ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6435/25
Провадження № 1-кс/362/603/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2025 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника (у режимі відео конференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 від 03.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:

20.08.2025 року старший слідчий СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000368 від 03.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідування час і місці, діючи з умислом, направленим на заволодіння шляхом обману, з використанням електронно-обчислювальної техніки, грошовими коштами, які знаходяться на банківських картках громадянки ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вступив в злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою.

Так, з метою реалізацію спільного злочинного умислу направленим на заволодіння чужим майном ОСОБА_8 , а саме грошовими коштами, які знаходились на її банківських карткових рахунках АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , заздалегідь розподіливши ролі, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , 28.05.2025 року близько 11:00 години невстановлена досудовим розслідування особа зателефонувала на мобільний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_8 , з мобільного номеру НОМЕР_6 , представившись працівником служби безпеки АТ КБ «Приват банк».

Далі, невстановлена досудовим розслідуванням особа, продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_4 умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом обману, який виразився в повідомленні ОСОБА_8 недостовірних даних про те, що дана особа являється працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк», отримала від ОСОБА_8 дані щодо її банківських карткових рахунків АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , необхідних для безготівкового зняття грошових коштів та здійснення розрахунків у торгівельних мережах, проводячи операції з використанням електронно-обчислювальної техніки. Після чого, продовжуючи реалізацію прямого умислу на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , невстановлена досудовим розслідуванням особа з використанням електронно-обчислювальної техніки надала доступ ОСОБА_4 до банківських карткових рахунків потерпілої.

Слідчий зазначає, що в подальшому, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, з використанням електронно-обчислювальної техніки 28.05.2025 перебуваючи за адресою проспект Миру, 17 у м. Чернігів, в період часу з 13 год. 31 хв. по 13 год. 38 хв., з банкомату 5206212, здійснив зняття грошових коштів в сумі 48 000 грн.; перебуваючи за адресою проспект Перемоги, 102 у м. Чернігів о 13 год. 56 хв., з банкомату 6499867, здійснив зняття грошових коштів в сумі 20 000 грн.; перебуваючи за адресою вул. Княжа, 26 у м. Чернігів о 13 год. 58 хв., з банкомату А2401921, здійснив зняття грошових коштів в сумі 20 000 грн.; перебуваючи у магазині «Алло» за адресою вул. 77-ї Гвардійської Дивізії, 1В у м. Чернігів здійснив розрахунок за придбання товару в сумі 108 204 грн.; перебуваючи у магазині «Фокстрот» за адресою пр-кт Левка Лук`яненка, 74 у м. Чернігів о 14 год. 54 хв., здійснив розрахунок за придбання товару в сумі 24 557 грн.; перебуваючи у магазині «Київстар» за адресою пр-кт Левка Лук`яненка, 74 у м. Чернігів о 15 год. 10 хв., здійснив розрахунок за придбання товару в сумі 10 598 грн; перебуваючи у магазині «Цитрус» за адресою: пр-кт Миру, 49 у м. Чернігів о 19 год. 06 хв., здійснив розрахунок за придбання товару в сумі 119 498 грн.; перебуваючи у магазині «Мойо» за адресою: пр-кт Миру, 49 у м. Чернігів о 19 год. 21 хв., здійснив розрахунок за придбання товару в сумі 176 217 грн.; перебуваючи у фізичної особи-підприємці ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 о 20 год. 03 хв., здійснив розрахунок за придбаний товар в сумі 221 596 грн.; перебуваючи у магазині «Фокстрот» за адресою пр-кт Левка Лук`яненка, 74 у м. Чернігів, в період часу з 20 год. 17 хв. по 20 год. 18 хв., здійснив розрахунок за придбаний товар в сумі 42 220 грн.; перебуваючи у магазині «Сільпо» за адресою пр-кт Левка Лук`яненка, 74 у м. Чернігів, в період часу з 20 год. 29 хв. по 20 год. 41 хв., здійснив зняття готівки в сумі 24 249,57 грн., чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в сумі 811 184,57 грн. Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном вчиненому у великих розмірах та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий в клопотанні посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні; підозрюваний може вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Також слідчий вважає, що більш м`які запобіжні заходи передбачені ст. 176 КПК України до підозрюваного не можуть бути застосовані.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити, оскільки є ризики, зазначені в клопотанні.

Слідчий підтримав заявлене клопотання з тих саме підстав.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просив не обирати цілодобовий домашній арешт, а обмежитись тільки особистим зобов`язанням для забезпечення можливості підозрюваному продовжити навчання у вищому навчальному закладі. Крім того захисник зазначив, що його підзахисний не знайомив з учасниками кримінального правопорушення, про яких згадував слідчий, з ними не спілкувався.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника та просив обмежитись особистим зобов`язанням, оскільки він навчається у Пенітенціарній академії України.

Заслухавши прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, що були вручені підозрюваному та його захиснику 05.08.2025 року, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості за якими 22.06.2025 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 від 03.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

05.08.2025 року старшим слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 05.08.2025 року вручено підозрюваному ОСОБА_4 .

Підозра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується протоколом огляду документів від 27.06.2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 10.06.2025 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.06.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.06.2025 року; протоколом допиту (неповнолітнього) свідка ОСОБА_12 від 21.06.2025 року; протоколом огляду документів від 27.06.2025 року; протоколом огляду документів від 27.06.2025 року; та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Відповідно до протоколів огляду документів від 27.06.2025 року оглянуто відеозаписи з камер спостереження, розташованих в приміщеннях магазинів «MOYO», «Сільпо» та «Цитрус», на яких зафіксовано окремі події, які стали підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Відповідно до копії Контракту № 15 про здобуття освіти в закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України від 14.05.2025 року ОСОБА_4 навчатиметься у Пенітенціарній академії України

Вирішуючи вищезазначене клопотання, слідчий суддя виходить з положень ст. 2 КПК України, відповідно до якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Згідно з ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Єдиною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України.

Його застосування без встановлення наявності підстав та ненадання матеріалів, що підтверджують ризики, передбачені ст. 177 КПК України є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього слідчий суддя з`ясував місце реєстрації підозрюваного, та його місце проживання.

Слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту звертає увагу, що вжите законодавцем у ч. 5 ст. 181 КПК словосполучення «житло цієї особи» охоплює випадки, коли підозрюваний: 1) є власником (співвласником) такого житла; 2) зареєстрований у такому житлі; 3) постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо.

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Луценко проти України» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно дост.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 190 КК України; його вік та стан здоров`я; який має постійне місце проживання; офіційно неодружений, навчається у Пенітенціарній академії України; що він раніше не судимий; враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні; компрометуючими матеріалами на підозрюваного прокурор не володіє; також прокурором слідчому судді не додано доказів, а також не містять матеріали клопотання і кримінального провадження, що до підозрюваного раніше застосовувались запобіжні заходи, умови яких він порушував, а також спростовується, що з часу затримання і до часу звернення з клопотанням до суду підозрюваний не переховувався від досудового слідства та суду, а самостійно прибув до слідчого судді для розгляду цього клопотання, а тому приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Окрім того, прокурором не підтверджено можливість підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_4 дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, чи правильна кваліфікація злочину чи ні, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а також вирішувати питання щодо зміни обраного іншим судом запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання

Таким чином, враховуючи, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, а саме ч. 2 ст. 177 КПК України, наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У клопотанні старшого слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000368 від 03.06.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мокіївка Роменського району Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- повідомляти прокурора, слідчого, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відділ поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення та до «19» жовтня 2025 року, включно.

На ухвалу протягом п`яти діб з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 26.08.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1