03.07.2025
Справа № 331/3741/25
Провадження № 1-кс/331/1289/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представників Запорізької міської медичної частини філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Запорізькій області: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання ОСОБА_3 про усунення порушень його права на медичну допомогу та захист здоров`я, поданого в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя із клопотанням про усунення порушень його права на медичну допомогу та захист здоров`я, поданого в порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що заявник утримується в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор». 22.06.2025 року він звертався до медичної частини установи із заявою щодо необхідності надання невідкладної медичної допомоги, діагностики та лікування травм плеча та лівої руки, отриманих внаслідок застосування наручників із заведеними руками за спину при його конвоюванні. У своєму зверненні до медичної частини він також зазначав про гострий та тривалий біль, обмеження рухливості та неможливість користуватися рукою та плечем, що значно погіршує стан його здоров`я. Однак медична частина ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» повідомила йому, що у них відсутній лікар-травматолог, а також відсутні можливість проведення МРТ та УЗД, тому у результаті не було реалізовано його права на отримання медичної допомоги, внаслідок чого, на думку заявника, існує реальна загроза його здоров`ю, а бездіяльністю представників медичної частини ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» не дотримано вимог Європейської конвенції з прав людини та Закону України «Про попереднє ув`язнення». З огляду на викладене, просив слідчого суддю направити його до спеціального медичного закладу для проведення повного обстеження, УЗД, МРТ для встановлення діагнозу та призначення лікування; зобов`язати адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» надати результати обстеження, надати письмові рекомендації лікаря щодо лікування лівої руки та наявності медичних протипоказань до застосування наручників із заведеними руками за спину.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання за викладеними в ньому мотивами та обґрунтуваннями, наполягав на його задоволенні.

Представник Запорізької міської медичної частини філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Запорізькій області ОСОБА_5 , який обіймає посаду лікаря-хірурга пояснив суду що, ОСОБА_3 неодноразово звертався до медичної частини установи з метою отримання медичної допомоги, у тому числі й 22.06.2025 року. При здійсненні відповідного медичного огляду жодних травматичних патологій та видимих слідів від застосування наручників виявлено не було. Разом з тим, такий огляд закінчився конфліктом зі сторони ОСОБА_3 та неповажливою поведінкою останнього, що проявилося у нецензурній лайці в адресу представників медичної частини. При цьому зауважив, що у вказану дату огляду заявник скаржився на болі не у лівому плечовому суглобі, як зазначено ним у скарзі, а у правому, на підтвердження чого надав в судовому засіданні копії відповідних документів. За результатом проведеного медичного обстеження заявника було направлено на рентген саме правого плечового суглобу, в ході якого було встановлено, що жодних патологічних змін у обстежуваному правому плечовому суглобі ОСОБА_3 не виявлено. Результати медичного огляду та обстеження були внесені до відповідної медичної документації.

Допитаний в судовому засіданні представник Запорізької міської медичної частини філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Запорізькій області ОСОБА_6 , який обіймає посаду лікаря-терапевта надав суду пояснення, аналогічні поясненням лікаря-хірурга ОСОБА_5 . Разом з тим зауважив, що у зв`язку із відсутністю патологічних змін у правому плечовому суглобі ОСОБА_3 , подальше медичне обстеження із використанням магнітно-резонансної томографії та УЗД не призначалось.

Прокурор в судовому засіданні в задоволенні клопотання ОСОБА_3 просив відмовити з тих підстав, що звернення заявника із таким клопотанням до слідчого судді є його спробою змінити умови тримання під вартою на більш сприятливі, що є зловживанням останнього свого правом на звернення до суду. Окрім того зауважив, що ОСОБА_3 неодноразово надавалась медична допомога після надходження його скарг на стан здоров`я згідно встановлених медичних протоколів, а діагнози, зазначені у зверненнях ОСОБА_3 , не знайшли свого підтвердження у ході проведених медичних обстежень.

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги, вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали провадження, дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п.72 рішення ЕСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява № 30628/02).

Зміст права громадян на охорону здоров`я визначається статтею 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», що, зокрема, передбачає медичний догляд, який є необхідним для підтримки здоров`я людини.

Відповідно до положень ст. 116 Кримінально-виконавчого кодексу України та статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в слідчих ізоляторах та установах виконання покарань організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм і отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно з ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

За результатом розгляду вказаного клопотання слідчим суддею встановлено, що після отриманої скарги ОСОБА_3 на незадовільний стан здоров`я, працівниками медичної частини було забезпечено надання йому первинної лікувально-профілактичної допомоги, останній був обстежений лікарем-терапевтом та лікарем-хірургом, в ході проведення якого патологічних змін правого плечового суглобу та правої руки, на які скаржився заявник, виявлено не було, рівно як і не виявлено видимих слідів від носіння наручників при його конвоюванні. Таким чином, у результаті проведення повного медичного огляду лікарями медичної частини не було встановлено жодного діагнозу, який міг потребувати подальшого лікування чи обстеження.

З огляду на викладене, наведені ОСОБА_3 доводи в обґрунтування поданого ним клопотання про усунення порушень його права на медичну допомогу та захист здоров`я, поданого в порядку ст. 206 КПК України, повністю спростовані поясненнями та копіями документів, наданими в судовому засіданні представниками медичної установи, з яких слідує, що ОСОБА_3 забезпечено належний захист здоров`я, як особи, яка перебуває в місці попереднього ув`язнення, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги, а отже, не доведено факту порушення права на отримання медичної допомоги у порядку, визначеного законодавством.

Поряд з цим, в ході судового розгляду також встановлені розбіжності в обставинах, які викладені заявником у поданому ним клопотанні в частині наявності скарг та гострий біль у лівому плечовому суглобі та руці, тоді як до медичної частини установи він звернувся із скаргами на біль у правому плечовому суглобі та руці, обстеження яких було реалізовано за участі лікаря-хірурга ОСОБА_5 та лікаря-терапевта ОСОБА_6 , а тому слідчий суддя критично ставиться до зазначених у клопотанні ОСОБА_3 обставин та сприймає їх штучно створеними з метою покращення умов утримання його в місці попереднього ув`язнення.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму для реалізації права особи, яка на законних підставах перебуває в місцях позбавлення волі, права на медичний огляд та захисту її фізичного здоров`я, та застосовуються саме в таких випадках.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання внаслідок не встановлення факту порушеного законного права особи, яка перебуває в місцях попереднього ув`язнення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 206 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про усунення порушень його права на медичну допомогу та захист здоров`я, поданого в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1