Справа № 336/7444/24
Провадження № 1-кп/331/356/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000549 від 25.05.2024 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастирська, Тернопільської області, громадянина України, розлученого, на утриманні маючого неповнолітню дитину 2009 року народження, який проходить військову службу на посаді водія другого розвідувального відділення першого розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України,

клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлені ризики п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що судовий розгляд триває, продовжується дослідження доказів, у зв`язку із чим є ризик впливу на свідка, який ще не допитаний судом. Також ризик переховуватись від суду знайшов своє підтвердження, адже покарання, яке може бути призначене в разі визнання ОСОБА_4 винним, може вказувати на те, що останній може вчинити дії, направлені на уникнення покарання у вигляді втечі. Таким чином ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу продовжують існувати. Також звернув увагу, що стан здоров`я обвинуваченому дозволяє перебувати у місцях попереднього ув`язнення та будь-який інший запобіжний захід не зможе гарантувати належної поведінки обвинуваченого з огляду на тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Представник потерпілого у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому.

Обвинувачений у судовому засіданні залишив на розсуд суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, на які посилався прокурором. Зазначив, що ОСОБА_4 не зацікавлений у перешкоджанні розгляду кримінального провадження, що могло б виразитись у незаконному впливі на свідка чи ухиленні від суду. Звернув увагу, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, у зв`язку із чим є підстави змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із перебування в місцях попереднього ув`язнення.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2024 року до ОСОБА_4 застосований запобіжних захід у вигляді тримання під вартою. Ухвала суду обґрунтована наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. У подальшому на досудовому розслідуванні строк дії запобіжного заходу був продовжений. У підготовчому судовому засіданні 30 вересня 2024 року суду було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується фактом направлення обвинувального акту до суду, що може свідчити про те, що сторона обвинувачення зібрала достатньо доказів для того, щоб доводити винуватість особи перед безстороннім судом.

Так, суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, відсутність утриманців. Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 злочину за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя, суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора.

Наявність ризику переховування підтверджується серед іншого і тяжкістю інкримінованих злочинів, за які передбачене покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Крім того, суд бере до уваги, що місцем постійного проживання обвинуваченого є м. Монастирська Тернопільської області, що територіально віддалене від м. Запоріжжя.

Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд оцінює як невисокий, оскільки обвинувачений, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, доказів протиправної поведінки суду не надано, характер інкримінованого злочину не пов`язаний із відсутністю постійної роботи та не є таким, яке вчиняється повторно.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України має місце, з огляду на те, що допит свідків у кримінальному провадженні не закінчений. Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Доводи захисника про відсутність підтвердження існування ризиків суд визнає безпідставними, оскільки ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Твердження захисника про тривалість перебування обвинуваченого під вартою хоча і має місце, проте суд звертає увагу на складність даного кримінального провадження, тяжкість обвинувачення, об`єм матеріалів, які досліджуються судом. Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням встановлених під час розгляду клопотання ризиків, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Застосування домашнього арешту є утрудненим у зв`язку із тим, що обвинувачений є військовослужбовцем, запобіжний захід у вигляді застави, поруки та особистого зобов`язання не відповідає характеру встановлених ризиків.

На підставі вищевикладеного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, які інкримінуються обвинуваченому та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, а також можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконного впливу на свідків та потерпілого, беручи до уваги відсутність обставин, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Керуючись 178, 179,194, 217, 314-316 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити до 15 червня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 21 квітня 2025 року о 08 год. 10 хв.

Суддя: ОСОБА_1