Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3698/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/268/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 ,

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 18 березня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого Другого СВ ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_9 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 ,-

встановила:

Цією ухвалою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.05.2025 включно.

Слідчий суддя, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним даного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винним у його вчиненні, спосіб його вчинення, - вважав, що лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим ризикам.

Крім того, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до п.3 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив підозрюваному розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_8 (зазначений як апелянт) просять скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень та покласти на підозрюваного у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Вважають, що ухвала є надмірно суворою.

Зазначають, що після повідомлення про неможливість прийняття та використання зброї з мотивів релігійних переконань, ОСОБА_8 , у військовій частині було заявлено що їм не потрібні «боягузи» і щоб він «забирався» з території. Жодних його пояснень про бажання або можливість проходити військову службу без зброї, ніхто не хотів слухати. Також йому не надали можливості подати письмові пояснення чи звернення про призначення посади, яка не передбачає використання зброї. Більше того, він, самостійно не залишав територію військової частини, а його було «вивезено» за межі частини офіцером- командиром у присутності капелана, та сказали «шукай адвоката, - боягузам місце у в`язниці».

Зазначають, що ОСОБА_8 , є членом церкви Християн Віри Євангельської «КОВЧЕГ СПАСІННЯ» у м. Вінниця, що входить до складу Релігійної організації «Вінницьке Обласне Управління Об`єднаної Церкви Християн Віри Євангельської».

Твердять, що згідно Євангелії від Матвія 5:34-37, 26:52, а також Якова 5:12 не зможе використовувати і застосовувати зброю проти людини, бути співучасником вбивства людини (ворога). Готовий проходити військову службу на посаді, котра не передбачає застосування зброї.

Наголошує, що має постійне місце проживання, стабільну роботу в напрямку проведення ремонтних та будівельних робіт, міцні соціальні зв`язки, одружений, на вихованні малолітня дитина, не становлю загрози для суспільства, готовий проходити військову службу на посаді, котра не передбачає використання і застосування зброї.

Захист вважає за можливим визначити розмір застави з огляду на особу підозрюваного, відсутність об`єктивних ризиків невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, приналежність до релігійної організації, віровчення котрої не допускає використання зброї, наявності статусу «проповідника Божого Слова» у релігійній організації, бажанням проходити військову службу на посаді без зброї.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ч.3 ст. 176, ч.1 ст. 183 КПК України передбачено, що найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу тримання під вартою без визначення розміру застави, постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя вірно врахувавши те, що прокурором доведено що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, особу підозрюваного, ризики, передбачені п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, прийшов до правильного висновку про необхідність застосування саме запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки військовослужбовець ОСОБА_8 без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 06.05.2024 самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , та понад 10 місяців про належність до військової служби органам державної влади та правоохоронні органи не повідомляв, проводячи час на власний розсуд, що унеможливлює застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, належним чином мотивувавши це в своїй ухвалі.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи адвоката ОСОБА_6 підозрюваного ОСОБА_8 , що обраний запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 є надмірно суворим, є непереконливими, оскільки ч.8 ст. 176 КПК України забороняє суду застосовувати інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою до підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КПК України.

Апеляційний суд вважає підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, з матеріалів службового розслідування, показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вбачається, що підозрюваний пробувши декілька днів у військовій частині після мобілізації її самовільно залишив та проводив час на власний розсуд десть місяців аж до затримання.

Про такі обставини повідомляв і сам ОСОБА_8 при його допиті в якості підозрюваного 18.03.2025 року.

За таких обставин, зважаючи на стадію кримінального провадження, апеляційний суд вважає підозру обґрунтованою, а твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_8 вигнали з місця служби передчасною та голослівною.

Доказів, які підтверджують твердження захисту про те, що ОСОБА_8 не ухилявся від служби, а лише просив забезпечити його посадою, яка не вимагає використовувати і застосовувати зброю проти людини сторона захисту не надала.

Натомість матеріали справи свідчать, що ОСОБА_8 розуміючи наслідки самовільного залишення місця служби під час дії воєнного стану жодних дій, які б були направлені на реалізацію свого права на альтернативну службу через релігійні переконання у продовж десяти місяців не вчиняв, дії командирів, начальників не оскаржував, про спонукання його самовільно залишити військову службу не заявляв, а почав вказувати про це лише після затримання, що дає колегії суддів підстави для обґрунтованого сумніву в їх щирості.

Доводи в апеляційній скарзі, що ОСОБА_8 , має постійне місце проживання, стабільну роботу, одружений, на вихованні малолітня дитина, не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження, а тому ухвала слідчого судді є законною і підстав для її скасування не вбачає.

Також, у відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахувавши підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 , оскільки на даному етапі досудового розслідування саме такий запобіжний захід, зможе запобігти зазначеним ризикам.

Отже, слідчим суддею з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 18 березня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого Другого СВ ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_9 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: