Справа №766/140/22
н/п 1-кс/766/3358/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника СВ Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :

Слідчий у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обґрунтування клопотання:

Слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000484 від 21.07.2020, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації та будучи забезпеченим речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, 5 жовтня 2016 року вирішив ухилитися від військової служби та самовільно залишити місце служби, мотивуючи свої дії особистими обставинами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 цього ж дня 5 жовтня 2016 року в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, самовільно залишив пункт дислокації військової частини НОМЕР_1 (до 2018 року військова частина НОМЕР_2 ) у АДРЕСА_1 .

В подальшому, 7 листопада 2024 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно, з власної ініціативи прибув до розташування слідчого відділення Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області та повідомив обставини вчиненого правопорушення.

Таким чином, в період з 5 жовтня 2016 року по 7 листопада 2024 року солдат ОСОБА_5 , без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до місця служби чи до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та за час відсутності на службі не вживав жодних заходів для з`явлення до місця служби, у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, солдат ОСОБА_5 , документів, підтверджуючих поважність та законність відсутності на військовій службі командуванню військової частини НОМЕР_1 (до 2018 року військова частина НОМЕР_2 ) та до слідчого відділення Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області не надав.

За викладених вище обставин, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом проходячи її в посаді водія 2 розвідувального відділення взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 (до 2018 року військова частина НОМЕР_2 ) у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 11, 16, 49, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, 5 жовтня 2016 року самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 (до 2018 року військова частина НОМЕР_2 ) у АДРЕСА_1 та, як наслідок, ухилявся від проходження військової служби до 07 листопада 2024 року, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лугове Березанського району Миколаївської області, громадянин України, не одружений, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби за контрактом, який проходив службу на посаді старшого механіка-водія танкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_3 , раніше не судимого.

23.01.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та особисто вручено відповідно до вимог ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: матеріалами службового розслідування; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років.

27.01.2025 у зв`язку з зарахуванням до військової частини для продовження військової служби та отримання письмової згоди командира військової частини НОМЕР_3 , військовослужбовцю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 було вручено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, яке в подальшому скеровано для розгляду до Херсонського міського суду в Херсонській області, розгляд якого було призначено на 25.03.2025.

Відповідно до листа т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_6 , військовослужбовець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зарахований на всі види забезпечення військової частина, а після переведений до військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ).

Відповідно до листа т.в.о. командира військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_7 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_5 був прийнятий для подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_5 , після чого з 26.02.2025 рахується як військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину. У зв`язку з чим направити ОСОБА_5 , на судове засідання для розгляду клопотання не є можливим.

25.03.2025 суддею Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_8 винесено ухвалу про залишення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності без розгляду, у зв`язку з відсутністю підозрюваного.

08.04.2025 ОСОБА_5 , відповідно до ст. 138 КПК України, за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , було направлено повістки про прибуття останнього на 11.04.2025 на 10.00 год., 12.04.2025 на 10.00 год., 13.04.2025 на 10.00 год., до слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області для проведення слідчих та процесуальних дій.

Однак на вказані дати та час ОСОБА_5 , не прибув до слідчого для здійснення слідчих та процесуальних дій, будь-які документи, які підтверджують поважність причин не прибуття не надав.

Відповідно до відповіді на доручення оперуповноваженого ВКП Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 встановлено, що в ході виконання доручення у кримінальному провадженні № 0000484 проводились оперативно-розшукові заходи після повторного залишення військової частини НОМЕР_5 , спрямовані на встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити місце знаходження не надалось можливим.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_5 , переховується від слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим його місцезнаходження слідству невідоме, на зв`язок не виходить. Військову частину НОМЕР_5 де проходив службу ОСОБА_5 на даний момент самовільно залишив.

З метою досягнення дієвості вказаного кримінального провадження виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є, зокрема, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, сторона обвинувачення приходить до висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років у зв`язку із чим у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини буде в майбутньому переховуватись від органів досудового розслідування.

Поряд з цим, підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні умисного тяжкого злочину, у подальшому, його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч.4 ст.407 КК України, та може умисно ухиляється від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховатись від органів досудового розслідування та суду, може зникнути з місця постійного мешкання до іншої місцевості, країни, у зв`язку з чим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та, як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності.

Отже, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 , у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у такий спосіб може та буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджаючи таким чином встановленню істини по справі.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.

Наступний ризик, який вказує на необхідність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, є ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 , будучи в минулому військовослужбовцем військової частини, перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, здійснювати вплив на інших військовослужбовців, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, у тому числі за допомогою засобів зв`язку, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема, перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх знайомих по службі, підлеглих тощо.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, дії підозрюваного під час вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, свідчать про наявність ризику продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, ухилятися від проходження військової служби, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

При встановленні наявності цього ризику необхідно врахувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Ризик впливу на свідків також обумовлюється можливим використанням ОСОБА_5 , знайомств, зв`язків, обізнаності про осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, з метою підбурювання їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою.

Оскільки свідки сторони обвинувачення відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

Судом необхідно врахувати й те, що для здійснення тиску не обов`язково осіб знати особисто. Для цього достатньо, наприклад, того, що особі, якій загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, після ознайомлення з матеріалами справи стануть відомі анкетні дані свідків, і з метою уникнення покарання, можуть вчинятися дії, покликані на примушення свідків до зміни показань або до відмови від їх надання.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, що:

1) є наявні вагомі докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

2) підозрюваний вчинив умисний злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосовувати до нього запобіжний захід, пов`язаний з обмеженням волі та свободи пересування;

4) репутацію підозрюваного, який характеризується негативно;

5) підозрюваний раніше не судимий;

6) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що останній переховується від органу досудового розслідування.

