Справа № 129/1743/25
Провадження по справі № 1-кп/129/466/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження № 0000105 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на своєму утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України, відповідно до ст. 89 КК України несудимого, -

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, -

Встановив:

1) 07.02.2025 солдат ОСОБА_5 завершив лікування та був виписаний із Комунального некомерційного підприємства «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради». В цей час, у останнього виник умисел на нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин, з метою тимчасового ухилення від військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи вищезазначений злочинний умисел, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації старший солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, 07.02.2025 не прибув із лікувального закладу м. Гайсин до військової частини НОМЕР_1 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , чим самовільно, залишив вказану військову частину та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до моменту його затримання 26.03.2025 у порядку ст. 615 КПК України.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним самовільне залишення військової частини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

2) Крім того, в період часу із 07.02.2025 по 10.02.2025, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в салоні автомобіля марки «Mazda CX 7» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , що знаходився за адресою: Вінницька область, м. Гайсин, вул. Південна, буд. 55, помітив в бардачку автомобіля належну ОСОБА_7 банківську картку, на якій встановлено ліміт по оплаті без підтвердження пін-коду та емітентом якої є АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (ПУМБ) рахунок IBAN НОМЕР_3 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення вищевказаної картки з метою подальшого заволодіння коштами, наявними на рахунку потерпілої ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає викрав належну ОСОБА_7 банківську картку АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (ПУМБ) рахунок IBAN НОМЕР_3 , яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» № 2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (ПУМБ), відкритого на ім`я ОСОБА_7 , з метою подальшого заволодіння коштами, наявними на вказаному рахунку.

Після чого, солдат ОСОБА_5 залишив місце скоєння злочину та банківською карткою розпорядився на власний розсуд.

3) Крім цього, у ОСОБА_5 , не пізніше 10.02.2025 виник злочинний умисел на викрадення чужого майна, а саме грошових коштів ОСОБА_7 , шляхом використання раніше викраденої банківської картки АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (ПУМБ) рахунок IBAN НОМЕР_3 , яка належать останній.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення у період часу з 14:53 год 10.02.2025 по 08:50 год 22.02.2025 використовуючи банківську картку АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (ПУМБ) рахунок IBAN НОМЕР_3 , таємно, викрав з банківського рахунку ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 16 940 грн. 57 коп. шляхом здійснення 59 (п`ятдесяти дев`яти) розрахунків за товари через POS-термінали, що розташовані в м. Гайсин Вінницької області, розпорядившись коштами на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються:

- за ч. 5 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на військову службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану;

- за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів;

- за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

09.05.2025 року між прокурором Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000105 від 03.03.2025, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 472, 473 КПК України України укладено угоду про визнання винуватості.

Потерпілою у кримінальному провадженні № 0000105 визнано ОСОБА_7 , яка відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України надала свою згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_5 .

За умовами вказаної угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Згідно із умовами вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочинів.

Також за умовами угоди під час здійснення досудового розслідування ОСОБА_5 вживав заходів щодо швидкого, об`єктивного та всебічного розслідування кримінального правопорушення.

Завдяки сприянню ОСОБА_5 , досудове розслідування проведено у стислі строки, враховуючи необхідний час на проведення слідчих і процесуальних дій. В даному випадку дотримані інтереси суспільства:

- виявлення та розкриття злочинів;

- швидке і ефективне його розслідування;

- направлення до суду обвинувального акту з метою притягнення винного до відповідальності, оскільки ОСОБА_5 , бажає якнайшвидшого судового розгляду кримінального провадження відносно себе.

При затвердженні угоди про визнання винуватості дотримується суспільний інтерес на швидке судове провадження та зменшення навантаження на суд та органи досудового розслідування.

Окрім того, за умовами вказаної угоди про визнання винуватості, приймаючи до уваги дані про особу, тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, за відсутності обставин, які обтяжуть покарання; враховучи те, що інкримінованим злочином матеріальних збитків державі не спричинено, а цивільний позов не заявлявся, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання:

- за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі;

- за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у виді 5 років позбавлення волі;

- за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, у виді 1 рік обмеження волі.

