: каблучки у кількості 2 шт. та однієї пари сережок, вартість яких згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/103-25/4500-ТВ від 08 квітня 2025 року на момент вчинення злочину складала 9 643 гривні 76 копійок, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на вищевказану суму.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , 18 березня 2025 року, близько 14 години (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), повторно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, керуючись попередньо узгодженим злочинним планом, з невстановленого досудовим розслідуванням місця та пристрою, зателефонувала на номер мобільного телефону потерпілої ОСОБА_8 НОМЕР_2 та назвалась її дочкою ОСОБА_9 . В ході телефонної розмови невстановлена досудовим розслідуванням особа жіночої статі, ввівши внаслідок цього в оману потерпілу, повідомила, що вона потрапила у дорожньо-транспортну пригоду та їй необхідно кошти у сумі 30 000 доларів США для подальшого проведення медичної операції. Після цього, потерпіла ОСОБА_8 відповіла невстановленій особі, що має грошові кошти в сумі до 60 000 гривень. Під час телефонної розмови невстановлена особа також повідомила, що гроші необхідно передати особі на ім`я ОСОБА_10 , який приїде за адресою проживання потерпілої, забере гроші та привезе до лікувальної установи.

У подальшому, 18 березня 2025 року, близько 15 години (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, згідно попередньо узгодженого з невстановленою досудовим розслідуванням особою злочинного плану, виконуючи відведену роль, прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де назвавшись ОСОБА_10 , шляхом обману, під приводом отримання коштів для подальшого їх використання на невідкладне проведення медичної операції доньці потерпілої, незаконно заволодів грошовими коштами у особи похилого віку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,у сумі 55 000 гривень, чим завдав останній, яка є особою похилого віку, майнової шкоди на вищевказану суму.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень та не оспорював фактичних обставин, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, вид і розмір шкоди, перелік викраденого,мотив і мету, а також форму вини, суду дав показання, що дійсно 18 березня 2025 року він, діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно попередньо узгодженого плану, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом обману, під приводом отримання коштів для подальшого їх використання на невідкладне проведення медичної операції онуці потерпілого, заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 2 100 гривень та 400 доларів США, якого перед цим шляхом телефонної розмови ввела в оману інша особа.

Не заперечив кваліфікацію кримінального правопорушення, що він діяв за попередньою змовою групою осіб, а також те, що він своїми діями спричинив ОСОБА_6 , який є особою похилого віку, майнової шкоди на загальну суму 18 675 гривень 80 копійок.

Крім того, пояснив, що 18 березня 2025 року, близько 10 години, він був у квартирі АДРЕСА_2 , де викрав із скриньки, що знаходилася у комоді спальної кімнати, дві каблучки та одну пару сережок.

Не заперечив кваліфікацію кримінального правопорушення та те, що він своїми діями спричинив ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 9 643 гривні 76 копійок.

Крім того, вказав, що дійсно він, діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно попередньо узгодженого плану, прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де назвавшись ОСОБА_10 , шляхом обману, під приводом отримання коштів для подальшого їх використання на невідкладне проведення медичної операції доньці потерпілої, заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 у сумі 55 000 гривень, якого перед цим шляхом телефонної розмови ввела в оману інша особа.

Не заперечив кваліфікацію кримінального правопорушення, що він діяв за попередньою змовою групою осіб, а також те, що він своїми діями спричинив ОСОБА_8 , яка є особою похилого віку, майнової шкоди на суму 55 000 гривень.

На даний час збитки потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не відшкодовано, а потерпілій ОСОБА_7 відшкодовано шляхом повернення викраденого майна.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки і в подальшому не буде вчиняти кримінальних правопорушень, просив суворо його не карати та при призначенні покарання застосувати ст. 75 КК України.

Також вказав, що заявлені потерпілим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_8 , кожним зокрема, цивільні позов визнає в повному обсязі.

Від потерпілого ОСОБА_6 , який в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи без його участі, щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.

Від потерпілого ОСОБА_8 , яка в судове засідання не з`явилася, надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.

Під час судових дебатів прокурор Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, з врахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі та, на підставі ст. 71 КК України, вирок, яким призначено покарання у виді штрафу, виконувати самостійно.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, згідно з ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів і дані про особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, що передбачено п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує, що він вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, у вчиненому щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття та усвідомлення незаконності вчинених ним дій, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, готовність нести покарання та засуджував свою поведінку, має постійне місце проживання, має на утриманні одну неповнолітню дитину 2009 року народження та одну малолітню дитину 2011 року народження, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однаквчинив умисні нетяжкі корисливі злочини та умисний тяжкий корисливий злочин, раніше судимий, в тому числі, за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, вчинив нові умисні кримінальні правопорушення проти власностідо відбуття покарання у виді штрафу, призначеного вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.12.2024, тобто, на думку суду, належних висновків для себе не зробив, а попереднє засудження не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що також свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення та перевиховання і про його підвищену суспільну небезпечність, завдані потерпілим збитки не відшкодував, непрацевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, тобто вчинення кримінальних правопорушень обрав способом систематичного покращення власного матеріального становища,тому суд, з врахуванням наведеного, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, його стану здоров`я, думки потерпілих щодо призначення міри покарання, яка сама по собі не є вирішальною, але враховується судом в сукупності з іншими обставинами, наявності пом`якшуючої покарання обставини та обставини, що його обтяжує, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання,вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, в межах санкції частини статті, у виді позбавлення волі на певний строк та за ч. 4 ст. 185 КК України, в межах санкції частини статті, у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, суд також вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, необхідно зазначити, що суд, із урахуванням обставин, які оцінював при призначенні покарання, дійшов висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, а також про неможливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК України.

