Справа № 738/550/25
№ провадження 1-в/738/117/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року Менський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена клопотання захисника ОСОБА_5 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про дострокове зняття судимості, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року до Менського районного суду звернувся адвокат ОСОБА_5 з клопотанням в інтересах засудженого ОСОБА_4 про дострокове зняття судимості. Клопотання мотивував наступним. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14.08.2019 було задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду російської федерації у відповідність із законодавством України: визначено, що діянні, у вчиненні яких визнано винуватим ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду міста Барнаула Алтайського краю від 16 липня 2018 року, що був змінений апеляційною ухвалою суду апеляційної інстанції Алтайського крайового суду від 12 жовтня 2018 року підлягає правовій кваліфікації за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 307 КК України та частиною 3 статті 307 КК України; за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 307 КК України ОСОБА_4 вважати засудженим до 8 років позбавлення волі, за частиною 3 статті 307 КК України ОСОБА_4 вважати засудженим до 10 років позбавлення волі. З урахуванням статті 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 вважати засудженим до 12 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 16 липня 2018 року. Зараховано строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання у виді позбавлення волі з 09 грудня 2015 року по 15 липня 2018 року включно. Згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2022 ОСОБА_4 , засудженого вироком Ленінського районного суду міста Барнаул Алтайського краю від 16.07.2018, зміненого ухвалою Апеляційної інстанції Алтайського крайового суду від 12.10.2018, який приведено у відповідність до законодавства України згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 14.08.2019, за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років, звільнено умовно достроково від відбування покарання на невідбуту частину, що становить 2 роки 10 місяців 19 днів позбавлення волі. З 05.07.2022 ОСОБА_4 проходить службу в Збройних Силах України. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 не був засуджений вироком українського суду, тому на нього не можуть поширюватись обмеження щодо зняття судимості, передбачені частинами 2 та 3 статті 91 КК України, а також те, що наявність судимості становить перешкоду для зайняття посад в ЗСУ на які ОСОБА_4 має намір призначити його безпосереднє керівництвом, захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про дострокове зняття із засудженого ОСОБА_4 судимості.

В судовому засіданні ОСОБА_4 подане клопотання підтримав та, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даного клопотання.

Заслухавши пояснення заявника, враховуючи думку прокурора, дослідивши матеріали поданого клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 538 КПК України після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який хвали вирок, має право розглянути питання про знання судимості з цієї особи за її клопотанням.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Ленінського районного суду міста Барнаула Алтайського краю від 16 липня 2018 року, що був змінений апеляційною ухвалою суду апеляційної інстанції Алтайського крайового суду від 12 жовтня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1, п. а, г ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 12 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання рахувати з 16 липня 2018 року. Зарахувати у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 09 грудня 2015 року по 15 липня 2018 року включно.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2019 року вирок Ленінського районного суду міста Барнаула Алтайського краю від 16 липня 2018 року, що був змінений апеляційною ухвалою суду апеляційної інстанції Алтайського крайового суду від 12 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1, п. а, г ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації приведено у відповідність із законодавством України.

Визначено, що діяння, у вчиненні яких визнано винуватим ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду міста Барнаула Алтайського краю від 16 липня 2018 року, що був змінений апеляційною ухвалою суду апеляційної інстанції Алтайського крайового суду від 12 жовтня 2018 року підлягає правовій кваліфікації за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України та частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України.

За частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 вважати засудженим до 8 (восьми) років позбавлення волі, за частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 вважати засудженим до 10 (десяти) років позбавлення волі. З урахуванням статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 вважати засудженим до 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Визначити, що за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 307 та частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України підлягає відбуванню ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду міста Барнаула Алтайського краю від 16 липня 2018 року, що був змінений апеляційною ухвалою суду апеляційної інстанції Алтайського крайового суду від 12 жовтня 2018 року - покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 16 липня 2018 року.

Зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі з 09 грудня 2015 року по 15 липня 2018 року включно.

Кінець строку покарання 04.02.2025.

Згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2022 ОСОБА_4 , засудженого вироком Ленінського районного суду міста Барнаул Алтайського краю від 16.07.2018, зміненого ухвалою Апеляційної інстанції Алтайського крайового суду від 12.10.2018, який приведено у відповідність до законодавства України згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 14.08.2019, за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років, звільнено умовно достроково від відбування покарання на невідбуту частину, що становить 2 роки 10 місяців 19 днів позбавлення волі.

Судом також встановлено, що з 05.07.2022 ОСОБА_4 проходить службу в Збройних Силах України.

Згідно з Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11 жовтня 2024 року ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за контрактом.

Наявні в матеріалах справи докази, зокрема службова характеристика, факт нагородження ОСОБА_4 відзнакою Президента України та посвідчення учасника бойових дій свідчать про зразкову поведінку засудженого ОСОБА_4 після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є: погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Разом з тим, поняття погашення судимості та зняття судимості різні за своїм змістом.

Так, строки погашення судимості чітко визначені ст. 89 КК України.

Сплив строків, визначених у ст. 89 КК України погашає судимість в силу закону.

Зняття судимості згідно ст. 91 КК України можливо до закінчення строків визначених ст. 89 КК України і вирішується судом в порядку ст.538 КПК України.

Згідно з п. п. 5 - 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 26 грудня 2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» відповідно до ч. 1 ст. 88 КК особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Положення закону про судимість поширюються на весь строк відбування як основного, так і додаткового покарання, а у випадках, передбачених пунктами 5-9 ст. 89, пунктами 2-4 ч. 2 ст. 108 КК, - і на певний строк після відбуття покарання. Погашення і зняття судимості є різними формами припинення стану судимості. Воно можливе лише за наявності передбачених, зокрема, статтею 89 КК України підстав і за умови, що особа протягом строку погашення судимості не вчинить нового злочину. Погашення судимості не потребує посвідчення спеціальним рішенням суду чи іншим документом. Дострокове зняття судимості відповідно до ст. 91 чи ч. 3 ст. 108 КК з повнолітньої особи, яка відбула покарання у виді обмеження або позбавлення волі, та з особи, що вчинила тяжкий або особливо тяжкий злочин у віці до 18 років і відбула за нього покарання у виді позбавлення волі, можливе тільки після закінчення не менше ніж половини строку погашення судимості, передбаченого ст. 89 КК, і лише за умови, що судом буде встановлено, що ця особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення. У такому випадку суддя виносить мотивовану постанову про дострокове зняття судимості з дотриманням порядку, встановленого ст. 414 КПК. Зняття судимості є правом, а не обов`язком суду.

Згідно частин другої та третьої статті 91 КК України зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 КК України не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні кримінальні правопорушення або кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією. Зняття судимості допускається лише після закінчення не менше як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема, то що ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України, які згідно зі статтею 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, а також те, що на час розгляду клопотання не пройшло половини строку погашення судимості, визначеного статтею 89 КК України, тому задоволення поданого адвокатом ОСОБА_5 клопотання повністю суперечитиме нормам статті 91 КК України.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що подане клопотання є безпідставним, необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 89-91 КК України, статтями 537 539 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_4 про дострокове зняття судимості відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1