КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3149/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012756, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.04.2023 року за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено їй покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цим же вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-за ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень визначено, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_7 до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.04.2023 року, призначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до положень ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

По справі вирішено питання про арешт майна та процесуальні витрати.

За вироком суду особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, приблизно у 2016 році, точний час не встановлено, вступила у злочинну змову із ОСОБА_7 з метою збуту наркотичних засобів на території міста Києва з корисливих мотивів за грошові кошти.

З метою реалізації спільного зі ОСОБА_7 злочинного умислу, направленого на збут наркотичних засобів, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у невстановлений час, але не пізніше квітня 2018 року, придбала у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, а саме опію ацетильованого.

У подальшому особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, незаконно, з метою подальшого збуту за попередньою змовою із ОСОБА_7 з корисливих мотивів на початку квітня 2018 року передала йому, тим самим повторно незаконно збула невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, а саме опію ацетильованого, який ОСОБА_7 розпочав незаконно зберігати з метою збуту за адресою свого місця проживання.

Так, з метою реалізації спільного злочинного умислу з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, щодо збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, опію ацетильованого за грошові кошти, ОСОБА_7 у невстановлений час вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , якій передавав невстановлену кількість раніше придбаного в особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, наркотичного засобу для подальшого збуту.

04 травня 2018 року згідно постанови про контроль за вчиненням злочину у виді оперативної закупки наркотичного засобу - опію ацетильованого, працівниками поліції видано особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 300 гривень, для проведення оперативної закупки опію ацетильованого у ОСОБА_8 , а також аудіо- відео пристрій для фіксації події.

Цього ж дня під час зустрічі ОСОБА_13 передав ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 300 гривень, які йому були видані для проведення оперативної закупки, а ОСОБА_8 передала йому медичний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, опій ацетильований, масою 0,72 г, тим самим вчинила незаконний збут наркотичного засобу за попередньою змовою із ОСОБА_7 з корисливих мотивів

Крім цього, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію спільного з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, злочинного умислу щодо повторного збуту наркотичних засобів на території міста Києва, які він придбав у невстановлений час у нього, вступивши попередньо у злочинну змову з ОСОБА_8 , передав їй частину раніше придбаного у особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, опію ацетильованого та наркотичного засобу, обіг якого обмежено, метадону.

21 червня 2018 року згідно постанови про контроль за вчиненням злочину у виді оперативної закупки особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого, працівниками поліції видано особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 300 гривень для проведення оперативної закупки наркотичного засобу - опію ацетильованого у ОСОБА_8 . Крім цього, ОСОБА_12 було вручено аудіо- відео пристрій для фіксації події.

Цього ж дня під час зустрічі ОСОБА_13 передав ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 300 гривень, які йому були видані для проведення оперативної закупки, а ОСОБА_8 передала йому медичний шприц, в якому містився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, опій ацетильований, в кількості 0,091 г, та наркотичний засіб - метадон, масою 0,005 г.

Крім цього, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, продовжуючи реалізацію свого спільного із ОСОБА_7 злочинного умислу, направленого на незаконний збут наркотичних засобів, у період з квітня по червень 2018 року, придбав у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, опій ацетильований, та наркотичного засобу, обіг якого обмежено, метадон, які в подальшому в період з квітня 2018 року по червень 2018 року, незаконно, повторно, збув ОСОБА_7 для збуту на території міста Києва за грошові кошти

У свою чергу ОСОБА_7 , з метою реалізації спільного з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, злочинного умислу щодо збуту наркотичних засобів, розпочав незаконно зберігати раніше придбану у нього невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено, опію ацетильованого та наркотичного засобу, обіг якого обмежено, метадону, за адресою свого проживання в АДРЕСА_1 .

21.06.2018 року за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено два медичні шприца з речовиною бурого кольору, що містять в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, опій ацетильований, в кількості 0,872 г та 0,106 г, та наркотичний засіб, обіг якого обмежений, метадон, в кількості 0,048 г та 0,004 г, а також пластикову пляшку з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, опієм ацетильованим, в кількості 14,096 г та наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, у кількості 0,748 г, які ОСОБА_7 зберігав з корисливих мотивів у особливо великих розмірах з метою подальшого збуту за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Крім цього ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_7 злочинного умислу, направленого на збут наркотичних засобів, в період часу з 04 травня 2018 року до 21 червня 2018 року одержала від ОСОБА_7 , тим самим незаконно повторно придбала, частину раніше придбаного ним у особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, опію ацетильованого, та наркотичного засобу, обіг якого обмежено, метадону, для його подальшого збуту, які розпочала незаконно зберігати за адресою свого проживання: АДРЕСА_4 .

