Провадження № 11-кп/824/5055/2025 Суддя-доповідач ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року, якою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 14.09.2025 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000571 від 03.05.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 14 вересня 2025 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обгрнутування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду є незаконною, необгрнутованою та невмотививованою, оскільки судом було залишено поза увагою відсутність переконливих доказів існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, не враховано сукупність даних про особу обвинуваченого та зроблено безпідставний висновок про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, у зв`язку з відсутністю клопотання про розгляд апеляційних скарг за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши надані до апеляційного суду матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Так, під час розгляду судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому, з метою уникнення покарання може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що, в свою чергу, зможе перешкодити проведенню належного судового розгляду;можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати іншим чином, у якому обвинувачується, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Судом враховано також дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, дані про сімейні та соціальні зв`язки і спосіб життя, мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства в цілому, вчинений в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , під вартою, оскільки прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п.1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, підтверджують на даному етапі провадження, потребу в подальшому триманні під вартою обвинуваченого. Зважаючи на наведене, підстав вважати, що інший, менш суворий запобіжний захід, може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження апелянтів про те, що прокурором не доведено існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції у повній мірі враховано сукупність даних про особу обвинуваченого та встановлено, що вони не можуть свідчити про відсутність або зменшення відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відтак, рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з яким повністю погоджується колегія суддів.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, обгрунтовану та вмотивовану - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року, якою застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 14.09.2025 року включно - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: