Справа № 303/8099/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції кримінальне провадження 11-кп/4806/622/24 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.10.2024.

Цією ухвалою

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ашхабат (Туркменістан), громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , одружений, що має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, приватний підприємець, волонтер БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ», несудимий, звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 47 КК України, за умови, що ОСОБА_6 протягом року з дня передачі на поруки колективу волонтерів Благодійної організації «Благодійний фонд «СПАЛАХ», виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадський порядок, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 та абз. 2 ч. 7 ст. 284 та ч. 3 ст. 288 КПК України.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України. У підготовчому судовому засіданні, захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 та Благодійною організацією «Благодійний фонд «СПАЛАХ», заявлені клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 47 КК України, у зв`язку з передачею на поруки.

Клопотання захисника та БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ» мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. При цьому, існують умови та підстави звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України з передачею його на поруки БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ», волонтером якого він є. У клопотаннях зазначено, що ОСОБА_6 є постійно діючим волонтером даного фонду, приймає активну участь у діяльності фонду. Загальними зборами учасників БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ», які відбулися 08.10.2024, на порядку денному яких розглядалося питання можливості взяття ОСОБА_6 на поруки колективу волонтерів фонду та було одноголосно прийняте відповідне рішення. Протокол загальних зборів додається.

-2-

Загальними зборами учасників БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ», було вирішено, уповноважити керівника Організації, ОСОБА_11 звернутись до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 47 КК України, у зв`язку з передачею на поруки БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ».

При розгляді клопотання та прийнятті рішення, суд взяв до уваги те, що наявні всі умови та підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 47 КК України, оскільки обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення (проступок), наявне клопотання БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ» про передачу ОСОБА_6 , який є постійно діючим волонтером даного фонду, на поруки колективу волонтерів фонду, який зобов`язується здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень та його виправлення. Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягав на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 47 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає проте, що суд першої інстанції задовольнивши клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, неправильно застосував положення ст. 47 КК України та безпідставно звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 47 КК України, місцевий суд послався на те, що клопотання колективу волонтерів Благодійної організації «Благодійний фонд «СПАЛАХ» про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 47 КК України з передачею його на поруки колективу, волонтером якого він є, мотивоване, оформлене протоколом загальних зборів колективу волонтерів Благодійної організації «Благодійний фонд «СПАЛАХ» від 08.10.2024, до нього додано реєстр осіб, які брали участь у загальних зборах учасників Організації, додано характеризуючи дані на особу ОСОБА_6 , який має багато подяк і грамот за волонтерську діяльність. Згідно даного клопотання, колектив волонтерів Благодійної організації «Благодійний фонд «СПАЛАХ», зобов`язується здійснювати заходи виховного характеру у відношенні до ОСОБА_6 , спрямовані на недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також своєчасно повідомляти про обставини, які перешкоджають виконанню виховної функції. Однак місцевий суд не надав належної оцінки клопотанню про передачу на поруки, не перевірив долучених до нього документів та не встановив чи дійсно вказаними документами підтверджується наявність підстав для передачі обвинуваченого ОСОБА_6 на поруки колективу волонтерів Благодійної організації «Благодійний фонд «СПАЛАХ». До вказаного клопотання долучено протокол № 1-10/24 загальних зборів Благодійної організації «Благодійний фонд «СПАЛАХ» від 08.10.2024, відповідно до якого вирішено взяти ОСОБА_6 на поруки та реєстр осіб, які брали участь у загальних зборах. Однак, посилаючись на приписи Статуту Організації у протоколі Загальних зборів, до клопотання такий Статут не долучено, що перешкоджає встановити правомочність рішення цих зборів. Також звертає увагу на те, що у клопотанні Благодійна організація просить передати ОСОБА_6 , як її учасника, на поруки та взяття на себе Благодійною організацією обов`язку вжиття необхідних заходів виховного характеру, однак яким чином до ОСОБА_6 будуть застосовуватись заходи виховного характеру у клопотанні не зазначено, відтак клопотання Благодійної організації «Благодійний фонд «СПАЛАХ», за змістом не узгоджується

