ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 954/82/23
Номер провадження: 11-кп/819/381/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000180 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 травня 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вирівка Конотопського району Сумської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 травня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24 липня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги .

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 надійшла до Херсонського апеляційного суду 24.06.2025 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду від 28.05.2025 року, змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, визнати, що подальше тримання його під вартою без об`єктивних підстав є порушенням ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просить апеляційну скаргу розглянути без його участі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду від 28.05.2025 року є незаконною, формальною й такою, що порушує його права.

Клопотання прокурора було необґрунтованим, оскільки з 2018 року він послідовно без жодного аналізу нових обставин повторює стандартні положення статті 177 КПК.

Вказані ризики ніколи не були підтверджені доказами, зокрема: не надано жодного обґрунтування чому існує ризик втечі, тиску на потерпілих або перешкоджання слідству; не вказано жодних нових фактів чи змін у ситуації, які б виправдовували подальше тримання під вартою.

Суд не взяв до уваги його клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який (особисте зобов`язання) попри такі обставини: він вже понад 1,5 роки перебуває під вартою у цій справі, а загалом понад 3,5 роки без вироку суду, 9 місяців з яких він провів у полоні; справа перебуває у суді з 2020 року й досі не перейшли до розгляду по суті; він пройшов ВЛК, підписав заяву на контракт про проходження військової служби у ЗСУ, проте був затриманий на виході з ТЦК; він добровільно прагнув виконати свій обов`язок перед державою.

Суд проігнорував його окреме клопотання про з`ясування місця перебування потерпілих, які не з`являються на судові засідання; перебувають на тимчасово окупованій території, за інформацією співпрацюють з окупаційною владою; їх відсутність фактично унеможливлює розгляд справи по суті.

Ухвала суду є формальною , не містить аналізу ризиків та не враховує альтернативні засоби запобігання.

Позиції учасників.

Адвокат ОСОБА_6 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 повідомлений про дату, час апеляційного розгляду. Заяву про особисту участь під час апеляційного розгляду не подавав, в апеляційній скарзі просив розглянути її без його участі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведені обставини, судове засідання проведено за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1, ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Здійснюючи апеляційний розгляд в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів враховує наступне.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000180 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2, ч.4 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні 28.05.2025 року судом відповідно до приписів ст. 315 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на 60 днів прокурор у клопотанні обґрунтував тим, що він обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі із конфіскацією майна та продовженням існування ризиків, передбачених п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК .

Вбачається, що попередньою ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.04.2025 року для запобіганню ризикам , передбаченим п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК продовжено строк тримання під вартою щодо ОСОБА_8 до 05.06.2025 року.

До закінчення строку дії цієї ухвали прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , яке було розглянуто в судовому засіданні 28.05.2025 року.

Ухвалюючи рішення про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою в підготовчому судовому засіданні 28.05.2025 року , зважаючи на обставини інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2, ч.4 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, їх суспільну небезпечність, враховуючи обставини та положення, передбачені ст. 177, 178, 183, 315 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, обставини, якими прокурор обґрунтовував у клопотанні продовження існування встановлених раніше ризиків, суд дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати ризики передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання на цій стадії судового провадження не може запобігти існуючим ризикам.

Доводи апеляційної скарги такі висновки суду не спростовують.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Зважаючи на те, що судовий розгляд не закінчений є вірогідним продовження існування ризику впливу на свідків.

Ризик незаконного впливу на свідків зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, як то передбачено ст. 95 КПК, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками може незаконно впливати на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Не спростовують доводи апеляційної скарги і висновки суду про продовження існування ризику переховування від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, попередню процесуальну поведінку обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність продовження існування ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Відомості, що характеризують обвинуваченого, його стан здоров`я, були фактично враховані при продовженні строку тримання під вартою.

Разом із тим, сукупність цих відомостей, не вказує на те, що на даній стадії кримінального провадження ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК нівельовані чи зменшилися.

Доказів того, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які були невідомі суду при ухваленні рішення про продовження запобіжного заходу і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, обвинуваченим в апеляційній скарзі не наведено.

Навів суд в ухвалі і мотиви з яких залишив без задоволення клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_8 як на підставу для скасування ухвали суду та зміни запобіжного заходу на більш м`який, на те, що він пройшов ВЛК, підписав заяву на контракт про проходження військової служби у ЗСУ, добровільно прагнув виконати свій обов`язок перед державою , не є такими, які б можна було визнати підставою для висновку про те, що встановлені ризики зменшилися .

Питання скасування запобіжного заходу для проходження військової служби під час мобілізації врегульовано ст. 616 КПК України.

Посилання обвинуваченого на те, що суд залишив без задоволення його клопотання про з`ясування місця перебування потерпілих не є прийнятним в межах апеляційного перегляду ухвали суду про продовження строку дії запобіжного заходу, оскільки процесуальні рішення суду прийняті щодо клопотань учасників з питань які стосуються розгляду кримінального провадження по суті , не можуть бути предметом перевірки у порядку ст. 422-1 КПК.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання , колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду є формальною та необґрунтованою, колегія суддів відхиляє, оскільки з ухвали суду видно, що суд проаналізував доводи клопотання прокурора, позицію сторони захисту та обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, відповідно до ст. 199 , 178, 177 , 183 КПК.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі ухвала суду скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 травня 2025 року, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4