21 червня 2018 року за адресою: АДРЕСА_4 , проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено: пластикову ємність наполовину заповнену рідиною бурого кольору, а також пластикову ємність та банку чорного кольору з залишками рідини бурого кольору, які містять в собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, опій ацетильований, в кількості 3,572 г, а також наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, в кількості 0,033 г, які ОСОБА_8 незаконно придбала та зберігала з метою подальшого збуту.

Крім цього, ОСОБА_7 у невстановлений час та місці придбав у невстановленої особи патрони калібру 5,45х39 мм. зразка 1974 року, та в подальшому розпочав зберігати їх без передбаченого законом дозволу в квартирі АДРЕСА_5 .

21.06.2018 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено 40 патронів калібру 5,45х39 мм, зразка 1974 року, та 149 патронів калібру 5,45х39 мм, зразка 1974 року, які відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, придатні для стрільби.

В поданій апеляційній скарзі зі змінами прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність,а саме положень статей 69 та 75 КК України, та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі винних, внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд неправильно застосував положення ст.69 КК України та призначив ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.307 та ч.3 ст.307 КК України, оскільки таке рішення не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі винних.

Також вважає, що суд першої інстанції за відсутності передбачених законом підстав застосував положення статті 75 КК України та звільнив обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.

За доводами прокурора, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, які мають підвищений ступінь суспільної небезпеки та посягають на здоров`я людей.

Крім цього, за твердженнями апелянта, суд також безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених - викриття інших учасників кримінального правопорушення, оскільки під час судового розгляду обвинувачені не надавали показання про обставини, які не були відомі органу досудового розслідування, а обмежились лише наданням викривальних показань відносно себе та інших двох обвинувачених, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.

Вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та даних про особи обвинувачених, їх виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, з конфіскацією майна;

-за ч. 3 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 9 років, з конфіскацією майна.

Вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.04.2023 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 роки, - виконувати самостійно.

ОСОБА_8 просить призначити за ч.2 ст.307 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, з конфіскацією майна.

Захисником ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подані заперечення на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, в яких він просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_14 , скасовано, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_14 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.307 КК України, закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просила її задовольнити, обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти поданої апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України та обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за кожен злочин, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є особою з інвалідністю ІІ групи.

Обставинами, що пом`якшують покарання, судом обґрунтовано визнано його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та викриття інших учасників вказаного кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Доводи прокурора про те, що суд необґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , - викриття інших учасників вказаного кримінального правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки як пояснив обвинувачений в суді першої інстанції і це підтверджується матеріалами провадження, у 2018 році, за викладених в обвинувальному акті обставин, він неодноразово купував наркотичні засоби - опій ацетильований та метадон у ОСОБА_15 приблизно по ціні 38-45 грн. за 1 мл. та перераховував йому грошові кошти на банківську картку, після чого самостійно забирав вказані наркотичні засоби у місті Золотоноша в завчасно узгодженому з ОСОБА_15 місці. Дані наркотичні засоби він разом із ОСОБА_8 збували іншим особам, розділюючи між собою дохід від збуту. При цьому, як під час допиту в суді першої інстанції, так і в суді апеляційній інстанції обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що засуджує свою поведінку, став на шлях виправлення та протягом семи років іншим кримінальних правопорушень не вчиняв, є інвалідом ІІ групи (по життєво), має на утриманні двох дітей, після повномасштабного вторгнення вступив до лав Збройних Сил України, де проходить військову службу, за місцем якої характеризується виключно позитивно, має ряд заохочень від командування.

Суд визнав за можливе, з урахуванням встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, а також даних про особу винного, застосувати положення ст.69 КК України і призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 та ч.3 ст.307 КК Українипокарання у виді позбавлення волі нижче нижчої межі, передбаченої законом.

Суд також звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за сукупністю злочинів, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки визнав, що з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та даних про особу винного, його посткримінальну поведінку, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинувачену, яка раніше не судима, вдова, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, судом обґрунтовано визнано її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, викриття інших учасників вказаного кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких життєвих обставин. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Доводи прокурора про те, що суд необґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , - вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки як пояснила обвинувачена і це підтверджується матеріалами провадження, вона повністю визнала свою провину та надала викривальні показання відносно себе та інших учасників кримінального правопорушення. При цьому, як під час допиту в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому та пояснила, що вчинила злочин у зв`язку зі збігом тяжких особистих обставин та відсутністю матеріального доходу, оскільки залишилась вдовою та на її утриманні перебувало четверо малолітніх дітей, на даний час вона працевлаштована.

