Провадження № 1-кс/752/4601/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м.Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0001632 від 11.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання у якому прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 просить накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення огляду місця події 17.05.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Notе 14 Pro», в чорному чохлі, світлого кольору.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001632 від 11.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_4 про те що 10.05.2025 близько 20:00 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 53, корп. 2, у власному транспортному засобі марки «FordFiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , невідома особа чоловічої статі відкрито заволоділа майном останньої, а саме: мобільним телефоном марки «Iphone 16 Pro Natural Titanium» 256 gb, IMEI/MEID НОМЕР_2 , Serial № НОМЕР_3 , вихопивши його із рук, після чого втекла з місця злочину в напрямку метро «Виставковий центр».

В ході досудового розслідування в якості потерпілого допитано гр. ОСОБА_4 , яка повідомила, що 08.05.2025 вона за допомогою мережі інтернет на сайті «ОЛХ» розмістила оголошення про продаж власного мобільного телефону марки «Iphone 16 Pro Natural Titanium» 256 gb, IMEI/MEID НОМЕР_2 , Serial№НОМЕР_3 10.05.2025 року на вказане оголошення відгукнулась особа, облікова сторінка якої підписана як « ОСОБА_5 ». В ході спілкування з вказаною особою було обумовлено спосіб оплати (переказ на банківську карту АТ КБ «ПриватБанк»), а також місце та час зустрічі для перегляду мобільного телефону, а саме 10.05.2025 о 20:00 год. за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 53, корп. 2. Також потенційний покупець в ході спілкування повідомив, що на зустріч приїде його рідний брат, оскільки сам так званий « ОСОБА_5 » перебуває за межами м. Києва. Під час зустрічі за вище вказаною адресою брат « ОСОБА_5 » сів до салону автомобіля марки «FordFiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , на якому приїхала ОСОБА_4 , та під час огляду мобільного телефону марки «Iphone 16 Pro Natural Titanium» 256 gb, IMEI/MEID НОМЕР_2 , Serial № НОМЕР_3 покинув салон вище вказаного автомобіля та побіг в напрямку станції київського метрополітену «Виставковий центр» тримаючи вище вказаний телефон при собі. ОСОБА_4 намагалась наздогнати особу, яка відкрито викрала її мобільний телефон, однак особа зникла з поля зору ОСОБА_4 .

З потерпілою ОСОБА_4 та свідками було проведено пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, я ході якого останні впізнали ОСОБА_6 , як особу яка відкрито заволоділа майном ОСОБА_4 , після чого втікала від останньої поблизу станції київського метрополітену «Виставковий центр».

В порядку ст. 237 КПК України, в період часу з 11 години 32 хвилини до 11 години 36 хвилин 17.05.2025, було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого ОСОБА_6 добровільно надав працівникам поліції власний мобільний телефон «Xiaomi Redmi Notе 14 Pro», в чорному чохлі, світлого кольору, який в подальшому було вилучено.

Постановою слідчого від 17.05.2025 мобільний телефон «Xiaomi Redmi Notе 14 Pro» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

21.05.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Метою арешту вилученого під час огляду майна є збереження речових доказів.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На підставі зазначеного прокурор просить про задоволення клопотання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

Від представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001632 від 11.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

17.05.2025, в порядку ст. 237 КПК України, проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1, під час якого ОСОБА_6 добровільно надав працівникам поліції власний мобільний телефон «Xiaomi Redmi Notе 14 Pro», в чорному чохлі, світлого кольору, який в подальшому було вилучено.

Постановою слідчого від 17.05.2025 мобільний телефон «Xiaomi Redmi Notе 14 Pro» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, що підтверджується копією постанови.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, що вилучений під час огляду мобільний телефон містить чи може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена прокурором у клопотанні мета щодо збереження речових доказів може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Прокурором у клопотанні доведено, що вищезазначене вилучене під час огляду майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має значення речового доказу для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження, може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про арешт майна з метою збереження речових доказів підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 17.05.2025, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1, а саме на: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Notе 14 Pro», в чорному чохлі, світлого кольору.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1