-3-

з приписами ст. 47 КК України. Зважаючи на те, що волонтерська діяльність на добровільних засадах не являється постійною, у даному випадку колектив Благодійної організації не може бути достатньою гарантією належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень, систематичного застосування щодо нього заходів виховного характеру, оскільки останній не знаходиться під постійним контролем Благодійної організації протягом визначеного часу, зокрема не перебуває у трудових відносинах. Крім того, як вбачається із постановленого у провадженні судового рішення, збитки спричинені у результаті вчинення кримінального правопорушення потерпілому не відшкодовано, відтак нема підстав вважати про наявність у ОСОБА_6 щирого каяття у вчиненому. Крім того, місцевим судом допущено інші істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які вказують на незаконність оскарженої ухвали. Всупереч п. 2 ч. 2 ст. 372 КПК України мотивувальна частина ухвали не містись встановлені судом обставини із посиланням на докази, також ні мотивувальна, ні резолютивна її частина не містять роз`яснення Благодійній організації її дій, у разі якщо обвинувачений не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру чи порушуватиме громадський порядок, зокрема те, що загальними зборами колективу може бути прийняте рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що при розгляді клопотання та прийнятті рішення, суд першої інстанції взяв до уваги те, що наявні всі умови та підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 47 КК України, оскільки обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення (проступок), вину визнав, щиро розкаявся, не ухилявся від слідства і суду, готовий відшкодувати заподіяну шкоду. Крім того, судом враховано, що колектив БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ» виявив бажання і зобов`язався взяти обвинуваченого ОСОБА_6 , який є постійно діючим волонтером даного фонду, на поруки та здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень та його виправлення. Просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, доводи апеляційної скарги, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника на заперечення апеляційної скарги, думку представника потерпілого, який підтримав позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно вимог ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

-4-

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За приписами до ч. 1 ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Верховний Суд у постанові від 21.05.2024 (справа № 443/1255/24) звернув увагу на те, що інститут звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації можна застосувати лише у разі встановлення усіх обов`язкових для подання відповідного клопотання умов, зокрема: 1) вчинення кримінально караного діяння вперше; 2) таке діяння є кримінальним правопорушенням відповідного ступеню тяжкості; 3) воно не є корупційним та не пов`язане з корупцією, а у разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, вчинене особою, яка керувала транспортними засобами не у стані будь-якого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів; 4) наявне щире каяття особи.

Підставою такого звільнення є щире каяття особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом та виправити свою поведінку. Також звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Воно має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 25.05.2021 у справі № 464/4133/17.

Встановивши відсутність хоча б однієї із цих передумов, суди не вправі застосовувати ст. 47 КК України щодо обвинуваченої особи.

-5-

Виходячи з положень закону, закріплених у ст. 47 КК України, питання про звільнення від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки є правом, а не обов`язком суду, і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, котра вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування щодо неї заходів кримінально-правової репресії. Сам факт звернення із клопотанням про передачу особи на поруки імперативного значення для судів не має.

Крім того, вирішуючи питання про можливість задоволення зазначеного клопотання, суд має ретельно перевірити всі обставини й належним чином обґрунтувати ухвалене рішення.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закривається судом (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК).

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки.

Вищевказаних вимог кримінального та кримінального процесуального закону місцевий суд не дотримався.

Звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 47 КК України, суд першої інстанції послався на те, що обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення (проступок), вину визнав, щиро розкаявся, не ухилявся від слідства і суду, готовий відшкодувати заподіяну шкоду. Крім того, судом враховано, що колектив БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ» виявив бажання і зобов`язався взяти обвинуваченого ОСОБА_6 , який є постійно діючим волонтером даного фонду, на поруки та здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень та його виправлення. Вказані обставини, на думку місцевого суду, свідчать про наявність підстав для задоволення клопотання БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ» та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, передачі його на поруки для перевиховання до колективу БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ» та закриття кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення стосовно того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки клопотанню про передачу на поруки, не перевірив долучених до нього документів та не встановив чи дійсно вказаними документами підтверджується наявність підстав для передачі обвинуваченого ОСОБА_6 на поруки колективу БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ».

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 14.10.2024 БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ», за підписом керівника Ліни ГОЛУБОВОЇ, звернулась до місцевого суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, з передачею його на поруки колективу БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ» (далі клопотання, Благодійна організація) (а. к. п. 28-29).

Апеляційний суд наголошує, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Воно має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який має бути долучено до справи.

У вказаному клопотанні зазначено, що обвинувачений ОСОБА_6 є постійно діючим волонтером даного фонду, приймає активну участь у діяльності фонду.

