Справа № 931/372/25
Провадження № 1-кп/931/76/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 31 березня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копачівка Рожищенського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною загальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» рядового ОСОБА_3 зараховано на службу за призовом у воєнний час для комплектування військової частини НОМЕР_1 із числа мобілізованих, які прибули з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 102 від 12.04.2023 рядового ОСОБА_3 призначено на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Будучи військовослужбовцем, рядовий ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, рядовий ОСОБА_3 під час проходження військової служби у Збройних Силах України в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 30 березня 2025 року близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи біля місцевого ставка, який розташований між річкою Луга-Свинорийка та вул. Набережна сел. Локачі, Володимирського району Волинської області, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, на грунті особистих неприязних відносин, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс один удар предметом, який має колото- ріжучі властивості у ліву лопатку ОСОБА_4 , в подальшому ОСОБА_3 тримаючи в руці предмет, який має колото-ріжучі властивості, під час того, як потерпілий ОСОБА_4 взяв його за кисті рук, порізав останньому палець лівої руки. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани лівої лопаткової ділянки, різана рана 1 пальця лівої руки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в умисному легкому тілесному ушкоджені, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду в порядку, передбаченому ст. 302 КПК України, разом з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності його захисника ОСОБА_5 , згідно якої ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, згідний зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згідний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні; матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості.

Потерпілий ОСОБА_4 своєю заявою, що міститься у матеріалах кримінального провадження, також не заперечує щодо розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, суд розглядає обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 про вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який на обліку в лікаря психіатра та наколола не перебуває, за час проходження служби зарекомендував себе задовільно, неодружений, згідно ст. 89 КК України не судимий та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Речові докази:

куртку чорну, флісову кофту кольору хакі, синю футболку, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, повернути власнику ОСОБА_4 ;

оптичний диск з відеозаписами з нагрудного відеореєстратора №0011 станом на 30.03.2025 залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1