Провадження № 1-кп/686/1034/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а ризики, які стали підставою для застосування такого запобіжного заходу не відпали.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Обвинувачений і його захисник частково заперечили проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу та просили визначити обвинуваченому заставу розмірі відповідно до тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд вважає, що наявні підстави для його задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

На думку суду, наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Так, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжений застосований відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 18 липня 2025 року.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, передбаченого ч.3 ст.307 КК України та усвідомлює яке покарання йому загрожує у разі засудження, не має офіційних джерел доходу, суд уважає, що ризики переховування, продовження зайняття протиправною діяльністю та впливу на свідків не змінились.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Разом із цим, при оцінці наявності ризику впливу на свідків також слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні отримуються судом шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує, у тому числі й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Аргументи обвинуваченого про те, що заборонені в обігу речовини він придбав для себе та фактично висловлення незгоди не впливає на підстави для продовження запобіжного заходу.

На думку суду інші, більш м`які запобіжні заходи, не будуть достатніми для запобігання ризиків, на які посилається сторона обвинувачення.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України ризиків переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкості інкримінованого йому діяння - особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, віку та стан його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання підозрюваного в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому без визначення розміру застави на підставі п.5 ч.4 ст.183 КПК України.

З урахуванням ризиків, строку розгляду кримінального провадження суд уважає, що підстав для зміни запобіжного заходу у цій частині наразі немає.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд також враховує, що своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Керуючись ст.ст. 35, 177, 183, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 12 вересня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст.307 КК України відкласти до 14 год. 30 хв. 23 липня 2025 року.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває під вартою в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», конвоювати в судове засідання.

Копію ухвали для виконання в частині конвоювання в судове засідання обвинуваченого направити начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення копії цієї ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя