Номер провадження 1-кп/641/388/2025 Справа № 641/6797/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000058 від 12.06.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не перебуваючого на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 17.06.2005 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч. 2, 69, 190 ч. 2, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Звільнений від відбуття покарання постановою Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2006 року за ст. 78 КК України;

2) 08.07.2011 року Кегичівським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 2, 185 ч. 2, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;

3) 27.08.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

4) 28.07.2014 Московським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч. 2, 185 ч. 2, 70, 71 КК України, з урахуванням ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.10.2014 року остаточно до відбуття призначено 5 років позбавлення волі,

5) 10.07.2018 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі, звільнений 03.07.2019 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 10.05.2024 року приблизно о 10:00, в період дії воєнного стану, введеного на території України та продовженого до теперішнього часу, будучи обізнаним з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року, знаходячись в аптеці, розташованій біля КНП «Міська клінічна лікарня № 13» ХМР за адресою: м. Харків, проспект Аерокосмічний, 137, познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_6 , з яким у подальшому відпочивав та спілкувався за столиком у приміщенні лікарні.

В подальшому ОСОБА_7 тимчасово залишив місце спільного з ОСОБА_3 перебування, при цьому залишивши належний ОСОБА_7 мобільний телефон TM «Motorola» модель «G32» сірого кольору на столі. У цей час ОСОБА_3 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок інших осіб, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, взяв зі столу мобільний телефон TM «Motorola» модель «G32» сірого кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 3815,00 грн., що належить ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_3 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши майно на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3815 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся та пояснив суду, що зранку 10.05.2024 року він приїхав до лікарні № 13, де у нього була призначена зустріч зі знайомим ОСОБА_8 . Під час очікування на свого знайомого він познайомився з ОСОБА_6 , який запропонував випити пива. Погодившись на пропозицію ОСОБА_6 , деякий час вони вживали пиво та спілкувались, виявилось, що ОСОБА_6 також є наркозалежним. Потім ОСОБА_6 відійшов на декілька хвилин, і у цей час прийшов ОСОБА_8 , на зустріч з яким очікував ОСОБА_3 . ОСОБА_8 покликав його, ОСОБА_3 встав з лавки, щоб іти у напрямку ОСОБА_8 , і побачив на лавці мобільний телефон, який залишив ОСОБА_6 . Він ще очікував ОСОБА_6 , однак той не повертався, і ОСОБА_3 вирішив забрати телефон з собою. В подальшому він ще шукав ОСОБА_6 на території лікарні, однак цього дня більше його не зустрів. Телефон залишив собі, в подальшому здав телефон в ломбард за 1500грн., грошові кошти витратив на власні потреби. В подальшому він намагався відшкодувати ОСОБА_6 вартість телефону, запитував у слідчого номер телефону ОСОБА_6 , телефонував йому, однак номер телефону не був на зв`язку. Має намір відшкодувати потерпілому шкоду, однак потерпілий у судові засідання не з`являвся, а тому він не має можливості сплатити кошти за телефон. Просить його суворо не карати, оскільки він щиро розкаюється, усвідомлює свою провину, має захворювання на ВІЛ, просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. Матеріали справи містять заяву потерпілого ОСОБА_7 від 17.12.2024 року, в якій він просить провести судовий розгляд кримінального провадження за його відсутності. Покарання просить призначити згідно закону на розсуд суду. Також зазначив, що він не заперечує проти розгляду кримінального провадження у скороченому порядку згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, вина ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він неодружений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з синдромом залежності від опіоїдів, перебуває на замісній терапії у КНП ХОР "ОКНЛ" з 2022 року, має захворювання на ВІЛ, не працевлаштований, на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, раніше судимий за злочини проти власності, останній раз 10.07.2018 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі, за місцем проживання характеризується задовільно, скарг від сусідів на нього не надходило.

Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину, що пом`якшує, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, позицію потерпілого, висловлену ним у заяві від 17.12.2024 року про призначення покарання на розсуд суду, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, стан здоров`я обвинуваченого, позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченого після звільнення з місць позбавлення волі з 03.07.2019 року протягом більше 4 років, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, а тому наявність підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком. На період іспитового строку суд покладає на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме 1514,56 грн. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/17128-ТВ від 21.06.2024 року.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.349,368,370,373,374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/17128-ТВ від 21.06.2024 року.

Речові докази:

- коробку від мобільного телефону "Motorola G 32", яку передано на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили вважати повернутою власнику ОСОБА_7 ;

- відповідь від "Ломбарду Перший", після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слобідський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1