Справа №949/856/25
Провадження №1-кп/949/261/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000074 від 03 березня 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області, зареєстрованого фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, громадянина України, -

вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2025 року приблизно o 11-30 год. ОСОБА_4 селі Мочулище Сарненського району Рівненської області рухався на тракторі марки «Європард» без реєстраційного номерного знаку, за що був зупинений працівниками поліції. Під час перевірки документів, що встановлюють особу, він також не мав посвідчення тракториста-машиніста. Дані правопорушення були виявлені інспекторами СРПП ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області майором поліції ОСОБА_5 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_4 було роз`яснено та повідомлено, що за це наступає адміністративна відповідальність передбачена, відповідно до ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 123-3 КУпАП, у зв`язку з цим і було винесено відповідну постанову. Того ж дня, близько 12 години, ОСОБА_4 запропонував та в подальшому положив на заднє пасажирське сидіння службового автомобіля «Renault Duster» із реєстраційним номером НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 1800 гривень, за вирішення питання про не притягнення його до адміністративної відповідальності. ОСОБА_4 неодноразово був попереджений про кримінальну відповідальність за вказане правопорушення. Працівники поліції негайно повідомили на лінію «102» про корупційні дії ОСОБА_4 з метою документування протиправних дій, на виконання вимог ст. ст. 22, 24 ЗУ «Про запобігання корупції».

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.369 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що він дійсно, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, після зупинки його працівниками поліції та з метою уникнення адміністративної відповідальності, запропонував працівникам поліції неправомірну вигоду (грошові кошти). При обранні міри покарання, погодився з думкою прокурора.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .

Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує його дії: за ч.1 ст.369 КК України, як надання службовій особі неправомірної вигоди.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України, згідно ст.12 КК України, класифікується, як нетяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.п.38), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.34), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.36).

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , що передбачена ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України щодо обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характеризуючі дані про винну особу, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, неодружений, є непрацюючим, його поведінку до і після вчинення злочину, а також те, що він повністю визнавши свою вину, щиро розкаявся, надав показання в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, що свідчить про його небайдужість до наслідків, що настали. Крім того, судом враховується думка прокурора, який не наполягав на суворості покарання, а тому суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, наближеному до мінімальної межі, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.369 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та відповідатиме особі ОСОБА_4 .

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Майнова шкода відсутня.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частиною першою статті 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 березня 2025 року накладено арешт із забороною його відчуження, розпоряджання та користування на: грошові кошти, а саме: 1 (одну) купюру номіналом 1000 (одна тисяча) грн. із серійним номером АБ0168202 та 4 (чотири) купюри номіналом по 200 (двісті) грн. кожна, на загальну суму 1800 (одна тисяча вісімсот) грн. із серійними номерами: ЕВ4996195, ГЕ7468521, ЄЖ7432334, ВИ3743725, які упаковано в спеціальний пакет Національна поліція України CRI1229210 та передано на відповідальне зберігання в сховище АТ КБ «Приватбанк, що за адресою: м. Рівне, вул. Грушевського, 42А. (а.п.).

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, беручи до уваги те, що зазначені вище грошові є об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, яке вчинено обвинуваченим, а санкція за вказане кримінальне правопорушення передбачає покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому до вказаних вище грошових коштів, необхідно застосувати спеціальну конфіскацію на користь держави.

При цьому, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, оскільки суд вже дійшов висновку про спеціальну конфіскацію зазначених вище грошових коштів на користь держави, тому арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 березня 2025 року, по справі №949/569/25, скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень).

Речові докази:

- грошові кошти, а саме: 1 (одну) купюру номіналом 1000 (одна тисяча) грн. із серійним номером АБ0168202 та 4 (чотири) купюри номіналом по 200 (двісті) грн. кожна, на загальну суму 1800 (одна тисяча вісімсот) грн. із серійними номерами: ЕВ4996195, ГЕ7468521, ЄЖ7432334, ВИ3743725, які упаковано в спеціальний пакет Національна поліція України CRI1229210 та передано на відповідальне зберігання в сховище АТ КБ "Приватбанк", що за адресою: м. Рівне, вул. Грушевського, 42А, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України - конфіскувати у власність держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1