Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1316/25
Номер провадження 1-кс/530/356/25

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2025 р. м. Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії працівників правоохоронних органів районних відділів поліції м. Полтава підпорядкованих ГУНП в Полтавській області, -

В С Т А Н О В И В :

07.07.2025 ОСОБА_2 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з скаргою на неправомірні дії працівників правоохоронних органів районних відділів поліції м. Полтава підпорядкованих ГУНП в Полтавській області.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.07.2025 року подання Зіньківського районного суду про направлення до іншого суду провадження за скаргою ОСОБА_2 залишено без задоволення та справа повернута до Зіньківського районного суду Полтавської області і розподілена слідчому судді ОСОБА_1 01.08.2025 року .

Суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Статтею 3 КПК України передбачено, що саме до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Також цією статтею визначено сторони кримінального провадження з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

У статті 7 КПК України зазначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості тощо.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом, як того вимагають стаття 7 Загальної декларації прав людини та частина перша статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Правилами про підсудність забезпечується також рівність усіх громадян перед законом і судом (стаття 24 Конституції України та стаття 10 КПК України). Чітко встановлена законом підсудність як прояв цієї конституційної засади набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (рішення у справі «Фельдман проти України»).

Згідно зі статтею 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України. Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; ґ) Національного антикорупційного бюро України.

Тобто чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб ? слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні державні установи ? слідчі підрозділи та підрозділи детективів. Отже, органи досудового розслідування ( слідчі управління, слідчі відділи, слідчі відділення ) розташовані відповідно у територіальних органах поліції , одні з яких мають статус юридичних осіб публічного права (головні управління Національної поліції в областях), а інші- ні, але виступають їх територіальними (відокремленими) підрозділами (відділи, відділення поліції). При цьому як головні управління Національної поліції в областях , так і відділи та відділення поліції мають чітко визначену поштову адресу, а також територію, на яку поширюється їх юрисдикція. Тому місцезнаходженням відповідного органу досудового розслідування Національної поліції є місце розташування (реєстрації) територіального підрозділу Національної поліції, який має статус юридичної особи публічного права, або розташування його територіального (відокремленого) підрозділу , який такого статусу не має, до структури якого входить відповідний орган досудового розслідування.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною шостою статті 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Таким чином, територіальна підсудність визначається за місцезнаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ. Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та має наслідком скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 31 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що дана скарга бездіяльність посадової особи, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до єдиного державного реєстру досудових розслідувань не підсудна Зіньківському районному суду Полтавської області, оскільки при підготовці до судового розгляду справи, слідчим суддею було встановлено, що скаржник оскаржує бездіяльність уповноваженої особи відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, який територіально зареєстрований за адресою м. Полтава, вул. Олени Пчілки, що відноситься до територіальної підсудності Шевченківського районного суду м. Полтави.

З огляду на викладене клопотання підлягає поверненню.

Керуючись ст. 174 КПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії працівників правоохоронних органів районних відділів поліції м. Полтава підпорядкованих ГУНП в Полтавській області повернути ОСОБА_2 .

Роз`яснити ОСОБА_2 , що з метою вирішення скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії працівників правоохоронних органів районних відділів поліції м. Полтава підпорядкованих ГУНП в Полтавській області, йому необхідно звернутися з відповідною скаргою до Шевченківського районного суду міста Полтави.

Копію ухвали про повернення клопотання невідкладно надіслати особі, якай його подала, разом із клопотанням та усіма доданими до нього матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішенням судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1