Справа№751/7039/25
Провадження №1-кс/751/1810/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб державного бюро розслідувань від 17.06.2025, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на рішення слідчого державного бюро розслідувань від 17.06.2025 та просив визнати відповідь ДБР від 07.08.2025 недійсною, зобов`язати ДБР надати офіційне підтвердження або спростування автентичності листа, а також копії внутрішніх документів, що підтверджують легітимність відповіді, вжити заходів щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та почати досудове розслідування.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення скарги виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність розглядаються за правилами глави 26 КПК України, слідчим суддею того місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи положення ст.32 КПК України, щодо територіальної підсудності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод закріплено право на справедливий суд, який полягає насамперед, у тому, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своєму рішенні від 22.04.2020 у справі №51 - 1901 впс 20.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо не підлягає розгляду в цьому суді.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_2 оскаржує рішення та бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, розташованого за адресою: м. Київ вул.. Панаса Мирного, 28, що територіально відноситься до Печерського району міста Києва.

Тому виходячи з аналізу ст. 32 КПК України щодо територіальної підсудності, дана скарга не підлягає розгляду в Новозаводському районному суді міста Чернігова.

Ураховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу ОСОБА_2 повернути заявнику.

Роз`яснити особі, яка подала скаргу, що вона не позбавлена права звернутися до слідчого судді, суду за місцем розташування Державного бюро розслідувань.

Керуючись статтями 32, 303-304, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на рішення слідчого державного бюро розслідувань від 17.06.2025, яке полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути заявнику.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Копію ухвали про повернення невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий cуддя ОСОБА_1