Суд визнав за можливе, з урахуванням встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, а також даних про особу винної, застосувати положення ст.69 КК України і призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України покарання у виді позбавлення волі нижче нижчої межі, передбаченої законом.

Суд також звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання, з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки визнав, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та даних про особу винної, її посткримінальну поведінку, виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах застосував положення ст.69 КК України та призначив ОСОБА_7 покарання по ч.2 ст.307 та ч.3 ст.307 КК України та ОСОБА_8 по ч.2 ст.307 КК України нижче нижчої межі, ніж передбачене в санкції даної норми закону, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співрозмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

За приписами статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання, в сукупності з встановленими судом даними про особу винних, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, та давали суду правові підстави застосувати положення ст.69 КК України і призначити останнім покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.307 та ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалене рішення про призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більш м`якого покарання відповідає і вимогам ст.50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів також враховує, що кримінальні правопорушення, за які вони засуджуються, були вчинені у травні 2018 року, що на даний час істотно знижує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень. Протягом більше семи років після вчинення даних злочинів обвинувачені інших кримінальних правопорушень не вчиняли, що може свідчити про те, що вони стали на шлях виправлення.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи прокурора про те, що суд при призначенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання в достатній мірі не врахував характер вчинених злочинів і дані про особу обвинувачених, та призначив покарання, яке є недостатнім для їх виправлення і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів також погоджується з рішенням суду про можливість звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених злочинів та їх наслідки, дані про особу винних, обставини, які пом`якшують покарання, на підставі чого дійшов висновку, що їх виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Зокрема судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою з інвалідністю, має тяжке захворювання, яке відповідно до висновку експерта № 031-28-2021 від 26.05.2021 року входить до переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з 01 березня 2022 року вступив добровольцем ІНФОРМАЦІЯ_4, в якому проходить службу по даний час, має позитивну характеристику за місцем служби, численні нагороди та заохочення від командування.

Судом також враховано, що обвинувачена ОСОБА_8 має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, яких вона виховує самостійно, є вдовою, працює, з моменту вчинення вказаного кримінального правопорушення пройшов значний час, що суттєво знижує суспільну небезпеку вчиненого нею злочину, судом також враховано її посткримінальну поведінку, а саме те, що вона не допускала вчинення інших кримінальних правопорушень.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів також враховує надані обвинуваченим документи, що характеризують його особу, а саме характеристику надану командиром ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно до якої ОСОБА_7 за період служби зарекомендував себе відповідальним військовослужбовцем, будь-які дисциплінарні стягнення до нього не застосовувались. Крім цього згідно витягу із Наказу №ОС/25/03/11/01 від 11.03.2025 року, ОСОБА_7 нагороджено відзнакою «Знак пошани».

Підлягає врахуванню на підтвердження обґрунтованості рішення суду першої інстанції про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від відбування покарання і те, що остання працевлаштувалась, на її утриманні перебувають п`ятеро неповнолітніх дітей, в тому числі малолітня дитина, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при розгляді даного провадження дотримався загальних засад призначення покарання, принципу його індивідуалізації, врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а тому призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Обґрунтовано та на законних підставах суд також звільнив обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.

Цим самим спростовуються доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції за відсутності передбачених законом підстав застосував положення статей 69, 75 КК України та звільнив обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.

За приписами частини 2 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.04.2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_7 08.05.2016 року, тобто до вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

За висновками суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, до постановлення вироку Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.04.2023 року, йому слід остаточно призначити в порядку ч.4 ст.70 КК України покарання, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ч.1, 4 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 років, не вірно застосував принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.04.2023 року, оскільки фактично судом призначено остаточне покарання за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таким чином колегія суддів, в порядку ч.2 ст.404 КПК України, вважає за необхідним змінити вирок в частині призначеного покарання в порядку ч.4 ст.70 КК України.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень необхідно визначити шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за новим вироком, більш суворим, призначеного за вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.04.2023 року, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до положень ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 , - без змін.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , змінити в частині призначеного покарання в порядку ч.4 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

-за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-за ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за новим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.04.2023 року, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4