1Справа № 335/5326/25 1-кс/335/1976/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 15.05.2025, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одружений, дітей не має, є військовослужбовцем В/Ч НОМЕР_1 , перебуває на посаді командира ІНФОРМАЦІЯ_5 у військовому званні «старший солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 15.05.2025, досудове розслідування у якому здійснюється СУ ГУНП в Запорізькій області, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом № 109 від 18.04.2025 військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 призначено на посаду командира ІНФОРМАЦІЯ_5 у військовому званні «старший солдат».

Так, ОСОБА_5 , при зарахуванні на військову службу, відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», склав Військову присягу та присягнув бути вірними та відданими Українському народові, завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю.

Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з п. 1 Положення про ІНФОРМАЦІЯ_2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі Положення), - ІНФОРМАЦІЯ_2 є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до п. 2 Положення, ІНФОРМАЦІЯ_2 у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Відповідно до п. 8 Положення, завданнями ІНФОРМАЦІЯ_2 є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (ІНФОРМАЦІЯ_2 Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (районні ІНФОРМАЦІЯ_2), проведення заходів із взяття громадян України на військовий облік призовників, направлення громадян України для проходження базової військової служби, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Згідно з п. 9 Положення, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до покладених на них завдань, оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам.

Згідно з п. 11 Положення, районні ІНФОРМАЦІЯ_2, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: здійснюють взяття громадян України на військовий облік призовників, організовують з визначеною періодичністю (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, дія якого у подальшому неодноразово продовжувалася і який, в тому числі, діяв на час вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, - пунктів - 1г 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, проголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це в т.ч.: медичний огляд військовозобов`язаних.

Відповідно до п.п. 1.3 п. 1 розділу І Положення основними завданнями військово-лікарської експертизи є в т.ч. добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України.

Відповідно до п.п. 3.1 п. 3. розділу ІІ Положення медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_2 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_2 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно п.п. 3.2 п. 3. розділу ІІ Положення під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Відповідно до п.п. 20.3 розділу ІІ Положення при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту: в т.ч. «непридатний» до військової служби з виключенням з військового обліку.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій ст. 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Нормами ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особам, зазначеним у частині першій ст. 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Положеннями ст.ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вимоги для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

ОСОБА_5 знав та розумів, що відповідно до вказаного вище законодавства, на нього, у тому числі, покладено обов`язки додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді командира ІНФОРМАЦІЯ_6, військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», всупереч обов`язку неухильного дотримання вищевказаних норм законів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинив злочин за наступних обставин: так, 08.05.2025 ОСОБА_5 , дізнався про те, що гр. ОСОБА_7 має бажання уникнути призову на військову службу під час мобілізації, шляхом отримання статусу непридатного до військової служби, який надасть останньому можливість перетнути державний кордон і виїхати за межі України.

В той же час, у ОСОБА_5 , який був обізнаний з завданнями та функціями ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо видачі військово-облікових документів та проведення військової лікарської комісії для військовозобов`язаних осіб, виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_7 , за вчинення впливу на військових посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою вчинення дій, щодо виготовлення та видачі військово-облікового документу та довідки про проходження військово-лікарської комісії за якою ОСОБА_7 буде визнано непридатним до військової служби, що надасть ОСОБА_7 можливість уникнення призову на військову службу за мобілізацією, з можливістю перетнути державний кордон України

Плануючи протиправні дії з одержання неправомірної вигоди для себе, ОСОБА_5 повідомив гр. ОСОБА_7 про необхідність особистої зустрічі і визначив місцем такої зустрічі відкриту ділянку місцевості поблизу буд. АДРЕСА_3 .

