Справа №463/2766/25
Провадження №1-кп/463/353/25
В И Р О К

іменем України

25 червня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові обвинувальний акт за №0000594 від 12.03.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Львівської області, Миколаївського району, м. Новий Розділ, українки, громадянки України, тимчасово не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 Кримінального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 12 березня 2025 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Земельна, 1, в умовах воєнного стану, підійшовши до потерпілого ОСОБА_6 , шляхом ривка відкрито заволоділа мобільним телефоном марки «Samsung S10 E» ІМЕІ: НОМЕР_1 , чорного кольору, у чохлі червоного кольору із вставленою сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , вартістю 5000 гривень, після чого з місця вчинення злочину втекла.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаюється, просить її суворо не карати. Дала показання суду про те, що дійсно 12 березня 2025 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Земельна, 1, підійшовши до потерпілого ОСОБА_6 , шляхом ривка відкрито заволоділа його мобільним телефоном марки «Samsung S10 E».

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що події відбувались в порядку вказаному в обвинувальному акті та не заперечує пояснення обвинуваченої. Крім цього повідомив, що на даний момент жодних претензій до ОСОБА_4 не має, просить її суворо не карати.

Оскільки обвинувачена повністю визнала вину у вчинені вказаного кримінального правопорушення, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного злочину, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих його особу матеріалів.

Таким чином вина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена повністю, її дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 186 КК України, оскільки вона скоїла відкрите викрадення чужого майна (грабіж) в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченій, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, у постанові у справі № 442/2407/22 від 19.07.2023 Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду зробив висновок, що перерахування застави на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку ЗС України може розглядатися судом як пом`якшувальна обставина.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття у скоєному, сприяння органам слідства у розслідуванні справи, а також добровільне розпорядження внесеними у якості застави коштами в розмірі 30280,00 грн шляхом їх звернення на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій, судом враховується характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують покарання, особа обвинуваченої, те що обвинувачена раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується.

Також суд враховує рекомендації викладені в п.п.3,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", в яких вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле. Судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті.

Враховуючи наведені вище обставини, які на думку суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, суд дійшов висновку про необхідність застосування ст. 69 КК України та призначення покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Беручи до уваги наведені обставини, що пом`якшують покарання та характеризують особу обвинуваченої, а також те, що потерпілий жодних претензій до обвинуваченої не має, обвинувачена є матір`ю двох неповнолітніх дітей, являється особою молодого віку, суд призначаючи покарання у виді позбавлення волі, дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання з встановленням випробувального терміну у відповідності з вимогами ст. 75 КК України.

Захисник обвинуваченої звернувся до суду із заявою, в якій просить половину розміру заставу, яка визначена ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14.03.2025, а саме в розмірі 30280 грн, перерахувати на потреби ЗСУ, а обраний обвинуваченій запобіжний захід змінити на особисте зобов`язання з покладенням певних обов`язків.

Заставодавець ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника, повідомив, що обвинувачена повернула йому частину внесених у виді застави коштів в сумі 30280 грн.

Прокурор проти заявленого клопотання сторони захисту не заперечила.

Суд, вирішуючи питання про зміну обраного обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді застави, доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе в повній мірі забезпечити її належну процесуальну поведінку та виконання покладених на неї обов`язків. До того ж, з часу застосування до ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як застава, нею жодного разу не було допущено порушення покладених на неї процесуальних обов`язків, що свідчить про фактичну мінімізацію ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які в сукупності з обґрунтованою підозрою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення були підставою для застосування до останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Водночас, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України та зобов`язати її прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Щодо задоволення клопотання в частині перерахування застави з рахунку ТУ ДСА в Львівській області на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку ЗСУ, суд зазначає, що відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Відповідно до ч.5 ст.616 КПК України, визначено, що за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого слідчий суддя, суд має право ухвалити рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, якщо відповідне клопотання обґрунтовується бажанням використати кошти, передані в заставу (в повному обсязі або частково), для внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої у вигляді застави підлягає задоволенню та заміні на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Також суд доходить висновку про наявність підстав для перерахування половини розміру застави з рахунку ТУ ДСА в Львівській області на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку ЗСУ, а решту суми повернути заставодацю.

Витрат на залучення експерта у кримінальному провадженні не понесено.

У відповідності до положень ст.100 КПК України слід вирішити питання про долю речових доказів.

Керуючись ст.ст.100, 124, 349, 370, 373,374 КПК України, ст. 69, 75, 186 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 Кримінального кодексу України та застосовуючи ст. 69 КК України, призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно ст.75 КК України засуджену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування обраного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Іспитовий строк засудженій ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

У відповідності до вимог ст.76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично заявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді застави ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу, змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на неї такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі направлення засудженої для відбування призначеного покарання, зарахувати ОСОБА_4 , у строк відбування покарання, час її перебування під вартою - з моменту фактичного затримання 13.03.2025 по день звільнення з-під варти 17.03.2025 включно, тобто тривалістю 4 доби.

Заставу в сумі 30280 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень), що внесена за обвинувачену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14.03.2025 року, за заявою заставодавця ОСОБА_7 перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України (для зарахування коштів у національній валюті), а решту суми повернути заставодавцю ОСОБА_7 .

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Личаківського районного суд м. Львова від 18.03.2025 на балонову куртку марки «Reserved» червоного кольору, мобільний телефону чорного кольору з червоним чохлом, марки «SAMSUNG» моделі «Galaxy S 10 E» з наявними IMEI1: НОМЕР_3 , з вставленою сім картою мобільного оператора, «Київстар» з номером НОМЕР_2 - скасувати.

Речові докази, а саме: балонову куртку марки «Reserved» червоного кольору, мобільний телефону чорного кольору з червоним чехлом, марки «SAMSUNG» моделі «Galaxy S 10 E» з наявними IMEI1: НОМЕР_3 , з вставленою сім картою мобільного оператора, «Київстар» з номером НОМЕР_2 , - повернути власникам відповідного майна.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.394 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Вирок судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій, прокурору.

Суддя ОСОБА_1