Згідно п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

У зв`язку з тим, що підозрюваний ухиляється від органу досудового розслідування, застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не буде дієвим та унеможливлює виконання ним особистого зобов`язання.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що підозрюваний вже ухиляється від органу досудового розслідування, що унеможливить здійснення виконання такої ухвали суду органами Національної поліції.

Відтак, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Необхідність у допиті свідків під час судового розгляду щодо запобіжного заходу відсутня.

До військовослужбовців, які підозрюються за вище вказаними статтями застосовується безальтернативний запобіжний захід тримання під вартою, без вказівки у змінах до закону про необхідність доведення наявності ризиків.

Беручи до уваги те, що на теперішній час місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , невідоме, а також те, що останній неодноразово викликався до слідчого, але жодного разу на виклики не з`явився, не повідомивши при цьому про причини своєї неявки, тобто останній переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується, 18.04.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.

18 квітня 2025 року у відповідності до положень ст. 281 КПК України, ОСОБА_5 , оголошено в розшук у зв`язку із невідомим місцезнаходженням підозрюваного та у зв`язку з тим, що підозрюваний повторно вчинив самовільне залишення військової частини, не з`являється без поважних причин на виклик слідчого. Проведеними слідчими діями та іншими заходами встановити точне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , не надалося можливим, у зв`язку з чим відповідною постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного оголошено в розшук, та до теперішнього часу проведеними слідчими розшуковими (гласними) діями та іншими заходами встановити його місцезнаходження не надалося можливим.

Беручи до уваги те, що, ОСОБА_5 , усвідомлює, що отримавши повідомленням про підозру у вчиненні умисного тяжкого злочину, не з`явився на розгляд клопотання щодо його звільнення відповідно ч. 5 ст. 401 КК України та являючись військовослужбовцем котрий повторно самовільно залишив військову частину НОМЕР_5 , розуміє що його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч. 4 ст. 407 КК України, внаслідок чого умисно ухиляється від явки в органи досудового слідства, слідчого судді та й надалі переховується від органів досудового розслідування та суду.

Доводи сторін у справі.

Прокурор у судове засідання не з`явився причин неявки суду не повідомив. Враховуючи норму ч. 2 ст. 189 КПК України щодо негайного розгляду вказаного клопотання після його одержання, слідчий суддя вирішив розглядати без участі прокурора. Неявка учасників процесу не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування розгляду за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Мотивація суду:

Частиною 1 ст. 188 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно вимог ч.3 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України встановлюється порядок здійснення виклику слідчим, прокурором, здійснення судового виклику і приводу.

Згідно з ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Частиною 2 ст. 135 КПК України визначено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до ч.1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Судом встановлено, що слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000484 від 21.07.2020 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставини правопорушення більш детально викладені у клопотанні.

Згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до наданих до клопотання документів, вбачається, що повідомлення про підозру сформоване та вручено ОСОБА_5 23.01.2025, про що свідчить його особистий підпис у повідомленні.

Частиною 5 ст. 401 КК України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

У зв`язку із виявленням ОСОБА_5 бажання повернутися до іншої військової частини для продовження проходження військової служби, а також за наявної письмової згоди в.о. командира військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України для проходження ОСОБА_5 військової служби, Херсонською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону до суду направлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за вищевказаних підстав.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.03.2025 клопотання прокурора залишено без розгляду, у зв`язку із відсутністю підозрюваного та неможливістю забезпечення його явки в судове засідання.

В матеріалах клопотання наявний лист в.о. командира військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України про те, що з 26.02.2025 молодший сержант ОСОБА_5 рахується як військовослужбовець вказаної військової частини, який самовільно її залишив.

Також в матеріалах клопотання містяться докази направлення ОСОБА_5 повісток про виклик до слідчого, вжиття органом досудового розслідування заходів з розшуку підозрюваного, за результатами яких місце знаходження підозрюваного встановити на надалося можливим.

Як зазначає слідчий у кримінальному провадженні, на неодноразові виклики слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_5 не з`явився, причин неявки не повідомляв, тому постановою слідчого у кримінальному провадженні від 18.04.2025 підозрюваного оголошено у розшук, здійснення якого доручено відділу кримінальної поліції Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

Відповідно до ч.1 ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу відповідає вимогам ст.188 КПК та подане одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На даному етапі досудового розслідування, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході розслідування доказами, дослідженими слідчим суддею під час постановлення у справі процесуального рішення.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та переховується від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатньо підстав вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу участь підозрюваного є обов`язковою та з метою покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання подальшому переховуванню від органів досудового розслідування та суду, продовження протиправної діяльності, слідчий суддя вважає необхідним надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 188,189,190 КПК України, -

постановила:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні задовольнити.

Надати у кримінальному провадженні № 0000484 від 21.07.2020 дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виконання ухвали про здійснення приводу доручити слідчому у кримінальному провадженні заступнику начальника СВ Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала втрачає законну силу: з моменту приводу підозрюваного/обвинуваченого до слідчого судді; у разі відкликання ухвали прокурором; у разі добровільної явки підозрюваного до слідчого судді; за сплином шести місяців 21 жовтня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1