ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/207/25 Справа № 712/4836/25 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

30 квітня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.04.2025, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси,

громадянина України, українця, розлученого, інваліда 2 групи, працює бригадиром

транспортної бригади ТОВ «Украгросервіс», зареєстрованого та фактично

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не

судимого в силу ст.89 КК України, має на утриманні малолітню дитину,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194

КК України,

продовжено строк тримання під вартою до 24.05.2025 року з можливістю внесення застави,

в с т а н о в и в :

ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.04.2025 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_10 та підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 24.05.2025 року з можливістю внесення застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 151 400 грн.

Ухвала слідчого судді мотивована наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів підозрюваному та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зазначених у клопотанні, які наразі не зменшилися, також слідчим суддею враховано доводи слідчого щодо неможливості закінчити досудове розслідування через необхідність проведення ряду слідчих дій та продовження строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, якою просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 год до 06.00 год. із покладенням процесуальних обов`язків.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано на те, що слідчим суддею помилково обрано ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід з огляду на те, що у протоколі про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення потерпілий вказав, що не зможе впізнати того, хто підпалив автомобіль, а жодні інші докази не вказують на підозрюваного поза розумним сумнівом. На думку захисника помилковим є також висновок слідчого судді при обранні запобіжного заходу саме через суворість можливого покарання. Ризик можливого знищення, приховання чи спотворення будь-який речей чи документів не обґрунтований, адже підозрюваний не володіє інформацією що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а також у його помешканні вже проведено обшук та вилучено речі, які слідчий вважав необхідними. Крім того, ризику у спілкуванні із свідками можна запобігти забороною такого спілкування. Також слідчим суддею не враховано, що підозрюваний є особою з інвалідністю другої групи, має на утриманні хворих батька та матір, самостійно виховує малолітню дитину, не судимий, працевлаштований. Підозрюваний під час розгляду клопотання пояснив, що у випадку обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків з огляду на таке.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000642 від 22.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

23.02.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України умисне пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

25.02.2025 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси, залишеною без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12.03.2025, до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто з 23.02.2025 по 23.04.2025 включно з визначенням розміру застави.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 22.02.2025; протоколом допиту потерпілого від 23.02.2025; протоколами допиту свідків від 23.02.2025; протоколами проведення впізнання зі свідками; протоколом огляду відеозапису; протоколом обшуку; протоколом затримання особи від 23.02.2025.

11.04.2025 постановою керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_11 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000642 продовжено до трьох місяців до 24.05.2025.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, слідчий суддя, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Та згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчим суддею, були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Слідчий суддя при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував, конкретні обставини кримінального провадження, вагомість наданих стороною обвинувачення доказів, в їх сукупності та правильно встановив, що продовжують існувати та не зменшилися обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначені у клопотанні.

На противагу доводам апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності ризиків, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, зокрема, вже проведення обшуку у помешканні підозрюваного та допит свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд зауважує, щометою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігав ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і встановленим в судовому засіданні.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні, а посилання захисника підозрюваного щодо наявності у нього на утриманні хворих батька і матері, нічим не підтверджені, батьки являються пенсіонерами, отримують пенсію. Крім того, зазначені в апеляційній скарзі обставини і щодо наявності на утриманні підозрюваного малолітньої дитини не нівелюють та не покривають існуючі ризики у кримінальному провадженні, оскільки не надають впевненості та гарантій у належній процесуальній поведінці останнього, зважаючи на тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 . При цьому стороною захисту не надано доказів того, що підозрюваний самостійно виховує неповнолітню дитину.

Також за приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину за ч. 2 ст. 194 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Підозрюваний є особою з інвалідністю ІІ групи, що дозволяє йому вільний перетин кордону України. З огляду на це та доведеність ризиків, за ч. 1 ст. 177 КПК України, наведених стороною обвинувачення, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_7 інкримінується підозра у вчиненні кримінального правопорушення у громадському місці поблизу інших транспортних засобів, у присутності інших громадян, що свідчить про суспільну небезпеку вчиненого злочину. За вказаних обставин у даному випадку тримання під вартою ОСОБА_7 виправдане наявністю конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також, на даний час існує потреба у проведенні певного обсягу слідчих та процесуальних дій у зв`язку з чим строк досудового розслідування продовжено.

Прокурором, зокрема, повідомлено про те, що по справі наразі проводиться судово-психіатрична експертиза відносно підозрюваного, також проводяться ряд експертиз пов`язаних з самим підпалом автомобіля, висновки по яких ще не виготовлені, встановлюється місцезнаходження свідка вказаної події, який був зафіксований на камері відеоспостереження.

Посилання захисника, що докази кримінального провадження не вказують на підозрюваного ОСОБА_7 не приймаються до уваги, адже обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Даних про неможливість перебування підозрюваного ОСОБА_7 в умовах СІЗО матеріали справи не містять та стороною захисту суду не надано.

Крім того, разом з триманням під вартою слідчим суддею, як застосування альтернативного запобіжного заходу, передбачено можливість внесення застави, у розмірі, передбаченому за вчинення тяжкого злочину, у якому повідомлено про підозру ОСОБА_7 та цей розмір відповідає положенням КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не виявлено.

Отже доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з прийнятим слідчим суддею рішенням і висновків щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 не спростовують.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З врахуванням викладеного, на думку апеляційного суду рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.04.2025 про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 24.05.2025 року з можливістю внесення застави, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді :