Провадження № 1-кс/947/7820/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000385 від 16.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в рамках кримінального провадження № 0000385 від 16.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту з метою збереження речових доказів на мобільний телефон марки «iPhone XR», сірого кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім-картою: НОМЕР_3 , вилучений 27.05.2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив клопотання задовольнити та розглянути без його участі і без участі прокурора.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав до суду письмове заперечення проти задоволення клопотання, в якому зазначив, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставним та необґрунтованим, поданим із грубим порушенням прав і законних інтересів власника майна - ОСОБА_5 , а також із грубим порушенням вимог процесуального права. При поданні клопотання про накладення арешту на належне ОСОБА_5 майно: не наведено відповідного обґрунтування необхідності арешту мобільного телефону, що належать ОСОБА_5 , вилученого під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , не вказано відомості або інформацію яку може містити даний мобільний телефон, та яка може стосуватись предмету доказування по кримінальному провадженню №0000385 від 16.04.2025 року, не вказано па причетність такого майна до кримінального провадження №0000385 від 16.04.2025 року та, як наслідок його відповідності критеріям, передбачених ст.98 КПК України для речових доказів, не надано підтвердження проведення огляду мобільного телефону, який було вилучено у ОСОБА_5 , та призначення відносно даного майна комп`ютерно-технічної експертизи. Більш того, ОСОБА_5 , в рамках даного кримінального провадження не було вручено, ані підозру, ані складено відносно нього обвинувальний акт, у зв`язку з цим ОСОБА_5 в силу закону не може нести цивільну відповідальність за можливу завдану шкоду кримінальним правопорушенням, та його майно не може бути конфісковано. Крім того, ОСОБА_5 вже було допитано в якості свідка, в рамках даного кримінального провадження та отримано від нього останнього всі необхідні пояснення. Просив у задоволенні клопотання відмовити та судове засідання провести у його відсутність та відсутність власника майна ОСОБА_5 .

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Приймаючи до уваги заяву слідчого та письмове заперечення представника власника майна, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Одеській області на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000385 від 16.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням в рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що 16.04.2025 року до СУ ГУНП в Одеській області надійшла заява від гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій останній просить вжити заходи правового характеру до гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в період з серпня 2022 року по березень 2024 року шахрайським шляхом, під приводом інвестування проєкту останнього, заволодів належними заявнику грошовими коштами в загальному розмірі 13 мільйонів 640 тисяч гривень.

Також, 18.04.2025 року до СУ ГУНП в Одеській області надійшла заява від

гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій остання просить вжити заходи правового характеру до гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в період з серпня 2022 року по березень 2024 року шахрайським шляхом, під приводом інвестування проєкту останнього, заволодів належними заявниці грошовими коштами в загальному розмірі 13 мільйонів 640 тисяч гривень.

Зокрема, потерпілі у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 в 2021 році, перебуваючи на території міста Одеса, під час підшукування проєкту для інвестування, познайомились із громадянином ОСОБА_5 , який зарекомендував себе спеціалістом в сфері торгівлі косметичної продукції та склав хибне враження про те, що він добре розуміється в особливостях ринку косметики.

Надалі, приблизно в серпні 2022 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прийняли рішення щодо співпраці із ОСОБА_5 та організації сумісного бізнесу в сфері продажу косметики, який полягав у повному його інвестуванні з боку потерпілих та організації закупівлі товару, який в подальшому ОСОБА_5 мав реалізовувати, шляхом підшукування місць збуту.

Однак, при самостійній перевірці складських приміщень на яких мав зберігатись товар, ОСОБА_7 було виявлено відсутність заявлених ОСОБА_5 об`ємів товару відносно грошових коштів, які були інвестовані, що вказує на фіктивність провадження останнім зазначеної господарської діяльності.

Окрім вищезазначеного, ОСОБА_5 не було надано відповідних підтверджень щодо наявності дебіторської заборгованості ФОП останнього.

На підставі вищевикладеного, між потерпілими та ОСОБА_5 окремо було укладено договори позики грошових коштів від 04.04.2024 року із зазначенням строків повернення грошей, акт прийому передачі грошових коштів в розрізі дат від 29.03.2024 року та розписки щодо отримання грошових коштів від 04.04.2024 року на суми вказаних в заявах.

Однак, на сьогоднішній день, ОСОБА_5 не було виконано жодних дій направлених на повернення зазначеного боргу та своїми діями останній надав потерпілим зрозуміти, що не має намірів його повертати.

Наявність ознак імовірного вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України підтверджують також інші дії ОСОБА_5 , зокрема, те, що останній придбав в період часу з кінця 2022 до початку 2024 низку об`єктів нерухомого та рухомого майна, більш за все купівля яких відбулася на початку та середині 2023 року, які в подальшому останній зареєстрував на своїх батьків ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_5 може мати відношення до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17.04.2025, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 18.04.2025; копією розписки від 04.04.2024 року; актом прийому передачі грошових коштів; договором позики грошових коштів від 04 квітня 2024 року; копією розписки від 04.04.2024 року; копією договору позики грошей від 04.04.2024 року; рапортом оперуповноваженого 5 го відділу УСР в Одеській області ДСР НП України від 19.04.2025 та іншими матеріалами, долученими до клопотання.

Отже, посилання представника власника майна ОСОБА_5 на те, що останній не має відношення до вчинення протиправних дій в рамках кримінального провадження спростовуються вищевказаними матеріалами.

27.05.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та в подальшому вилучено мобільний телефон марки «iPhone XR», сірого кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім-картою: НОМЕР_3 .

Слідчий суддя, на підставі долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучений під час обшуку мобільний телефон, який належить особі, причетність до вчинення кримінальних правопорушень якої перевіряється в рамках кримінального провадження ОСОБА_5 , на який просить накласти арешт сторона обвинувачення, може містити у собі інформацію щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, у зв`язку із чим імовірно є речовим доказом в рамках кримінального провадження.

Вилучений мобільний телефон може містити у собі інформацію, яка може мати важливе значення у кримінальному провадженні та у подальшому після його дослідження така інформація може або підтвердити злочинні дії ОСОБА_5 , або спростувати обставини, які підлягають доказуванню.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучений під час обшуку мобільний телефон було визнано слідчим речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого та потребє додаткового дослідження та огляду з метою встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження.

Оскільки вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик знищення інформації, яка на ньому міститься, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000385 від 16.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на мобільний телефон марки «iPhone XR», сірого кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім-картою: НОМЕР_3 , вилучений 27.05.2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1