Крім того, судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.12.2024 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

21 січня 2025 року вищевказаний вирок суду набрав законної сили.

Із листа начальника Одеського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_4 , засуджений вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.12.2024 за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень, перебуває на обліку з 30.01.2025, станом на 10.04.2025 штраф не сплачено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення після постановлення вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.12.2024, але до повного відбуття покарання, суд, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вважає за необхідне призначити останньому остаточне покарання за сукупністю вироків та до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У той же час, відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КПК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків із застосуванням ст. 71 КК України та з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України.

На думку суду, обране покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Крім цього, суд вважає, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Щодо заявлених у кримінальному провадженні цивільних позовів суд зазначає наступне.

Потерпілий ОСОБА_6 подав цивільний позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 18 675 грн. 80 коп.

Також потерпіла ОСОБА_8 подала цивільний позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 55 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 18 675 грн. 80 коп., а ОСОБА_8 в розмірі 55 000 грн.

Разом з цим, суд враховує, що у ОСОБА_4 під час затримання було виявлено та вилучено грошові кошти в загальній сумі 34 220 грн. В судовому засіданні ОСОБА_4 заявив, що вилучені у нього грошові кошти належать потерпілим і просив їх повернути останнім.

За таких обставин, суд вважає, що потерпілому ОСОБА_6 слід повернути 12 220 грн., а потерпілій ОСОБА_8 22 000 грн.

У зв`язку з наведеним, стягненню з ОСОБА_4 на користь кожного з потерпілих підлягає майнова шкода з урахуванням вказаних сум, а саме на користь потерпілого ОСОБА_6 слід стягнути 6 455 грн. 80 коп., а на користь потерпілої ОСОБА_8 33 000 грн. 00 коп.

Таким чином, на підставі ст. 128, 129 КПК України, ст. 1166 ЦК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 завдану майнову шкоду в розмірі 6 455 грн. 80 коп.

Також, на підставі ст. 128, 129 КПК України, ст. 1166 ЦК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_8 завдану майнову шкоду в розмірі 33 000 грн. 00 коп.

Речові докази, згідно з ст. 100 КПК України, відповідно, повернути за належністю законним володільцям, залишити за належністю законному володільцю, залишити в матеріалах кримінального провадження, знищити.

Процесуальні витрати, згідно з ст. 124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Окрім того, на думку суду, застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, призначивши покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання призначеного за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.12.2024 у виді штрафу в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень та призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та штрафу в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України призначене за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.12.2024 покарання у виді штрафу в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 18 березня 2025 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід застосований щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , майнову шкоду в розмірі 6 455 (шість тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 80 копійок.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , майнову шкоду в розмірі 33 000 (тридцять три тисячі) гривень 00 копійок.

Речові докази:

-грошові кошти в сумі 12 220 (дванадцять тисяч двісті двадцять) гривень, які поміщено до спецпакету НПУ RIC2041331, які передано на зберігання до АТ КБ «ПриватБанк» повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 ;

-грошові кошти в сумі 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень, які поміщено до спецпакету НПУ RIC2041331, які передано на зберігання до АТ КБ «ПриватБанк» повернути за належністю потерпілій ОСОБА_8 ;

-2 (два) предмети подібні до кільця металу жовтого кольору; 2 (два) предмети подібні до сережок жовтого металу залишити за належністю потерпілій ОСОБА_7 ;

-мобільний телефон марки «TCNO Spark Go 2024», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , із наявними сім-картками № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; куртку темно-синього відтінку, з написом «Petrol Industries», розміром XL; чорні спортивні штани без ідентифікуючих бирок, розміром XXL; кепку чорного кольору із написом в середині «DIKR» повернути за належністю законному володільцю;

-оптичний диск залишити в матеріалах кримінального провадження;

-картонну коробку; аркуш паперу знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 8 356 (вісім тисяч триста п`ятдесят шість) грн. 95 коп. процесуальних витрат за проведення судових дактилоскопічних експертиз та судової товарознавчої експертизи (висновок експерта №СЕ-19/103-25/3679-Д від 25.03.2025, висновок експерта №СЕ-19/103-25/3680-Д від 26.03.2025 та висновок експерта №СЕ-19/103-25/4500-ТВ від 08.04.2025).

Арешт майна, відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.03.2025 (справа №161/5198/25, провадження №1-кс/161/1720/25) скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1