ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/910/25 Справа № 204/3904/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000173 від 13 вересня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 на 60 днів, до 08 червня 2025 року без визначення застави.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 - ч. 2 ст. 258 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, підозрювана, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку захисник зазначає, що слідчим суддею було 10 квітня 2025 року оголошено вступну та резолютивну частину ухвали, а повний текст був отриманий стороною захисту лише 16 квітня 2025 року шляхом отримання засобами поштового зв`язку. Вважає поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження у зв`язку з несвоєчасністю отримання повного тексту ухвали.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що з моменту первинного застосування запобіжного заходу суттєвих нових доказів, які б посилювали обґрунтованість підозри саме стосовно підозрюваної стороною обвинувачення не надано. Продовження тримання під вартою не може ґрунтуватися виключно на первинній підозрі. Зазначає, що слідчий суддя, не виходячи до нарадчої кімнати, усно відмовила в задоволенні клопотання захисника, поданого в порядку ст.ст. 93, 101, 332 КПК про залучення до судового розгляду фахівця або експерта в галузі комп`ютерної техніки та інформаційних технологій для надання пояснень щодо змісту протоколу НСРД, фахівця або відповідального працівника оперативного підрозділу для надання пояснень щодо протоколу НСРД (візуальне спостереження) від 25.10.2024. Свою відмову слідчий суддя мотивувала тим, що воно є необґрунтованим та передчасним, з чим не погоджується захист, вважаючи таку відмову незаконною, необґрунтованою та такою, що істотно порушує права підозрюваної та засади кримінального провадження. Зазначає також, що слідчий суддя допустив суперечність у вступній та мотивувальній частинах ухвали щодо кримінально-правової кваліфікації діяння, в якому підозрюється ОСОБА_7 . Таким чином, слідчий суддя обґрунтовує своє рішення щодо продовження найсуворішого запобіжного заходу без застави, виходячи з тяжкості та санкції злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК, тоді як формально розглядає клопотання та приймає рішення стосовно підозри за ч. 1 ст. 258 КК.

Зазначає також, що заявлені стороною обвинувачення ризики є не підтвердженими та необґрунтованими. Рішення слідчого судді про неможливість застосувати більш м`який запобіжний захід та в частині не визначення застави також є необґрунтованим. Слідчий суддя не дослідив матеріали, долучені до клопотання слідчого, що порушує принцип безпосередності, змагальності та вимоги до процедури розгляду, що свідчить про формальний підхід до розгляду.

В судовому засіданні захисник та підозрювана підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі, просив її задовольнити, вважав ухвалу слідчого судді необґрунтованою, просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження і доходить висновку про наявність підстав для його задоволення і поновлення процесуального строку, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

Згідно з вимогами статей 177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, висновки слідчого судді та матеріали, долучені до клопотання слідчого, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином. Доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі про застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою або зменшенням розміру застави для підозрюваного, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 - ч. 2 ст. 258 КК, за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції, а саме: протоколом огляду місця події від 14.02.2025; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , від 14.02.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем) від 27.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.02.2025; висновком експерта № 90 від 10.03.2025 за результатом проведення експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (візуальне спостереження за місцем лісосмугою за географічними координатами: 48.386064, 35.040980) від 25.10.2024; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (візуальне спостереження за річчю пакетом білого кольору з написом «Епіцентр») від 17.12.2024; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (візуальне спостереження за річчю транспортним засобом марки «Chevrolet», модель «Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 ) від 23.12.2024; протоколом огляду місця події ділянки лісової місцевості вздовж окружної дороги Е105 в безпосередній близькості до м. Харків від 27.02.2025; протоколом огляду місця події ділянки лісової місцевості за кільцевим з`їздом з Бориспільського Шосе М03 від 28.02.2025; протоколом огляду місця події ділянки узбіччя пішохідної дороги на схилі до Клочківського узвозу в м. Харків від 13.02.2025; протоколом огляду вилучених в ході проведення огляду місця події предметів з залученням спеціаліста вибухо-техніка від 05.03.2025; протоколом огляду вилучених в ході проведення огляду місця події предметів з залученням спеціаліста вибухо-техніка від 05.03.2025; інші матеріалами кримінального провадження, які самі по собі так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, як доказ факту та обставин вчинення підозрюваною кримінального правопорушення.

Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Стандарт «обґрунтованої підозри» є вищим ніж стандарт «достатніх підстав (доказів)», оскільки пов`язаний з обмеженням прав, свобод та інтересів людини, в даному випадку право на свободу.

Доводи захисника про те, що слідчий суддя допустив суперечність у вступній та мотивувальній частинах ухвали щодо кримінально-правової кваліфікації діяння, в якому підозрюється ОСОБА_7 , оскільки обґрунтовує своє рішення щодо продовження найсуворішого запобіжного заходу без застави, виходячи з тяжкості та санкції злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК, тоді як формально розглядає клопотання та приймає рішення стосовно підозри за ч. 1 ст. 258 КК, апеляційний суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як видно з письмового повідомлення про підозру від 14 лютого 2025 року, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 - ч. 2 ст. 258 КК, а саме у готуванні до терористичного акту, тобто готуванні до вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, вчинений за попередньою змовою групою осіб (а.с. 13-18).

Відомості про попередню правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 14 - ч. 2 ст. 258 КК внесені і в ЄРДР (а.с. 11, 12).

Таким чином, посилання слідчого у клопотанні та слідчого судді в оскарженій ухвалі на ч. 1 ст. 258, замість правильної ч. 2 ст. 258 КК, є опискою, яка може бути усунута в порядку ст. 379 КПК.

Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя, суд має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

З урахуванням вищевикладеного, а також зважаючи на стандарт доказування обґрунтована підозра, який є нижчим ніж доказування поза розумним сумнівом, то апеляційний суд не вважає порушенням вимог процесуального закону та неповнотою судового розгляду, відмову в задоволенні клопотання захисника про залучення до судового розгляду фахівця або експерта в галузі комп`ютерної техніки та інформаційних технологій для надання пояснень щодо змісту протоколу НСРД, фахівця або відповідального працівника оперативного підрозділу для надання пояснень щодо протоколу НСРД (візуальне спостереження) від 25.10.2024.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд доходить висновку, що підозра ОСОБА_7 є обґрунтованою, наявні підстави для продовження застосування щодо неї запобіжного заходу не відпали, тому відповідні доводи апеляційної скарги захисника колегія судді відхиляє.

Стосовно доведеності ризиків та можливості їх запобігання іншими запобіжними заходами.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про доведеність прокурором того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, підозрювана, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та продовжити строк застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, про який просила підозрювана та її захисник, за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у випадку визнання її винуватою у вчиненні злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, суд враховує ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, іншого запобіжного заходу, що може значно ускладнити органам правопорядку вжиття заходів реагування на таку поведінку обвинуваченого та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Слідчим суддею правильно застосовані вимоги ст. 183 КПК, відповідно до яких, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України

З урахуванням вищевикладеного та, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК, зважаючи на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки, передбачених ч. 2 ст. 258 КК, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи, характер вчинених кримінальних правопорушень, який свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності цієї особи, слідчий суддя обґрунтовано в даному випадку прийняв рішення не визначати розміру застави.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення слідчим суддею правил суддівської етики, то колегія суддів зауважує, що такі твердження не можуть бути оцінені судом апеляційної інстанції, оскільки не відносяться до повноважень суду під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді та можуть бути предметом розгляду в іншому, визначеному законом, порядку.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень закону та судової практики Європейського суду з прав людини, без їх належного співвідношення до обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам захисту, на яких акцентовано увагу в судовому засіданні та апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника як необґрунтовані і не мотивовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на... ухвали суду... про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За результатами апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції доходить висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити йому строк.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: