Справа № 496/922/25
Провадження № 1-кс/496/512/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000107 від 05.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась дослідчого судді Біляївського районного суду Одеської області з клопотанням в якому просить скасувати арешт в частині користування та розпорядження на мобільний телефон марки Iphone 16 Pro Маx, сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , (номер зв`язку НОМЕР_2 ).

Свої вимоги мотивує тим, що оскільки органом досудового розслідування проведено огляд вказаного мобільного телефону, в ньому міститься онлайн рецепт для отримання ліків, котрі вона отримує раз на місяць, відпала потреба в арешті майна.

ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, але надала слідчому судді заяву в якій вона просила розгляд справи провести без її участі, підтримує заявлене клопотання та просить його задовольнити.

Слідчий СВ ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про дату та час слухання, надала через канцелярію суду заяву в якій зазначила, що не заперечує проти скасування арешту з вказаного мобільного телефону, належного ОСОБА_3 .

Прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 до судового засідання не з`явилась, але надала засобами електронної пошти до суду заяву в якій не заперечує проти задоволення клопотання про скасування арешту майна належне ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000107 від 05.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Просила розглянути вказане клопотання без її участі.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч.4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, а також письмову позицію прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 19.02.2025 року клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження №0000107 від 05.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - задоволено. Накладено арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження на майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_3 , а саме: 1 жилетка, 2 куртки марки Bihor - у поліетиленовий пакет чорного кольору, 2 куртки марки Bihor - у поліетиленовий пакет чорного кольору, мобільний телефон марки 16 Про Макс, сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 (номер зв`язку НОМЕР_2 ).

Згідно ст. 94 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 94 КПК України містить припис щодо оцінки доказів у кримінальному процесі, який зобов`язує слідчого суддю за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення відповідного процесуального рішення. При цьому для останнього жоден доказ не має наперед установленої сили.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; доведення, що арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя наголошує, що під час розгляду клопотання щодо скасування арешту майна, суд розглядає лише обставини та підстави які були наявні на момент надання такого клопотання, всі інші слідчі дії та документи які були складені чи отриманні після подання клопотання, не можуть бути взяти до уваги при розгляді клопотання.

Аналіз приписів закону про підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які мають наслідком найбільше обмеження прав і свобод людини, засвідчує, що обов`язковими умовами їх ужиття є доведення належним представником сторони обвинувачення наявності:

1) обґрунтованої підозри щодо вчинення особою кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреб досудового розслідування, що виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) виконання завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається з клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК).

Водночас під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази, що доводять обставини, на які вони посилаються. Кожну з визначених обставин, приводів, підстав потрібно доводити окремо з посиланням на конкретні матеріальні докази. Бездоказову констатацію існування певної обставини слідчий суддя повинен розглядати як припущення.

Узагальнюючи всі дослідженні обставини, доводи учасників розгляду клопотання, суд дійшов до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у володіння заявником майном, доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт, оскільки подальше застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження може порушити право заявника на вільне розпорядження належним йому майном та не може бути підставою для порушення права особи передбаченого ст. 41 Конституції України.

Таким чином, дослідивши надані матеріали, приймаючи до уваги позицію досудового розслідування та те, що накладений арешт перешкоджає законному праву власника користуватися своїм майном а також те, що ризиків для застосування такого виду заходу забезпечення не має, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні арешту на майно відпала потреба, а відтак арешт накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 19.02.2025 року підлягає частковому скасуванню, з метою недопущення необґрунтованого порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів осіб, яким належить майно, а також осіб, у фактичному володінні яких воно знаходиться.

Керуючись ст. 132, 174 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000107 від 05.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 19.02.2025 року у кримінальному провадженні №0000107 від 05.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, частково скасувати - в частині арешту на мобільний телефон марки 16 Про Макс, сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 (номер зв`язку НОМЕР_2 ), та повернути власнику ОСОБА_3 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 19.02.2025 року (496/922/25, провадження 1-кс/496/332/25) - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1