-6-

Загальними зборами учасників БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ», які відбулися 08.10.2024, на порядку денному яких розглядалося питання можливості взяття ОСОБА_6 на поруки колективу волонтерів фонду та було одноголосно прийняте відповідне рішення. Протокол загальних зборів додається. Загальними зборами учасників БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ», було вирішено, уповноважити керівника Організації, ОСОБА_11 звернутись до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 47 КК України, у зв`язку з передачею на поруки БО «Благодійний фонд «СПАЛАХ».

До вказаного клопотання долучено протокол загальних зборів учасників Благодійної організації «Благодійний фонд «СПАЛАХ» від 08.10.2024 та реєстр осіб, які брали участь у загальних зборах.

Однак, посилаючись на приписи Статуту Організації у протоколі Загальних зборів, до клопотання такий Статут не долучено, що перешкоджає встановити правомочність рішення цих зборів.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» № 5073-VI від 05.07.2012, визначені такі поняття як благодійна організація та благодійна діяльність.

Так, благодійна організація це юридична особа приватного права, установчі документи якої визначають благодійну діяльність в одній чи кількох сферах, визначених цим Законом, як основну мету її діяльності.

Благодійна діяльність добровільна особиста та/або майнова допомога для досягнення визначених цим Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара.

Таким чином, клопотання Благодійної організації «Благодійний фонд «СПАЛАХ», за змістом не узгоджується з приписами ст. 47 КК України, оскільки не підтверджено належними доказами проте, що ОСОБА_6 є членом колективу, який клопоче про передачу на поруки обвинуваченого, а також клопотання не містять відомостей, яким чином до ОСОБА_6 будуть застосовуватись заходи виховного характеру.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку колектив Благодійної організації (зокрема його керівник) не може бути достатньою гарантією належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень, систематичного застосування щодо нього заходів виховного характеру, оскільки останній не знаходиться під постійним контролем Благодійної організації протягом визначеного часу, зокрема не перебуває в трудових відносинах.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України має умовний характер, а саме: ця особа протягом року з дня передачі на поруки повинна виправдати довіру колективу, не ухилятися від заходів виховного характеру та

не порушувати громадський порядок.

Кримінально-правовим наслідком виконання особою умов передачі на поруки є остаточне звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинений злочин після закінчення зазначеного строку (без ухвалення судового рішення), а наслідком недодержання нею хоча б однієї з наведених умов - притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин.

Про те, що особа не виправдала довіру колективу, свідчать: систематичне або грубе порушення нею правил внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві, в установі чи організації; невиконання зобов`язань щодо своєї поведінки, взятих на загальних зборах колективу; вчинення нового злочину чи іншого правопорушення тощо.

-7-

Ухилення особи від заходів виховного характеру полягає в її намаганні уникнути виховного впливу колективу, залишенні з цією метою місця роботи або навчання та ін.

Тобто, недопустимим є формальне прийняття рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України, а має застосовуватись із суворим додержанням вимог КК та КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що однією з обов`язкових умов для звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України є щире каяття особи у вчиненому нею злочині невеликої або середньої тяжкості вперше.

Згідно з правовими позиціями викладеними, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.09.2019 (справа № 166/1065/18) та від 20.08.2020 (справа № 750/1503/19), розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, готовність відбувати покарання. Щире каяття це не формальна вказівка про визнання особою своєї винуватості, а відповідне ставлення до вчиненого, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні суду першої інстанції, потерпілий та його представник хоч і не заперечували проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідності, у зв`язку із передачею на поруки, проте зазначили, що потерпілий буде звертатися до обвинуваченого з позовною вимогою про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Згідно журналу судового засідання суду першої інстанції від 14.10.2024, обвинувачений ОСОБА_6 висловлював позицію щодо нібито бажання відшкодування збитків потерпілому.

Однак, колегія суддів наголошує, що на час розгляду кримінального провадження апеляційним судом, будь-яких заходів щодо відшкодування збитків обвинувачений не вжив, що може свідчити про втрату зацікавленості у компенсації спричиненої шкоди потерпілому. Також колегія суддів звертає увагу на те, що подія мала місце 04.09.2024, однак як встановлено під час апеляційного розгляду, відшкодування заподіяної шкоди потерпілому обвинувачений не здійснював і жодних підтверджень відшкодування завданої потерпілому шкоди до матеріалів кримінального провадження не долучено та стороною захисту не надано.

Таким чином, потребують ретельної перевірки доводи прокурора про те, що під час розгляду клопотання про передачу ОСОБА_6 на поруки він проявив нещирість, та не має щирого каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки відшкодування завданої потерпілому шкоди не здійснив.

Таким чином, колегія суддів уважає, що вирішуючи питання про передачу ОСОБА_6 на поруки, суд не приділив достатньої уваги обставинам щодо невідшкодування шкоди потерпілому.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у клопотанні Благодійної Організації «Благодійний фонд «СПАЛАХ», про передачу на поруки вказана суперечлива інформація, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся, що не підтверджується матеріалами кримінального провадження та не відповідає поясненням учасників судового розгляду.

Верховний Суд у постанові від 21.05.2024 (справа № 443/1255/23) зазначив, що з огляду на системне тлумачення законодавства та судову практику, розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне,

-8-

відверте, а не уявне визнання своєї провини у його вчиненні, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та в готовності нести покарання.

Щире каяття це не формальна вказівка про визнання особою своєї винуватості, а відповідне ставлення до вчиненого, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. У ч. 2 цієї статті визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Отже, для визнання щирого каяття як однієї з обов`язкових умов звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд повинен перевірити фактори, які б свідчили про справжність, щирість розкаяння.

Натомість, суд першої інстанції належно не перевірив наявність щирого каяття обвинуваченого як обов`язкової умови для застосування ст. 47 КК України, а відтак передчасно постановив рішення про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Кримінальний касаційний суд Верховного Суду в постанові від 21.05.2024 (справа № 443/1255/23) зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки для її виправлення без фактичного застосування щодо неї заходів кримінально-правової репресії є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише за належної перевірки судом факту справжності щирого каяття як обов`язкової умови застосування ст. 47 КК України. Сам факт звернення із клопотанням про передачу особи на поруки імперативного значення для судів не має.

Крім того, апеляційним судом встановлені інші істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, допущені місцевим судом, які вказують на незаконність оскарженої ухвали місцевого суду.

За змістом роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна у його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлене (ухвалене) відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Отже, суд першої інстанції приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, мав встановити факт вчинення ним кримінального правопорушення, переконатися, що кримінальне правопорушення, у якому останній обвинувачується дійсно мало місце, що кримінальне правопорушення містить склад кримінального правопорушення і обвинувачений винен у його вчиненні та навести в ухвалі аналіз доказів його винуватості, що відповідало б вимогам ст. 372 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України, у мотивувальній частині ухвали, що викладається окремим документом має бути зазначено встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону яким він керувався.

-9-

Проте, як вбачається з ухвали, цих вимог закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції також не дотримався.

З мотивувальної частини ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.10.2024 вбачається, що суд не виклав обвинувачення сформульоване ОСОБА_6 органом досудового розслідування. При цьому, даних про те, що ж було встановлено безпосередньо у судовому засіданні в ході судового розгляду, в результаті яких встановлених обставин суд прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, мотивувальна частина ухвали не містить.

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що згідно ч. 2, 3 ст. 285 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Як вбачається із журналу судового засідання від 14.10.2024, у ньому відсутні відомості про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 285 КК України роз`яснено право на звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 47 КК України, отримано його згоду на таке звільнення, а також про те, що останньому судом роз`яснено наслідки, передбачені ст. 289 КПК України у випадку не виправдання ним довіри колективу яким, взято його на поруки.

Крім того, резолютивна частина ухвали не містить роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_6 передбачених ч. 2 ст. 47 КК України наслідків у разі порушення ним умов передачі на поруки, а саме те, що в такому разі він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України. Резолютивна частина ухвали також не містить роз?яснень Благодійній організації «Благодійний фонд «СПАЛАХ», її дій, у разі якщо обвинувачений не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру чи порушуватиме громадський порядок, зокрема те, що загальними зборами колективу може бути прийняте рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржена ухвала суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 372 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд вважає, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при постановленні ухвали, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування ухвали та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

-10-

При цьому, колегія суддів також керується положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України, яка регламентує, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин. Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження та ухвалені рішення допущено порушення загальних засад кримінального провадження, а саме законність, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Частиною 2 та 3 статті 415 КПК України передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, колегія суддів звертає увагу місцевого суду на те, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності або відсутності підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідності на підставі ст. 47 КК України, мають бути ретельно перевірені під час нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, провести судове провадження відповідно до вимог КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст. 2, 7 КПК України.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.10.2024 про звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 47 цього Кодекесу, та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 7 ст. 284 та ч. 3 ст. 288 КПК України, - скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції в іншому складі зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді