Справа № 487/2527/25
Провадження № 1-кс/487/2258/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000201 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просив обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долина Токмацького району, Запорізької області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, безстроково.

У клопотанні слідчий зазначив, щонеобхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Враховуючи характер, обставини вчинення та суспільну небезпеку злочину, а також те, що підозрюваний перебуваючи на волі, переховується від органів військового управління, органів досудового розслідування та суду, продовжує злочинну діяльність, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу є не можливим з об`єктивних причин та враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000201 від 30.05.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 16.07.2021 за № 363-ОС військовослужбовця військової служби за контрактом молодшого сержанта ОСОБА_7 призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Статтею 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачено основні функції Державної прикордонної служби України, зокрема, охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом, а також припинення діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), організованих груп та злочинних організацій, що порушили порядок перетинання державного кордону України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 4 розділу «Вступ» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Так, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, молодший сержант ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. ст. 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Разом з цим, молодший сержант ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 24 лютого 2022 року, після початку збройної агресії російської федерації проти України, підрозділ НОМЕР_1 прикордонного загону в якому проходив військову службу ОСОБА_7 , здійснював передислокацію до 1-го рубіжу оборони за маршрутом с. Чонгар-Салькове Генічеського району Херсонської області та в подальшому до іншого місця служби в м. Запоріжжя.

Однак, молодший сержант ОСОБА_7 , проходячи військову службу та будучи забезпечений речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, 24 лютого 2022 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив ухилитись від проходження військової служби та самовільно залишити місце служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, молодший сержант ОСОБА_7 , 24 лютого 2022 року, близько 23 години 30 хвилин, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення ст. ст. 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», перебуваючи в приватному транспортному засобі «Volkswagen», та слідуючи, до попередньо визначеного наказом командира начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_8 , іншого місця служби впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону в АДРЕСА_1 в складі автоколони, маючи на меті назавжди ухилитись від військової служби, в районі стаціонарного поста Національної поліції України за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна буд. 140, на автодозорі Е-105, розвернув автомобіль у зворотному напрямку та попрямував в напрямку м. Дніпро, таким чином самовільно залишивши місце служби район виконання завдань поблизу м. Запоріжжя на автодорозі Е-105, з метою назавжди ухилитися від військової служби, та на теперішній час не з`явився до постійного місця дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

В період з 24 лютого 2022 року по теперішній час молодший сержант ОСОБА_7 , без поважних причин обов`язки військової служби не виконує, перебуває на тимчасово окупованій території України, до військової частини безпідставно не прибуває, проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживає жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління України, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, молодший сержант ОСОБА_7 , документів, підтверджуючих поважність та законність відсутності на військової службі, до військової частини не надавав.

За викладених вище обставин, дії молодшого сержанта ОСОБА_7 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

У зв`язку із чим, 26.05.2023 у вказаному кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте вручити його у день складення, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, не представилось можливим у зв`язку з переховуванням ОСОБА_7 від органів досудового розслідування на окупованій території України, а саме у м. Генічеськ, Херсонської області.

З огляду на викладене, письмове повідомлення про підозру, відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, 29.05.2023 вручене у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, зокрема, письмове повідомлення про підозру направлено до адміністрації за місцем роботи ОСОБА_7 до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 111, 112, 135 та 136 КПК України, в номері газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» № 107 (7505) від 30.05.2023 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, в розділі «Повістки про виклик» опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 408 КК України та повістки про виклик його для допиту в якості підозрюваного та для проведення інших слідчих та процесуальних дій на 05.06.2023, 07.06.2023, 09.06.2023.

Підозрюваний ОСОБА_7 на неодноразові виклики до слідчого, прокурора не з`явився, що свідчить про те, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до відповіді на доручення № 16.3/3443-24-Вих. від 18.01.2024 ВВВБ по 79 прикордонному загону ГВВВБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ДПС України військовослужбовець НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_7 на теперішній час, перебуває на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а саме в м. Генічеськ, Херсонської області.

Відтак, у зв`язку з неприбуттям підозрюваного ОСОБА_7 на неодноразові виклики до слідчого, прокурора та переховуванням останнього від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також у зв`язку з тим, що місце знаходження ОСОБА_7 є тимчасово окупованою територією України, постановою слідчого від 16.06.2023 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук, проведення якого доручено працівникам оперативного підрозділу відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону Головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Державної прикордонної служби України.

Причетність підозрюваного ОСОБА_7 до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_8 від 13.09.2022; показаннями свідка ОСОБА_9 від 13.09.2022; показаннями свідка ОСОБА_10 від 13.09.2022; показаннями свідка ОСОБА_11 від 13.09.2022; показаннями свідка ОСОБА_12 від 13.09.2022; показаннями свідка ОСОБА_9 від 22.05.2023; показаннями свідка ОСОБА_10 від 24.05.2023; висновком службового розслідування відносно ОСОБА_7 ; іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КПК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваних покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку щодо наявності наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і передбачене покарання за його вчинення ОСОБА_7 може ухилятись від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим буде перешкоджати встановленню істини по справі.

Крім того, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме: підозрюваний може з метою приховання своєї злочинної діяльності вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, тому може переховуючись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При вирішенні заявленого клопотання, слідчий суддя також враховує дані про особу ОСОБА_7 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчинені якого вона обґрунтовано підозрюється.

Також слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на тимчасово окупованій території України, оголошена у розшук, у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до абзацу 8 ч. 4 ст. 183 Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК України, відсутні підстави для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 309,395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долина Токмацького району, Запорізької області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_7 не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за її участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1