Справа № 489/3157/25
Провадження № 1-кс/489/1036/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

25 квітня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000075 від 20.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, про арешт майна,

встановив:

Згідно з клопотанням, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом вчинення військовослужбовцями Південного регіону продажу під час воєнного стану транспортних засобів без сплати митних платежів на території Херсонської та Миколаївської областей. В ході огляду місця події 24.04.2025 по вул. Полковника Кедровського, 26, в м. Херсоні було виявлено та вилучено автомобіль «Volkswagen Touareg», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який ввезений в Україну як гуманітарна допомога, та документи на нього, який був проданий військовослужбовцем ОСОБА_3 ОСОБА_4 . На думку прокурора, необхідно накласти арешт на вказаний транспортний засіб, ключі і документи на нього з метою забезпечення їхнього збереження як речових доказів.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак клопотання про арешт майна складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України. Зокрема, у клопотанні не зазначено контактні дані (місце проживання/знаходження, контактний номер телефону тощо) володільця вилученого транспортного засобу ОСОБА_4 , який відповідно до клопотання прокурора придбав вищевказаний транспортний засіб та володів ним, що є необхідними відомостями для його повідомлення про дату та час розгляду клопотання про арешт майна з метою виконання вимог ст. 172 КПК України, а також з метою забезпечення загальних засад змагальності та рівності сторін з урахуванням скорочених строків розгляду подібної категорії клопотань, що унеможливлює вчасне повідомлення учасників іншим чином.

Також, клопотання не містить відповідного обґрунтування щодо наведеного прокурором точного переліку, назви та змісту документів на вилучений транспортний засіб, які він просить арештувати, враховуючи той факт, що додані до клопотання документи складені іноземною мовою та не дають змоги встановити їхній точний зміст та назву

Крім того, частина доданих до клопотання світлокопій (фотозображень) документів, які прокурор просить арештувати, виготовлені неякісним способом, вони мають нечіткість друку та затемнення змісту документів, у зв`язку з чим неможливо встановити зміст та реквізити вказаних документів, що є необхідними відомостями для вирішення питання щодо їх арешту, враховуючи той факт, що вказані документи складені іноземною мовою та є недоступними для розуміння.

Також до клопотання додана світлокопія протоколу допиту свідка ОСОБА_4 , яка не містить повного тексту вказаного протоколу, зокрема показань вказаного свідка з приводу обставин придбання та володіння ним даним транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування.

При цьому, всупереч вимогам ст. 37 КПК України в матеріалах клопотання відсутній відповідний процесуальний документ (постанова про групу прокурорів тощо) про визначення керівником відповідного органу прокуратури відповідного прокурора, який здійснює повноваження прокурора у вказаному кримінальному провадженні, який би підтверджував, що процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні є саме той прокурор, який звернувся із даним клопотанням до суду.

Натомість наявний в матеріалах клопотання витяг з ЄРДР, в якому наявні дані, зокрема про прокурорів, є неналежним документом на підтвердження повноважень прокурора, оскільки витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в кримінальному провадженні.

Вказані висновки слідчого судді узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 15.05.2024 у справі 758/6173/22 та з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 лютого 2021 року у справі № 754/7061/15.

Наведене свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Вище наведене є підставою для повернення клопотання прокурору для усунення виявлених недоліків. Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000075 від 20.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, про арешт майна - повернути прокурору та встановити строк у сімдесят дві години для усунення виявлених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1