Справа № 484/2946/25
Провадження № 1-кп/484/305/25
Ухвала

іменем України

04.09.2025 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Первомайську кримінальне провадження № 0001009 від 16.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі угоди про примирення від 06 серпня 2025 року

встановив

в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває дане кримінальне провадження.

06 серпня 2025 року між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення. Сторони погодили покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України з застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 51 тис грн в дохід держави, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Заслухавши учасників судового розгляду даного кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про відмову у її затвердженні з огляду на таке.

Відповідно до ч. 7 ст.474КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

За змістом цієї норми, суд повинен надати оцінку відповідності закону кожної умови угоди, у тому числі, і щодо узгодженого сторонами покарання.

Згідно із загальними засадами призначеного покарання, суд призначає покарання, враховуючи, окрім іншого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (ст.65 КК України).

В даному випадку угода не відповідає вимогам закону, який встановлює кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, угодою не обгрунтовано належними доказами не застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на певний строк, як передбачено санкцією ст.286 КК України. Крім того, не обгрунтовано умовами угоди застосування ст.69 КК України при призначенні покарання, оскільки пом`якшуюча обставина, як активне сприяння розкриттю злочину не знайшло свого підтвердження під час розгляду даної угоди.

Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Як повідомив в судовому засіданні прокурор, обвинувачений на досудовому слідстві не надавав слідчому покази та відмовився від проведення слідчого експерименту.

Крім того, суд зазначає, що обвинувачений вчинив злочин відносно потерпілого, який в послідуючому помер, та на досудовому слідстві його сестра визнана слідчим та судом як представник потерпілого.

У кримінальному провадженні потерпілого може представляти його законний представник або інша особа, яка в даному провадженні має право бути захисником. Це означає, що представник потерпілого має право укладати угоду про примирення від імені потерпілого, якщо на те є згода останнього або законних представників. Згода самого потерпілого (або законного представника, якщо це неповнолітній) на укладення угоди є обов`язковою. Оскільки у даному кримінальному провадженні потерпілий помер, то угода про примирення від 06 серпня 2025 року не відповідає вимогам закону, тому у затвердженні такої слід відмовити та продовжити судове провадження в загальному порядку на підставі абз.2 ч.7 ст.474 КПК України.

Керуючись ст.ст. 372, 376, 474 КПК України, суд

ухвалив

у затвердженні угоди про примирення від 06 серпня 2025 року, укладеної між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: