Справа № 127/6703/25
Провадження №11-кп/801/758/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представник потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000038, внесеного до ЄРДР 13.01.2025 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2025, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стадниця Вінницького району Вінницької області, громадянина України, з середньою загальною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Вирішено питання з процесуальними витратами, позовною заявою та речовими доказами.

В С Т А Н О В И В:

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2025 ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 будучи обізнаним у тому, що з 24.02.2024 на всій території України діє правовий режим воєнного стану, 22 грудня 2024 року о 05:24 год. 24 з будівельного майданчика ЖК «Лаванда парк», розташованого на вул. Левка Лук?яненка, 16Б, у м. Вінниці, де здійснює господарську діяльність обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Лаванда Плюс» (код ЄРДПОУ 44651170), діючи умисно, таємно, з корисливим мотивом, з метою власного збагачення, долаючи перешкоду, перестрибнув через сітку, якою був огороджений будівельний майданчик, таким чином проник на його територію та, побачивши на баштовому крані кабель, вирішив його викрасти.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, за допомогою металевої пилки, яку приніс із собою, обрізав кабель марки КГ 4*35 довжиною 45 м, який був приєднаний до електрощитової та баштового крану, після чого скрутив його, поклав собі на плече та виніс його за межі території ЖК «Лаванда парк».

Надалі, ОСОБА_9 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Лаванда Плюс» матеріальну шкоду на суму 14 027,40 грн.

Крім того, ОСОБА_9 , обвинувачується у тому, що він, попередньо 22.12.2024 вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, маючи умисел на вчинення крадіжки з території будівельного майданчика ЖК «Лаванда парк», розташованого на вул. Левка Лук?яненка, 16Б у м. Вінниці, де здійснює господарську діяльність обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Лаванда Плюс» (код ЄРДПОУ 44651170), 13.01.2025 о 02:30 год. перебуваючи в стані, викликаному вживанням метадону, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливим мотивом, з метою власного збагачення, долаючи перешкоду, розмотав металевий дріт у сітці, якою був огороджений будівельний майданчик, проник на його територію та, побачивши на баштовому крані кабель, вирішив його викрасти.

Реалізуючи свій протиправний умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, за допомогою металевої пилки, яку приніс із собою, обрізав кабель марки КГ 4*35 довжиною 45 м, який був приєднаний до електрощитової та баштового крану, після чого скрутив його, поклав собі на плече та виніс за межі території ЖК «Лаванда парк».

Надалі, ОСОБА_9 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Лаванда Плюс» матеріальної шкоди на суму 14 391,90 грн.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Не погодившись із вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2025 захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просила змінити вирок у частині покарання, та застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України,

Апеляційну скаргу мотивує тим, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2025 року щодо ОСОБА_9 є незаконним, неправильним та таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та обставинам справи.

ОСОБА_9 на досудовому слідстві та в судовому засіданні повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, визнав позов потерпілого, добровільно погодився на відшкодування завданої шкоди та має намір її компенсувати.

Обвинувачений є вдівцем, проживає з неповнолітнім сином, якого виховує самостійно, а також з батьками пенсійного віку, які потребують стороннього догляду.

Крім того, ОСОБА_9 раніше не судимий, характеризується позитивно, має постійне місце проживання та трудові навички. З урахуванням наведеного, захист вважає можливим застосування до ОСОБА_9 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що буде відповідати принципам справедливості, гуманізму та індивідуалізації кримінальної відповідальності.

З урахуванням того, що обвинуваченого було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак він на адресу суду не надіслав ні клопотання про проведення судового засідання, ні заяви чи клопотання про відкладення судового засідання, а також з огляду на те, що вимоги апеляційної скарги не пов`язані з можливістю погіршення його становища, апеляційний суд дійшов висновку про можливість проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 .

Так, у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 756/11040/17 (провадження № 51-5775км19) суд вказав, що «у разі належного повідомлення обвинуваченого про судове засідання та відсутності доказів поважності причин його неявки, а також якщо апеляційна скарга не містить вимог про погіршення його становища, відсутність обвинуваченого не є перешкодою для розгляду справи».

