ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 грудня 2024 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, не працює, який не є депутатом, учасником бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишений ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволений повністю.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 3026,60 (три тисячі двадцять шість грн. 60 коп.) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 100000, 00 (сто тисяч грн. 00 коп.) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку районного суду ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 28.06.2020 приблизно о 13 годині 50 хвилин перебуваючи на парковці торгово-розважального комплексу «Плазма», що за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 145, використавши незначний привід для конфлікту, грубо ігноруючи загальноприйняті в суспільстві елементарні добропорядні правила поведінки та моральності, прагнучи протиставити себе суспільству, виявити грубу силу, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, безпідставно наніс потерпілому ОСОБА_9 не менше трьох ударів кулаком правої руки в область голови, один удар ногою в пах та застосував спеціально пристосований, невстановлений під час досудового розслідування предмет, візуально схожий на газовий балон, розпиливши їдку речовину в обличчя ОСОБА_9 , яким спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травми правого колінного суглобу з саднами, поверхневою раною м`яких тканин суглобу та розтягненням сухожилка чотирьохголового м`язку і власної зв`язки наколінника з їх набряками які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/950 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та тілесні ушкодження у вигляді крововиливів лівого передпліччя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/950 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник.

Не погоджуючись із вироком районного суду в апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку районного суду, закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Вважає, що вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2024 року ухвалений з істотним порушенням кримінально процесуального закону, невідповідності висновків суду першої інстанції викладених у вироку фактичним обставинам справи, не повнотою судового слідства, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою засудження ОСОБА_8 за скоєння кримінального правопорушення, яке останній не вчиняв.

Звертає увагу, що викладені покази у вироку нібито надав ОСОБА_8 під час судового розгляду значно відрізняються від показів які ОСОБА_8 24.05.24 надав у письмовому вигляді і які були приєднанні судом до матерілів провадження (п 2 а. с. 56-58). Просить апеляційний суд саме письмові покази ОСОБА_10 аналізувати та брати до уваги.

Також, захисник зазначає, що метою нанесення ударів було нейтралізувати Трохименка, що б він не зміг завдати шкоди ОСОБА_10 . Але удари обвинуваченим були нанесені не точні змазані, тоді він ще наніс удар лівою ногою та лівою і правою рукою в район голови, але вони також були змазані і не точні в зв`язку з чим і не сильні, що підтверджується висновком судово медичної експертизи, за результатами якої на голові ОСОБА_11 не зафіксовані тілесні ушкодження.

Від правоохоронних органів ОСОБА_10 не переховувався так як йому не було нічого відомо, що його розшукують.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 повністю узгоджується із відео записом події ТРЦ Плазма.

Суд в основу доведеності вини ОСОБА_8 взяв до уваги протокол огляду предмету від 19.10.2020, відповідно до якого начальником відділення СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаської області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 було оглянуто DVD-R диск, поміщенні до паперового конверту отриманий від ТРЦ «Плазма».

Також, судом вказано, досліджені докази у своїй сукупності логічними, послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

Однак фактично судом не надано належної оцінки вказаному доказу, оскільки суд не звернув увагу, що слідчим при проведені огляду викладено інформацію, яка суперечить відео ТРЦ «Плазма».

В протоколі слідчий, без участі інших учасників, які відображені на відео ТРЦ Плазма, проводить огляд і викладає в протоколі обставини з обвинувальним нахилом, приховуючи важливі моменти, як початку конфліктної ситуації та і її перебіг. Судом не враховано виявлені розбіжності в протоколі огляду із дослідженим відео, а простими словами констатовано, що досліджені докази у своїй сукупності є логічними, послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

Судом взято до уваги показання потерпілого ОСОБА_9 , та свідка ОСОБА_13 про існування незначного привіду для конфлікту, що повністю суперечить дослідженому відео ТРЦ Плазма (що спровокував конфлікт потерпілий, видуманим порушенням ПДР - ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_11 сам наблизився в притул до ОСОБА_8 , потерпілий також намагався вдарити ОСОБА_8 , зазивав долонями своїх рук до себе, переслідував ОСОБА_8 , декілька разів вдарив по автомобілю ОСОБА_8 , )

Досліджений в судовому засідання протокол слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_14 , вважає є малоінформативним і містить тільки показання потерпілого щодо обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 .

Вважає, що зазначений протокол не відповідає вимогам КПК, тому доказ вважається отриманим з порушенням цього Кодексу і на підставі ст. 86 КПК є недопустимим.

Також, звертає увагу, що під час проведення вказаної слідчої дії, потерпілий розповідає про причину раптового конфлікту та жодної згадки про явну неповагу до суспільства чи зухвалість чи винятковий цинізм з боку ОСОБА_10 .

Аналогічні обставини і недоліки при проведенні слідчого експерименту допущені при проведенні слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_15 ( зазначає, 1. що ОСОБА_10 наніс близько 3 ударів в

район паху Трохименко, 2. Коли ОСОБА_14 впав ОСОБА_10 наносив числені удари в більшості по тулубу, а при перегляді відео з камер спостереження ТРЦ Плазма учасники процесу бачили, що удар в пах був один, а коли впав потерпілий і був на колінах ОСОБА_8 наніс йому один удар в зад:ню частину тазу.

Також, вище викладені обставини і недоліки при проведенні слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_16 .. Тим більше при проведені слідчого експеременту та під час допиту в суді, свідок розповідає про події які він фізично не міг спостерігати, оскільки з`явився пізніше, (про що прямо свідчить відеозапис з камери спостереження ТРЦ «Плазма», та пояснення ОСОБА_16 надані захиснику.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, судом першої інстанції не було враховане, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників, і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

При вирішенні питання правової кваліфікації прошу апеляційний суд враховати судову практику із розгляду кримінальних проваджень, пов`язаних з обвинуваченням у хуліганстві. А саме постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к, в якій міститься наступний висновок.

Для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

У цьому кримінальному провадженні обстановка й обставини події динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до потерпілого ОСОБА_9 , яка виникла раптово через сварку у відповідь на дії потерпілого, з початку прагненням захиститись від його неправомірних дій, а в подальшому прагненням помститися йому, а не бажанням протиставити себе суспільству продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях обвинуваченого мотиву явної неповаги до суспільства, що обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 зумовлені наміром завдати шкода здоров`ю потерпілого під час бійки і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки кримінального правопорушення проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження за частиною першою статті 125 КК України.

Враховуючи викладене, судом також допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки жоден із наданих стороною обвинувачення доказів не свідчить про вчиненн ОСОБА_8 кримінального правопорушення, за ч. 4 ст. 296 К1 України, однак судом не прийнято рішення про закриття кримінальног провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора та потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний ирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Ці вимоги закону виконані не в повному обсязі.

Приймаючи рішення про визнання винуватим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого діяння за ч.4 ст.296 КК України, місцевий суд крім іншого послався на дані висновку експерта висновки експерта № 02-01/950 від 12.10.2020, відповідно до якого у ОСОБА_9 встановлено тілесні ушкодження: травма правого колінного суглобу з саднами, поверхневою раною м`яких тканин суглобу та розтягненням сухожилка чотирьохголового м`язу і власної зв`язки наколінника з їх набряками; крововиливи лівого передпліччя. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в наданих на експертизу медичних документах, тобто 28.06.2020 та відносяться: травма правого колінного суглобу з саднами, поверхневою раною м`яких тканин суглобу та розтягненням сухожилка чотирьохголового м`язу і власної зв`язки наколінника з їх набряками до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розгляд здоров`я; крововиливи лівого передпліччя до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_9 не є небезпечними для життя, як в момент заподіяння так і у своєму клінічному протіканні. Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_9 не характерні для тих, які виникають внаслідок падіння з висоти власного зросту, з положення стоячи, з наступним ударом об площину або травмуючий предмет. Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли виникнути, як за обставин на які він вказав у протоколі проведення слідчого експерименту від 05.10.2020, так і за обставин на які вказала ОСОБА_15 у протоколі проведення слідчого експерименту від 05.10.2020. Не виключається можливість, що тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли виникнути за обставин відтворених у відеозаписі починаючи з 1 хв. 43 с до 3 хв. 43 с. Тривале лікування ОСОБА_9 пов`язане не з характером травми, а з наявністю захворювання: артрит обох скронево нижньо-щелепних суглобів.

Згідно даних висновку експерта № 02-01/950 від 12.10.2020, у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: травма правого колінного суглобу з саднами, поверхневою раною м`яких тканин суглобу та розтягненням сухожилка чотирьохголового м`язу і власної зв`язки наколінника з їх набряками; крововиливи лівого передпліччя. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в ухвалі суду, тобто 28.06.2020 та відносяться: травма правого колінного суглобу з саднами, поверхневою раною м`яких тканин суглобу та розтягненням сухожилка чотирьохголового м`язу і власної зв`язки наколінника з їх набряками до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; крововиливи лівого передпліччя до категорії легких тілесних ушкоджень. Можливість виникнення у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень внаслідок «падіння з висоти власного зросту на коліна та на ліве передпліччя» не виключається. Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 , могли виникнути, як за обставин на які він вказав у протоколі проведення слідчого експерименту від 05.10.2020, так і за обставин на які вказала ОСОБА_15 в протоколі проведення слідчого експерименту від 05.10.2020. Не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 за обставин відтворених у відеозаписі починаючи з 1 хв. 43 с. до 4 хв. 00 с.

Водночас, як убачається із обвинувального акта та фабули обвинувачення визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_10 наносив потерпілому ОСОБА_9 удари кулаком правої руки в область голови, удар ногою в пах та від таких ударів потерпілому спричинені тілесні ушкодження коліна та передпліччя.

Такі самі тілесні ушкодження викладені у висновках судово-медичних експертиз, згідно яких у потерпілого ОСОБА_9 не виявлені ушкодження в області голови та пахової ділянки.

Така невідповідність між діями обвинуваченого ОСОБА_8 при нанесенні ударів та наслідками у вигляді тілесних ушкоджень спричинених потерпілому, свідчить про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та є безумовною підставою для скасування вироку суду на підставі статей 409, 411 КПК України.

У разі невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, вирок суду підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.409 КПК України.

Згідно ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

При цьому колегія суддів враховує ту обставину, що вищевказані порушення вимог Закону, не можуть бути усунені в ході апеляційного розгляду, в тому числі в разі повторного дослідження доказів, а тому скасування вироку тягне за собою призначення нового судового розгляду.

У зв`язку із скасуванням вироку місцевого суду за наведеними підставами, колегія суддів судової палати не входить в обговорення решти доводів апеляційної скарги захисника щодо його необгрунтованості і вважає, що вони повинні стати предметом дослідження під час нового розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що при новому судовому розгляді в разі наявності для цього підстав, прокурор не позбавлений можливості вчинити дії передбачені ст.338 КПК України.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого, у зв`язку з чим рішення суду підлягає до скасування з призначенням нового судового розгляду.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.6 ст. 407, 415, 416, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.4 ст.296 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

.

Головуючий-суддя

Судді