ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року м. Фастів Київської області

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000058,-

в с т а н о в и в :

20 серпня 2025 року до слідчого судді Фастівського міськрайонного суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження № 0000058 звернувся ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданої скарги посилався на те, що в ході досудового розслідування дізнавачем порушені норми процесуального законодавства, при винесенні оскаржуваної постанови не розглянуті клопотання, які були подані у кримінальному провадженні, не проведено ряду слідчих дій, не виконано дві ухвали слідчого судді та не виконані вказівки процесуального керівника. Тому, вважає, що постанова є необґрунтованою, не законною та підлягає скасуванню.

В судове засідання скаржник не з`явився, подав заяву, у якій вимоги скарги підтримав, просив здійснити розгляд скарги без його участі посилаючись на необхідність забезпечення безпеки в умовах воєнного стану.

Дізнавач в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надали матеріали кримінального провадження №0000058.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій заперечував проти задоволення скарги, та просив відмовити скаржнику у її задоволенні.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження матеріалами кримінального провадження № 0000058, приходжу до наступних висновків.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (стаття 94 КПК України).

За змістом ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень Кримінальним процесуальним кодексом України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора є складовою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень.

Відповідно доч.ч.1,2 ст.306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу,чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Отож, участь особи, яка подала скаргу у її розгляді є обов`язковою.

Норми КПК України не містять прямої вказівки щодо дій слідчого судді у разі неявки особи, яка звернулась зі скаргою, на судове засідання з розгляду такої скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Слідчий суддя розцінює неявку заявника та його представника до суду, як втрату інтересу до предмета оскарження.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У частині 5 ст. 9 КПК України зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Слідчим суддею встановлено, що заявник ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, а відтак, слідчий суддя приходить до висновку про те, що дана поведінка заявника може свідчити про безпідставне умисне затягування справи .

Відповідно до узагальнення судової практики «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування» від 12 січня 2017 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначається наступне. У контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду, скаржник буде мати право повторно звернутися з такою скаргою до суду.

Водночас, слідчий суддя позбавлений можливості прийняти інше, аніж передбачено ст.307 КПК України, судове рішення по скарзі.

Положеннями ст. 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відмова у задоволенні вимог скарги ОСОБА_3 через його неявку в судове засідання не позбавляє закріпленої можливості повторного доступу до правосуддя особи, яка звертається до слідчого судді для захисту своїх прав, очікуючи на отримання вирішення поданої скарги. У випадку неявок скаржника, належним чином повідомленого про дату та час розгляду скарги в суді, не будуть порушуватись вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які конкретизовані в п.п. 1, 2, 14, частини першої ст. 7 КПК України, відповідно до яких зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься: верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; законність та доступ до правосуддя.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а також участь у його розгляді («Трух проти України», «Пономарьов проти України»),

Втім, на переконання слідчого судді, поведінка заявника, яка полягає у неявці до суду на розгляд скарги, ініціатором якої він є, враховуючи обізнаність останнього про перебування в провадженні слідчого судді цієї скарги та отримання судової повістки, свідчить про відсутність зацікавленості у ефективному та своєчасному розгляді цієї скарги, втрату інтересу до предмета оскарження та про неналежне ставлення до наданих їм процесуальних прав та покладених обов`язків, а тому слідчий суддя позбавлений можливості ухвалити будь-яке інше законне рішення за відсутності скаржника, що прямо заборонено законом.

Виходячи із засад кримінального процесу, зокрема зі змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя не вбачає законних підстав самостійно збирати докази для відшукання підтвердження доводів вказаних у скарзі.

Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Особі, що звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки. Відтак, особа, яка подала скаргу належним чином повідомлялася про розгляд поданої нею скарги, однак не з`явилася у судове засідання, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надходили.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на нього поширюється обовязок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обовязки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз викладених вище обставин неявки в судове засідання особи, яка подала скаргу , яке безпосередньо нею ініційоване, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду скарги.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Крім того, слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні дізнавача СД Фастівського РУП ГУ НП в Київській області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № № 0000058 від 25.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 за ознаками ч.1 ст.129 КК України.

Постановою дізнавача СД Фастівського РУП ГУ НП в Київській області про закриття кримінального провадження від 24.10.2024 кримінальне провадження № 0000058 від 25.07.2023 року з закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000058 22.11.2023 дізнавачем здійснено виклик ОСОБА_3 на 27.11.2023, шляхом направлення повістки через Укрпошту, згідно рапорту від 27.11.2023 ОСОБА_3 не з`явився, причини неявки не повідомив. (а.с.40 матеріалів к/п).

30.11.2023 дізнавачем здійснено виклик ОСОБА_3 на 04.12.2023, 08.12.2023 на 12.12.2023 та 14.12.2023 на 18.12.2023 шляхом направлення повістки через Укрпошту, останній не з`явився, причини неявки не повідомив. (а.с.40, 45,46, 47-53 матеріалів к/п).

Лише в липні 2025 року ОСОБА_3 звернувся до Фастівського РУП з заявою про отримання постанови про закриття кримінального провадження.

Аналізуючи ставлення заявника до розслідування ініційованого ним же кримінального провадження, рух досудового розслідування у кримінальному провадженні та враховуючи вищезазначені обставини, які свідчать про недобросовісну поведінку заявника щодо неявки за викликом, суд звертає увагу на практику Європейського суду, який наголошує в своїх рішеннях по те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи, що особа яка подала скаргу не прибула в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду його скарги, доказів на підтвердження поважності причин неприбуття на виклик не надав, зважаючи на приписи ч. 3 ст.306 КПК України якими встановлено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника, враховуючи, що неявка належно повідомленого скаржника дає суду право відмовити у задоволенні вимог скаржника та не позбавляє скаржника права повторно звернутися до суду в межах строку на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні даної скарги.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000058 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений о 16-00 год., 02.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1