Для доведення свого злочинного умислу до кінця, та формування у гр. ОСОБА_8 переконання, що ОСОБА_9 здатний здійснити вплив на військових посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , 30.05.2025, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 з метою досягнення злочинної мети, маючи умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на військову посадову особу ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо надання ОСОБА_7 , який підлягає призову на військову службу за мобілізацією офіційних документів, а саме: військово-облікового документу та довідки військово-лікарської комісії за якою ОСОБА_7 буде визнано непридатним до військової служби, що надасть ОСОБА_7 можливість уникнення призову на військову службу за мобілізацією, , знаходячись на відкритій ділянці місцевості поблизу буд. АДРЕСА_3 зустрівся з ОСОБА_7 та повідомив про необхідності надання йому, як особі що має зв`язки у одному з ІНФОРМАЦІЯ_3 грошових коштів у сумі 12000 доларів США, у якості неправомірної вигоди, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на військову посадову особу ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо надання офіційних документів, а саме: військово-облікового документу та довідки військово-лікарської комісії за якою ОСОБА_7 буде визнано непридатним до військової служби, що надасть ОСОБА_7 можливість уникнення призову на військову службу за мобілізацією. На вказану пропозицію ОСОБА_7 погодився.

Після цього, 04.06.2025, приблизно о 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на військову посадову особу ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибув до відкритої ділянки місцевості поблизу буд. АДРЕСА_4 , де сів до транспортного засобу білого кольору, на якому прибув гр. ОСОБА_7 , а саме до автомобілю ЗАЗ Lanos з д.н.з. НОМЕР_3 де, одержав для себе від ОСОБА_7 , який прибув до вказаного місця за вказівкою ОСОБА_5 , частину від раніше зазначеної неправомірної вигоди, розміром 12000 доларів США, у сумі 4400 доларів США, що станом на 04.06.2025 згідно офіційного курсу НБУ становить 183 209, 40 гривень, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на військову посадову особу ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо виготовлення офіційних документів, а саме: військово-облікового документу та довідки військово-лікарської комісії за якою ОСОБА_7 буде визнано непридатним до військової служби, що надасть ОСОБА_7 можливість уникнення призову на військову службу за мобілізацією.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, одержав від ОСОБА_7 частину неправомірної вигоди у сумі 4400 доларів США, від раніше зазначеної неправомірної вигоди, розміром 12000 доларів США, що станом на 04.06.2025 згідно офіційного курсу НБУ становить 183 209, 40 гривень.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового слідства та /або суду; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, про які зазначено у клопотанні. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належну поведінку підозрюваного, тому просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечувала. Вважає необґрунтованою підозру, а також недоведеними ризики, про які зазначає сторона обвинувачення. Посилаючись на положення ч. 2 ст. 183 КПК України, вважає, що до підозрюваного, який раніше не засуджений, виходячи з виду покарання, яке передбачено за вчинення інкримінованого йому злочину, не може бути застосований такий запобіжний захід як тримання під вартою. Просила застосувати до підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, більш м`який запобіжний захід, який забезпечить його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисника, наполягав на відсутності у нього наміру перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 15.05.2025, у якому 04.06.2025 року о 14 год. 10 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 05.06.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з наявних в наданих слідчому судді матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Доводи сторони захисту в цій частині щодо необґрунтованості підозри слідчий суддя не бере до уваги, оскільки на даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду, а матеріали клопотання містять достатньо даних для висновку про причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованого злочину. Крім того, кваліфікація кримінального правопорушення може бути уточнена під час досудового розслідування у разі встановлення його нових фактичних обставин, а її правильність підлягає оцінці під час судового розгляду.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства", у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Виходячи із тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено прокурором у судовому засіданні, що не спростовано стороною захисту.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не засуджений, є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, одружений, дітей не має, а також його вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я.

Поряд з цим, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.

Слідчий суддя, вирішуючи клопотання, враховує тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , та передбачений Законом максимальний вид покарання за його вчинення у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, та враховує доводи сторони захисту щодо неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Таким чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 раніше не засуджений, а в ході розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не наведено обставин, які б свідчили, що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування чи перешкоджав кримінальному провадженню, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення, підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

При цьому, враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, наявні підстави застосування до підозрюваного запобіжного заходу, однак, виходячи із встановлених вище обставин, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем, більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та покласти на нього передбачені ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, є достатнім та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Враховуючи вимоги ч. 7 ст. 194, ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 визначені обов`язки в межах строку досудового розслідування - до 05.08.2025 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 183, 184, 192-194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 05.08.2025 року включно, обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти у залі суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до яких, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1