УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 рокуСправа № 495/6540/24
Номер провадження 1-кп/495/367/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у залі суду в режимі відеоконференції у судовому засіданні розгляд клопотання захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_3 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу та клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000029 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4

обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисник ОСОБА_3 в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2025 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, передано головуючому судді ОСОБА_1 для розгляду клопотань про продовження застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2025 року захисник обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Свої клопотання захисник обґрунтовує наступним.

На початку досудового розслідування, одразу після затримання обвинувачених, під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за результатами розгляду клопотання слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси задовольнив його та постановив ухвалу якою застосував до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у вигляді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. Застава була внесена та обвинувачені були звільнені з-під варти. В свою чергу обвинувачені з моменту внесення застави в повному обсязі та без зауважень виконували всі покладені на них обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в тому числі за першою вимогою органу досудового розслідування та суду прибули до Одеського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора, яка була задоволена та їх знову було взято під варту.

Обвинувачені з першого дня надавали покази щодо подій внаслідок яких їм було повідомлено про підозру та у подальшому будуть надавати покази по обставинам справи.

Щодо ризиків зазначених стороною обвинувачення, захисник зазначає наступне.

Ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду, такий ризик не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. Відсутність такого ризику підтверджується крім іншого сумлінною поведінкою обвинувачених, які перебуваючи під заставою не порушили жодного покладеного на них обов`язку; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, такий ризик не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, а всі речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення були вилучені під час затримання обвинувачених та знаходяться у органу досудового розслідування; ризик незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта, за весь час досудового розслідування не було зафіксовано жодного факту такого впливу та до суду не додано жодного доказу на підтвердження наявності такого ризику; ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, такий ризик не підтверджено жодним належним та допустимим доказом; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, такий ризик не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, та обвинувачені не мають відповідних намірів.

Таким чином ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні, обвинувачені взагалі не вчиняли жодних дій, які могли б мати навіть ознаки ризиків передбачених ст.177 КПК України.

На підставі викладеного захисник просить змінити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт. У разі відмови в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу, застосувати до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у вигляді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

13.08.2025 року прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 подані клопотання про продовження застосування запобіжного заходу.

Свої клопотання прокурор обґрунтовує наступним.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим вони можуть переховатися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення ля встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно вливати на свідків, чим буде перешкоджати встановленню істини по справі, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

У судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Підтримав подане ним клопотання про зміну запобіжного заходу, зазначивши таке: обвинувачені перебувають під вартою понад півтора року, однак судовий розгляд по суті досі не розпочато, а розглядаються виключно клопотання про продовження строків тримання під вартою. Зазначені прокурором ризики не мають під собою належного підтвердження та фактично відсутні: обвинувачені не мають наміру переховуватися від суду, раніше не судимі, на свідків впливати не будуть. Крім того, кожен із них має міцні соціальні зв`язки перебувають у шлюбі, мають на утриманні неповнолітніх дітей, дружин, а також страждають на проблеми зі здоров`ям. Перебуваючи у слідчому ізоляторі, обвинувачені поводяться належним чином, не перешкоджають розслідуванню та не вчиняють будь-яких порушень режиму утримання. На початку досудового розслідування відносно обвинувачених застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави. Застава була внесена та обвинувачені були звільнені з-під варти. В свою чергу обвинувачені з моменту внесення застави в повному обсязі та без зауважень виконували всі покладені на них обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в тому числі за першою вимогою органу досудового розслідування та суду прибули до Одеського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора, яка була задоволена та їх знову було взято під варту. На підставі викладеного, просить застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали думку свого захисника.

У судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 підтримав подане ним клопотання, зазначивши, що ризики, передбачені законом зберігаються. Він наголосив, що кримінальне провадження дійсно перебуває на розгляді понад рік, однак слухання по суті ще не розпочато. За цих обставин існує ймовірність того, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків чи інших учасників провадження. У зв`язку з цим прокурор просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про його зміну.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

На розгляді у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області знаходиться кримінальне провадження №0000029, внесене до ЄРДР 20.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України.

Строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 спливає 18 серпня 2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Про обґрунтованість підозри обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень свідчить зміст обвинувального акта та реєстр матеріалів досудового розслідування. При цьому оцінка обґрунтованості підозри в даному випадку судом здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості обвинувачених. За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони неповинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Судом не розпочато з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та перевірку їх доказами, не досліджено зібрані в межах кримінального провадження документи, не допитано свідків та обвинувачених.

Суд вважає, що обраний на стадії досудового розслідування та підготовчого судового розгляду стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особам обвинувачених і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ними процесуальних обов`язків та з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд погоджується з доводами прокурора, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, на даний час не зникли та продовжують існувати.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

При вирішенні питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Тобто, не визначити розмір застави є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В ухвалі судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Приймаючи до уваги, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають під вартою понад півтора року. Обвинувальний акт надійшов на розгляд до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ще 09 липня 2024 року, однак упродовж зазначеного часу жодного судового засідання по суті не відбулося. Розгляд обмежувався виключно клопотаннями сторони обвинувачення про продовження строків тримання під вартою.

Продовжуючи обвинуваченим строк тримання під вартою, суддя приймає до уваги те, що застава фактично є гарантією, що обвнувачені будуть сумлінно виконувати визначені кримінально процесуальним законом обов`язки, а необхідно визначити таку суму застави, яка б дисциплінувала і мотивувала останніх на їх виконання.

При цьому суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження суду у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, враховуючи наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має соціальні зв`язки, зокрема: ОСОБА_5 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один із яких хворіє та має захворювання ніг та потребує лікування, проживає з дружиною, має місце проживання в Україні, враховуючи його незадовільний стан здоров`я (діагноз: язва шлунку), позитивну характеристику за місцем проживання, суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження суду у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, враховуючи наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має соціальні зв`язки, зокрема: ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину, проживає з дружиною, має місце проживання в Україні, до затримання був офіційно працевлаштований, враховуючи його незадовільний стан здоров`я (діагноз: псоріазний артрит, псоріаз звичайний, ішемічна хвороба серця), позитивну характеристику за місцем проживання, суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 , покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справи «Харченко проти України», «Єлоєв проти України», «Бєляєв проти України»), держава зобов`язана обґрунтовувати необхідність подальшого тримання особи під вартою та розглядати можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, серед яких застава є ключовою гарантією належної поведінки обвинуваченого.

На переконання судді, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків та буде належним засобом процесуального стримування.

Застосування відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжних заходів у вигляді застави, в даному випадку, виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, що не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Отже, оскільки ризики та обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, що існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились і не зникли, клопотання прокурора, щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу, підлягає частковому задоволенню.

При цьому, клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, задоволенню не підлягає. На даний час з урахуванням стадії підготовчого судового розгляду, саме запобіжний захід у вигляді застави забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на підставі викладеного клопотання захисника обвинувачених про зміну запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 199,206, 315, КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 про зміну їм запобіжного заходу задовольнити частково.

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 щодо продовження запобіжного заходу у відношенні обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України задовольнити частково.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» на строк, що не перевищує 60 діб, який діє по 16.10.2025 року включно.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» на строк, що не перевищує 60 діб, який діє по 16.10.2025 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 80-ти (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.), що станом на 18.08.2025 року складає 242 240 (двісті чотириста дві тисячі двісті сорок) гривень.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 80-ти (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.), що станом на 18.08.2025 року складає 242 240 (двісті чотириста дві тисячі двісті сорок) гривень.

Обвинувачені або заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Обвинувачені звільняються з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- з`являтися до суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

У разі внесення застави роз`яснити обвинуваченим наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 20.08.2025 року.

Суддя: ОСОБА_8