Справа № 576/1194/25
Провадження № 1-кп/576/258/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 02.01.2025 р., про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

встановив:

28.05.2025 р. до суду надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Обвинувачений у підготовчому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просила задовольнити клопотання, а у разі відмови призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту, який, на її думку, відповідає вимогам КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, дійшов до наступних висновків.

У відповідності з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені як між собою.

Дослідивши зміст обвинувального акту, суд приходить до висновку, що він підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.

Пред`явлення ж неконкретного обвинувачення, є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке обмежує особу у здійсненні його права на захист і безумовно тягне за собою порушення гарантованого ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.03.2019 р. по справі № 686/18210/15-к, зазначив, що для забезпечення права на ефективний захист в формулюванні обвинувачення мають бути зазначені ті обставини і з такою деталізацією, які необхідні й достатні для того, аби дозволити обвинуваченому ефективно захищатися від нього.

У постанові від 21.03.2019 р. по справі № 753/11543/17-к, Верховний Суд вказав, що чітке відображення фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема, із обов`язковим зазначенням усіх ознак об`єктивної сторони злочину, суспільно небезпечні наслідки, причинний зв`язок між діянням і наслідками, має суттєве значення для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, для реалізації права на захист та вирішення інших питань.

Виходячи із приведених вище норм кримінального процесуального законодавства та правових позицій Верховного Суду, обвинувачення в обвинувальному акті повинно бути чітко сформульованим, а також конкретним. Це означає, що в ньому мають бути вказані всі обов`язкові елементи, які дозволяють встановити обставини вчинення кримінального правопорушення, а також опис складу кримінального правопорушення.

Водночас, у обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 зазначені неіснуючі та нечинні на момент інкримінованого діяння норми Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332, що чітко видно як із тексту обвинувального акту, так і з пояснень прокурора, наданих у судовому засіданні.

Визначення складу злочину (у даному разі шахрайства ст. 190 КК України) прив`язане до способу заволодіння бюджетними коштами.

Правила отримання допомоги, а отже спосіб вчинення шахрайства, регулювалися не тими нормами, на які послався прокурор у обвинувальному акті.

Це унеможливлює чітке розуміння обвинуваченим які саме дії йому інкримінуються та за якими чинними нормами законодавства вони кваліфіковані.

За таких обставин, формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення по даному провадженню є неконкретним та суперечливим і порушує право обвинуваченого на захист, оскільки він має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують та захищатися від конкретного обвинувачення.

При цьому, суд звертає увагу, що виявлені суперечності щодо пред`явленого обвинувачення не можна усунути в судовому засіданні шляхом його зміни під час розгляду справи по суті, оскільки мова йде про пред`явлення прокурором саме неконкретного обвинувачення, чим фактично порушені права ОСОБА_4 на захист від обвинувачення, а не про усунення неточності чи протиріччя пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, вказані вище обставини щодо порушення слідчим і прокурором вимог кримінального процесуального законодавства, про які йшлось вище, приводять суд до переконання про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, а допущені при його складанні недоліки виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду, а тому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення учасникам судового процесу право на справедливий судовий розгляд справи, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.

Крім того, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Словосполучення «не відповідає вимогам цього Кодексу», означає, що обвинувальний акт не тільки повинен формально узгоджуватись з вимогами ст. 291 КПК України, а й відповідати іншим вимогам КПК України та загальним засадам кримінального провадження, до яких за ст. 7 КПК України відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості, змагальність.

Виходячи із принципу законності, а також положень ст.ст. 290, 291, 301 КПК України обвинувальний акт складається за затверджується після відкриття матеріалів іншій стороні.

Як свідчить КЕП на листі про направлення обвинувального акту до суду, він був підписаний прокурором 28.05.2025 р. о 15 год. 32 хв.

У той же час із реєстру матеріалів досудового розслідування слідує, що вже після того, як прокурор підписав супровідний лист, а отже підписав й обвинувальний акт, а саме 28.05.2025 р. у період з 15 год. 45 хв. по 16 год. та з 16 год. 10 хв. по 16 год. 30 хв. проводилось відкриття матеріалів досудового розслідування представнику потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваному ОСОБА_4 .

Отже, вказана обставина свідчить про те, що прокурором були допущенні не тільки істотні порушення кримінально процесуального закону, що є підставою для повернення обвинувального акту, а й те, що обвинувачення є процесуально недійсним, оскільки воно сформовано до надання обвинуваченому можливості захищатись по суті.

Що стосується клопотання ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, то оскільки обвинувальний акт містить посилання на нечинне законодавство і суд не може дійти висновку про те, що обвинувачення сформульовано законно і обґрунтовано, відповідно, немає підстав для розгляду питання про звільнення від кримінальної відповідальності, що не позбавляє обвинуваченого заявити таке клопотання після усунення прокурором зазначених вище порушень.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. 369 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000004 від 02.01.2025 р., про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1