Аналогічну позицію займає ЄСПЛ, який у рішенні у справі «Ермі проти Італії» (заява № 18114/02, § 72) зазначив, що особа, яка належним чином повідомлена про судовий розгляд і має можливість бути присутньою, але не реалізує це право, не може посилатися на порушення статті 6 Конвенції.

Також у справі «Меденіца проти Швейцарії» (заява № 20491/92, § 58) Європейський суд з прав людини наголосив, що неявка обвинуваченого не є перешкодою для розгляду, якщо держава забезпечила йому реальну можливість бути присутнім.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позицію захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовільнити, представника потерпілого, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, проте тільки, якщо цивільний позов буде відшкодовано у повному обсязі, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення є законним, якщо його ухвалено з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону; обґрунтованим якщо воно постановлене на підставі всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, підтвердженого допустимими доказами; та вмотивованим коли у ньому наведено логічне і послідовне пояснення прийнятого рішення, оцінку доводів сторін, мотиви відхилення чи прийняття доказів.

Відповідно до ст. 407 КПК України, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення виключно в межах апеляційної скарги та доводів, викладених у ній, якщо інше не передбачено законом.

На підставі ст. 419 КПК України, ухвала апеляційного суду має містити належне обґрунтування прийнятого рішення, з викладенням мотивів, оцінкою доводів апеляційної скарги, посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду, а також поясненням, чому саме ці докази були прийняті чи відхилені.

Оскільки кожна кримінальна справа має унікальні фактичні обставини, суд не має права діяти за шаблоном чи формально, а зобов`язаний ухвалювати рішення, які є персоніфікованими, із врахуванням індивідуальних особливостей справи, конкретного обвинуваченого та специфіки доводів сторін у межах відповідного провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні двох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у сховище, вчиненого в умовах воєнного стану, повторно.

Обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, передбачені в обвинувальному акті, погодився з їх кваліфікацією, що стало підставою для проведення судом першої інстанції скороченого судового розгляду відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону щодо реалізації прав усіх учасників судового провадження та не допустив порушень при ухваленні вироку.

Підстав для зміни вироку суду, в тому числі для застосування до ОСОБА_9 положень ст. 75 КК України, не вбачається, оскільки вчинені ним діяння характеризуються підвищеним ступенем суспільної небезпеки.

Так, кримінальне правоопорушення вчинено в умовах дії воєнного стану, крім того, другий епізод було вчинено повторно, у стані, спричиненому вживанням наркотичного засобу (метадону), незважаючи на нещодавнє вчинення аналогічного кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції належним чином урахував положення ст. ст. 6567 КК України, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також принципи законності, справедливості та індивідуалізації.

Рішення про призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років є обґрунтованим, пропорційним тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і спрямованим на досягнення мети кримінального покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» (1978) та «Коробов проти України» (2011), суд першої інстанції мав право оцінити докази на основі переконливих, чітких і послідовних показань обвинуваченого, визнання ним своєї вини та обставин справи. Будь-яких переконливих підстав сумніватися у правомірності висновків місцевого суду чи у наявності порушень прав обвинуваченого не встановлено.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинуваченого ОСОБА_9 , попри його сімейний стан факт того, що він є вдівцем та самостійно виховує неповнолітнього сина, не зупинив від повторного вчинення кримінального правопорушення. Навпаки, навіть після вчинення першого епізоду крадіжки, він за короткий проміжок часу знову умисно проник на ту ж саму територію будівельного майданчика з метою вчинення нового кримінального правопорушення, перебуваючи при цьому у стані, викликаному вживанням наркотичного засобу (метадону).

Суд апеляційної інстанції враховує, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки та небажання дотримуватись вимог закону.

Разом із тим, обвинувачений ОСОБА_9 не вчинив жодних реальних дій, спрямованих на добровільне відшкодування завданої злочином шкоди потерпілій стороні. Така поведінка демонструє байдуже ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення.

Такі дії свідчать не лише про зневажливе ставлення до вимог кримінального закону, а й про високий ступінь суспільної небезпеки особи обвинуваченого, що виключає можливість застосування до нього положень ст. 75 КК України.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням у даному випадку не забезпечить реалізацію мети кримінального покарання, передбаченої ст. 50 КК України, зокрема не буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, підстав для зміни або скасування вироку з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Вирок є законним, обґрунтованим та справедливим.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2025 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2025, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4