- на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 5 років 1 місяців позбавлення волі.

Вказане покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання, судові витрати, речові докази відсутні, а цивільний позов не заявлявся. Також прокурор вказав на необхідність продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу, а саме необхідно залишити попередній, утримання під вартою, але зі строком дії не більше 60 днів, який рахувати, починаючи із часу ухвалення вироку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник просили укладену обвинуваченим з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, дав свою згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. ч. 5, 6, ст. 474, ч. 2 ст. 473 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання; підтвердив повністю обставини викладені у пред`явленому йому обвинуваченні, зазначеному в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду письмові заяви, в яких не заперечує та надає свою згоду від імені потерпілої сторони на укладання із обвинуваченим ОСОБА_5 угоди про визнання винуватості, а справу просила розглядати у її відсутність.

З урахуванням позицій прокурора, обвинуваченого, потерпілої та захисника, вимог закону та оглянутих матеріалів кримінального провадження № 0000105, суд вважає за можливе затвердити вказану угоду про визнання винуватості з таких міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, два із яких згідно зі ст.12 КК України є тяжкими злочинами, а інший є кримінальним проступком; обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п.1) ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах; умови угод відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та у врученому йому обвинувальному акті, щиро кається у вчиненому, а також співпрацював з правоохоронними органами у викритті вказаних кримінальних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду письмові заяви, в яких не заперечує та надає свою згоду від імені потерпілої сторони на укладання із обвинуваченим ОСОБА_5 угоди про визнання винуватості, а справу просила розглядати у її відсутність.

Відповідно до ст.470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:

1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;

2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри);

3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;

4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно п.3) ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Відповідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з вимогами ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, два із яких згідно зі ст.12 КК України є тяжкими злочинами, а інший є кримінальним проступком; обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п.1) ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах; умови угод відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України; потерпіла ОСОБА_7 подала до суду письмові заяви, в яких не заперечує та надає свою згоду від імені потерпілої сторони на укладання із обвинуваченим ОСОБА_5 угоди про визнання винуватості, а справу просила розглядати у її відсутність, то вказану угоду, укладену між прокурором Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання необхідно затвердити і ухвалити вирок відповідно до її умов.

27.03.2025 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб, строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується 24.05.2023 року о 20 год. 30 хв.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили необхідно залишити попередній, - у вигляді тримання під вартою на строк не більше 60 днів, який рахувати із дня постановлення вироку, з метою забезпечення виконання вироку та уникнення ризиків ухилення обвинуваченого (засудженого) від суду і продовження злочинної діяльності, з огляду на його засудження за вчинення тяжких злочинів до реальної міри покарання, відсутність у нього чинників стримуючого характеру таких як постійного місця роботи та джерела доходів, необхідниого для існування, а також враховучи те, що він є номінально, відповідно до ст. 89 КК України несудимим, однак протягом нетривалого періоду часу на початку 2025 року скоїв три умисних кримінальні правопорушення.

При цьому, у строк відбування покарання ОСОБА_5 необхідно зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України період перебування його під вартою (попереднє ув`язнення), починаючи з 26.03.2025 року, - з часу його затримання та взяття під варту відповідно до ухвали слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.03.2025 року, по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, а цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

Ухвалив:

Затвердити угоду, укладену 09.05.2025 року між прокурором Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості за ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання:

- за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком за ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній утримання під вартою, але зі строком дії не більше 60 днів, який рахувати, починаючи із 21.05.2025 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу набрання цим вироком законної сили.

У строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України період перебування його під вартою (попереднє ув`язнення), починаючи з 26.03.2025 року, - з часу його затримання та взяття під варту відповідно до ухвали слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.03.2025 року, по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Роз`яснити, що відповідно до ст.476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя: