Єдиний унікальний номер 205/1324/25
Номер провадження 1-в/205/231/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Новокодацького районного суду міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у в залі суду в м. Дніпро клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк на підставі ст. 82 КК України, -

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_5 (в режимі відео конференції)

захисника-адвоката- ОСОБА_7

представника УВП ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2025 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Новокодацького районного суду міста Дніпра з клопотанням про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

В обґрунтування заявленого клопотання, посилається на те, що 13.02.2002 року Апеляційним судом міста Києва у справі №1-10 було винесено вирок про визнання його, винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 93 п.п. "ж" "з" "і" КК України ( в ред. 1960 р.), та засуджено до довічного позбавлення волі. Станом на 27 січня 2025 року, він відбув двадцять три роки, сім місяців, двадцять один день.

Зазначає що за час відбування покарання він став на шлях виправлення, повністю усвідомив тяжкість вчиненого злочину та шкоду, завдану потерпілим і суспільству. Постійно працює над власним виправленням і розвитком. У 2020 році закінчив комунальний заклад освіти «Вечірня (зміна) середня загальноосвітня школа №11» Дніпровської міської ради, здобувши базову середню освіту. У 2023 році здобув повну загальну середню освіту у комунальному закладі освіти «Середня загальноосвітня школа №91» Дніпровської міської ради. У 2024 році вступив на навчання до Білгород-Дністровського економіко-правового фахового коледжу Полтавського університету економіки і торгівлі, для здобуття освіти за освітньо-професійною програмою Підприємництво та торгівля для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра. Також для самовдосконалення і розвитку в рамках ресоціалізації навчається через платформу масових відкритих онлайн-курсів Prometheus, де успішно закінчив вже декілька курсів, та отримав сертифікати. Протягом всіх років що він відбуває покарання, його підтримує родина. Дружина, син, батьки, сестри, племінники, які готові сприяти його соціальній реінтеграції після звільнення.

Вважає, що засуджені, які відбувають своє покарання понад 15 років на момент ухвалення Закону № 2690-ІХ, опинились у дискримінаційному положенні, що явно суперечить положенням Конвенції з прав людини, а саме ст.ст. 5, 14 та ст. 1 Протоколу №12 до Конвенції. На підставі наведеного вище просить задовольнити подане ним клопотання, застосовувати щодо нього норми ст. 82 КК України та замінити його покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком на один рік і п`ять місяців.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просив суд клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому, та просив замінити йому довічне позбавлення волі на позбавлення волі на один рік і п`ять місяців.

Захисник ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_7 , в судовому засіданні підтримала позицію підзахисного.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_8 , відніс вирішення питання на розсуд суду, зазначивши, що засуджений ОСОБА_5 в цілому характеризується добре, не працевлаштований у зв`язку з відсутністю умов працевлаштування для засуджених до довічного позбавлення волі, які відбувають покарання у секторі максимальної безпеки, також зазначив, що ОСОБА_5 займається навчанням та самоосвітою.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись, що засудженим не дотримано процедури та порядку звернення з відповідним клопотанням та просив відмовити у його задоволенні, а також, що засуджений ОСОБА_5 не довів того, що він став на шлях виправлення і йому можливо замінити покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, прокурора, представника установи виконання покарань, дослідивши матеріали справи та особову справу вказаного засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до абзацу третього пункту 2постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади наказом Міністерства юстиції України №294/5 від 19.01.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2023 року за № 116/39172 затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого».

Цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до статей81,82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

Необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2002 року за ст. 93, п.п. "ж" "з" "і" КК України (в редакції 1960 року), до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_5 рахується з 09.06.2001 року.

На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№89)».

Із характеристик на засудженого ОСОБА_5 від 02.05.2025 року, наданих адміністрацією Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№89)» вбачається, що в установі стягнень не має, дотримується установленого порядку відбування покарання. За прийняття участі у навчанні і здобутті неформальної освіти через освітні платформи масових відкритих онлайн-курсів «Prometheus» та «Дія. Освіта: нові навички нові професії», отримання 8 (восьми) сертифікатів про успішне закінчення вказаних онлайн-курсів, а також здобуття фахової передвищої освіти в Білгород-Дністровському економіко-правовому коледжі Полтавського університету економіки і торгівлі за спеціальністю «Підприємництво і торгівля» на заочній формі навчання має 1 заохочення правами начальника установи. Також він має позитивні плани на майбутнє. На профілактичному обліку не перебуває. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Із змісту довідки про заохочення та стягнення слідує, що ОСОБА_5 за весь час відбування покарання має 4 дисциплінарних стягнення та 1 заохочення.

Частиною першою статті 82 КК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» №2690-ІХ, який набрав чинності 06 листопада 2022 року, передбачено, що невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до частини п`ятої статті 82 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Отже, заміна призначеного засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років можливе лише у разі, як що такий засуджений став на шлях виправлення і відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Частиною першою статті 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Колегія суддів зазначає, що наявність одного заохочення, застосованого адміністрацією установи до засудженого та дотримання ним режиму установи виконання покарань саме по собі не доводить того, що такий засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень статті 82 КК України.

Окрім того, згідно з інформацією, наявною в матеріалах провадження, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в направленні матеріалів в суд, щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк на підставі ст.82 ч.5 України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого. Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Крім того, засуджений просить замінити призначене покарання у виді довічного позбавлення волі не на 15-20 років позбавлення волі, а на позбавлення волі строком на один рік і п`ять місяців.

Суд зауважує, що на виконання вимог Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні «Петухов проти України», 06 листопада 2022 року набрав чинності Закон України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року щодо гуманізації окремих норм кримінального законодавства стосовно застосування покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим законом гарантується право особи, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, звернутися до суду з клопотанням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Такі обставини не зобов`язують суд автоматично задовольняти кожне подібне звернення особи по факту відбуття останньою покарання строком від 15 років. Рішення про заміну покарання відноситься до дискреційних повноважень суду та ухвалюється судом у кожному конкретному випадку індивідуально. При цьому для суду є важливим дослідити у сукупності всі відомості, які характеризують особу засудженого, оскільки суд повинен переконатися в тому, що за час відбування покарання в особистості засудженого відбулися певні позитивні зміни, які свідчать, що останній дійсно став на шлях виправлення, яке може відбутися без відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що вимоги ОСОБА_5 в частині заміни йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк в один рік п`ять місяців суперечать вимогам частин 1 та 5 статті 82 КК України, згідно яких покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання, строк якого обчислюється з дня заміни довічного позбавлення волі більш м`яким. При цьому, норми Кримінального кодексу України не передбачають зарахування фактично відбутого строку покарання у виді довічного позбавлення волі у строк покарання, визначений засудженому в порядку ст. 82 КК України при заміні покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років.

Таким чином, клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі строком на один рік і п`ять місяців задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк на підставі ст. 82 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11