Справа №760/8802/25 1-кс/760/5108/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , на підставі матеріалів досудового розслідування №0000247, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2022, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хабаровськ рф, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 109 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000247, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2022, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 109 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Верховною Радою України 28.06.1996 ухвалено Основний Закон України - Конституцію України.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Ніхто не може узурпувати державну владу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду № 6-рп/2008 від 16.04.2008 влада народу є первинною, єдиною і не відчуженою та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Тільки народ має право безпосередньо шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.

Згідно вимог статті 103 Конституції України Президент України обирається громадянами України на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування строком на п`ять років. Чергові вибори Президента України проводяться в останню неділю березня п`ятого року повноважень Президента України. У разі дострокового припинення повноважень Президента України вибори Президента України проводяться в період дев`яноста днів з дня припинення повноважень. Порядок проведення виборів Президента України встановлюється законом.

Згідно вимог стаття 108 Конституції України Президент України виконує свої повноваження до вступу на пост новообраного Президента України.

Згідно вимог статті 109 Конституції України відставка Президента України набуває чинності з моменту проголошення ним особисто заяви про відставку на засіданні Верховної Ради України.

За статтею 111 Конституції України Президент України може бути усунений з поста Верховною Радою України в порядку імпічменту у разі вчинення ним державної зради або іншого злочину.

Згідно із п. 4.3 мотивувальної частини Рішенням Конституційного суду України від 05.10.2005 року № 6-рп/2005 основні засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах I, III, XIII Конституції України. Відповідно до п. 3 резолютивної частини вказаного рішення КСУ № 6-рп/2005, узурпація державної влади означає неконституційне або незаконне її захоплення органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, громадянами чи їх об`єднаннями тощо.

Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Всеукраїнський референдум призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених цією Конституцією.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду № 6-рп/2008 від 16.04.2008 народ як, носій суверенітету і єдине джерело влади в Україні, може реалізувати на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою своє виключне право визначати і змінювати конституційний лад в Україні шляхом прийняття Конституції України у порядку, який має бути визначений Конституцією і законами України. Народ як носій суверенітету і єдине джерело влади в Україні, здійснюючи своє волевиявлення через всеукраїнський референдум за народною ініціативою, може в порядку, який має бути визначений Конституцією і законами України, приймати закони України (вносити до них зміни), крім законів, прийняття яких на референдумі не допускається згідно з Конституцією України.

Зміст терміну «державна влада» окреслено у ч. 1 ст. 6 Конституції України, згідно із якою державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно, державна влада - це головна складова публічної влади, яка належить тільки державі і реалізується нею шляхом прийняття компетентним органом обов`язкових для виконання усіма рішень та застосування в разі необхідності держав¬ного примусу. Завдяки цьому здійснюється керівництво справами суспільства як самою державою, так і її органами.

Крім того, стаття 140 Конституції України, визначає що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно статті 143 Конституції України органам місцевого самоврядування можуть надаватися законом окремі повноваження органів виконавчої влади. Органи місцевого самоврядування з питань здійснення ними повноважень органів виконавчої влади підконтрольні відповідним органам виконавчої влади.

Статтями 2, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

При цьому, ОСОБА_7 , із жовтня 2022 року перебував на території рф.

Так, у ОСОБА_7 , який не будучи наділеним повноваженнями на виконання функцій держави, у невстановлений досудовим розслідуванням час виник злочинний умисел на вчинення групою осіб публічних закликів до насильницької зміни конституційного ладу та до захоплення державної влади.

З цією метою, 04.03.2023, протягом доби, у період часу із 00:00 по 23:59, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території РФ у м. Москва, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 будучи співвиконавцем вчинення кримінального правопорушення, взяв участь у зустрічі певної групи осіб, на якій були присутні громадяни України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , невстановлена особа ОСОБА_14 , де ведучим та організатором виступав ОСОБА_15 (якого визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна на користь держави) та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, щодо якої було здійснено відеофіксацію та поширення в мережі інтернет.

Розпочавши вказану зустріч, ОСОБА_15 , будучи організатором запропонував присутній групі осіб відкрити «засідання», назвав цю групу осіб «ініціативною групою зі скликання зборів українського народу» та проголосив вказану зустріч «скликанням «загальних зборів народу України».

У подальшому, на прохання ОСОБА_15 , згадана група осіб, у тому числі ОСОБА_7 проголосував за відкриття так званого «засідання», обрання його «головуючим» зустрічі, обрання членів «рахункової, мандатної, редакційної комісій», «секретаріату», а також ОСОБА_15 попросив технічних спеціалістів зберегти відеозапис зустрічі.

Згодом ОСОБА_15 надав можливість висловитись ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , невстановленій особі ОСОБА_16 та за його пропозицією вказана група осіб проголосувала за прийняття документа під назвою «ДЕКЛАРАЦІЯ ЗАХИСТУ НАРОДУ УКРАЇНИ», яким зокрема «ухвалили» рішення про утворення «Представництва українського народу».

Вказана група осіб «проголосила» «Народне представництво» єдиним законним представником українського народу, «позбавила» Президента України ОСОБА_17 владних повноважень, закликала військових, працівників правоохоронних органів, суддів, державних службовців та службовців місцевого самоврядування перейти на бік «Представництва українського народу».

Також, було затверджено склад «народних представників», з яких формується «Представництво українського народу», за участю: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 .

Присутня група осіб уповноважила «Представництво українського народу» створювати будь-які органи, наділяючи їх повноваженнями, необхідними для виконання покладених завдань.

Надалі, 10.03.2023, протягом доби, у період часу із 00:00 по 23:59, у невстановленому досудовим розслідуванням місці відеозапис «зібрання ініціативної групи зі скликання зборів українського народу» був розміщений невстановленими досудовим розслідуванням особами на YоuTube-каналі « ОСОБА_19 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 », який має назву «Зеленского отстраняют от власти. Украина отказывается платить долги МВФ», що містить 7700 переглядів та 487 реакцій.

Згідно висновку експертів від 14.06.2023 № 14222/14223/23-36 КНДІСЕ Мінюста України у відеофрагменті під назвою «Зеленского отстраняют от власти. Украина отказывается платить долги МВФ», який розміщено за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_4», містяться публічні заклики до насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади.

Так, ОСОБА_7 , взяв участь без попередньої змови між собою у зібранні групи осіб з метою здійснення публічних закликів до насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні в непередбачений Конституцією спосіб, тобто усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто вчинив кримінальне правопорушення з прямим умислом.

Слідчий вказує, що підставами підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази.

Разом з тим, враховуючи, що встановити фактичне місцезнаходження підозрюваного не виявилося за можливе, 20.03.2025 ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

Матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 умисно переховується від слідства та суду на території рф, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 109 КК України.

На сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 109 КК України, в тому числі під час досудового розслідування, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Як вказує у клопотанні слідчий, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які дають підстави застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний діє на боці ворога, тобто держави рф, яка: 1) відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» за № 2268-VIII від 18.01.2018 визнана країною-агресором; 2) відповідно до статті 12 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими - відповідала за поводження з військовополоненими, незалежно від відповідальності, яку може нести підозрюваний; 3) систематично не виконує норм міжнародного прав (що підтверджується, зокрема, резолюціями Генеральної Асамблеї ООН, наприклад, A/RES/75/192 «Ситуації з правами людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополь, Україна» від 16.12.2020); 4) систематично не визнає вчинених на території України військових злочинів представниками підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф.

Враховуючи вищевказані обставини, підозрюваний з метою уникнення відповідальності на території України, за інкриміноване йому кримінальне правопорушення (злочин), а тому може і надалі переховуватись від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України та на території країни-агресора.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний має реальну можливість знищити, сховати або спотворити речі, документи, що можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, як самостійно, так і через інших співробітників незаконно створених правоохоронних органів на тимчасово окупованій території України, оскільки анкетні відомості свідків наявні при матеріалах цього клопотання.

В такому разі підозрюваний, ознайомившись з матеріалами поданого клопотання, зокрема зі змістом показань допитаних у кримінальному провадженні свідків, зможе незаконно схилити таких свідків до зміни своїх показань в суді, які, з огляду на викладене, можуть бути використані в якості доказу лише під час безпосереднього їх отримання під час допиту в судовому засіданні.

Наведені вище обставини свідчать про те, що підозрюваний може перебувати або на тимчасово окупованій території України, або на території рф, що дає підстави стверджувати про наявність вагомих ризиків вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, слідчий просить клопотання задовольнити та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти клопотання та просив відмовити у його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_7 повідомлений про місце, дату та час розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, жодних заяв слідчому судді щодо розгляду клопотання не надходило.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні даного клопотання підлягають встановленню та врахуванню обставини, визначені ч.1 ст.178, ч.1 ст.194 КПК України, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано для даної стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 109 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що додані до клопотання.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора та слідчого, що повідомлена ОСОБА_7 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Встановлено, що 11.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 109 та викликано на допит як підозрюваного на 17.03.2025, 18.03.2025, 19.03.2025.

17.03.2025 підозрюваний на допит не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

18.03.2025 підозрюваний на допит не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

19.03.2025 підозрюваний на допит не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

З матеріалів клопотання вбачається що, громадянин України ОСОБА_7 знаходиться на території рф.

Разом з тим, враховуючи, що встановити фактичне місцезнаходження підозрюваного не виявилося за можливе, 20.03.2025 ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає доведеним, що ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та суду на території рф, чим підтверджується існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, з урахуванням тяжкості та конкретних обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків, передбачених пунктами 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, продовжити вчинення, в тому числі інших, кримінальних правопорушень, а також підозрюваний має реальну можливість знищити, сховати або спотворити речі, які були знаряддям вчинення злочинів.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, існування в провадженні передбачених ст. 177 КПК України ризиків щодо ОСОБА_7 , наявності обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування на території рф, у зв`язку із чим оголошений в розшук, вважаю наявними підстави згідно ч. 6 ст. 193 КПК України для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

З урахуванням викладеного при обранні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підстави для визначення розміру застави відсутні.

На підставі та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, ч.6 ст.193, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 109, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Питання про застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, після затримання останнього і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження підлягає розгляду слідчим суддею за участю підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1