Справа № 509/2598/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду, в смт. Овідіополь матеріали кримінального провадження № 0000200 від 06.04.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівська (Чорноморська) Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, холостого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

5 квітня 2024 року, приблизно о 13:00 год., ОСОБА_5 , умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна в період дії правового режиму воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500 ІХ, Указу Президента України № 757/2022 р. від 07.11.2022 р., затвердженого Законом України від 16.11.2022 року № 2738-IX, Указу Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, Указу Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, Указу Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3275-IX, Указу Президента України від 16.11.2023 р. № 734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 р. № 3429-IX перебуваючи поблизу парку житлового масиву «Центральний» на вул. Центральній в селищі Великодолинське, Одеського району Одеської області, таємно вкрав велосипед «Україна», вартістю 1480 грн., який був припаркований біля паркану, яким огороджений вказаний парк, після чого, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1480 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , таємно, в умовах воєнного стану, викрав майно потерпілого ОСОБА_6 , вартістю 1480 грн., а тому кримінальну відповідальність він повинен нести за ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні 03.04.2025 р. обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження відносно нього у зв?язку з декриміналізацією скоєного ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності згідно приписів п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, проти чого не заперечував прокурор.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 , що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку, на що обвинувачений відмовився від продовження судового розгляду та просив суд закрити провадження, звільнивши його від кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надіславши до суду письмове клопотання, в якому, просив суд проводити судовий розгляд та судові дебати без його участі у зв?язку з зайнятістю на роботі та відсутністю з його боку до обвинуваченого матеріальних претензій у зв?язку з добровільним відшкодуванням обвинуваченим матеріальних збитків.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 5-8,10 ч. 1 або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн. - станом на день вчинення кримінального правопорушення) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Неоподаткований мінімум доходів громадян становить 17 грн. проте згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 ПКУ, а саме у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи. Цей розмір установлюється на початок кожного року окремо.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Станом на 05.04.2024 р., розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про держаний бюджет України на 2024 рік» становить 3028 грн.

Згідно обвинувального акту сума викраденого майна обвинуваченим Поповичем становить 1480 грн., а тому вказані дії останнього підпадають під адміністративне правопорушення, за яке передбачено адміністративну відповідальність, оскільки у 2024 році кримінальна відповідальність наставала, якщо сума завданого кримінальним правопорушенням збитку перевищувала 3028 грн.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Суд вважає, що оскільки Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, то в даному випадку суд зобов?язаний закрити кримінальне провадження з цієї підстави.

Крім того, про прийняте судове рішення слід повідомити відповідний орган поліції для подальшого вирішення питання про притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено, враховуючи відшкодування потерпілому ОСОБА_6 викраденого у нього майна під схорону розписку.

В порядку ст.ст. 98,100,174 КПК України, належить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Овідіопольського райсуду Одеської області від 11.04.2024 р. на речовий доказ у справі : велосипед «Україна», який слід повернути потерпілому ОСОБА_6 під схорону розписку.

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст.ст. 98,100,372,479-2 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Кримінальне провадження № 0000200 від 06.04.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України у зв?язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Овідіопольського райсуду Одеської області від 11.04.2024 р. на речовий доказ у справі : велосипед «Україна», який слід повернути потерпілому ОСОБА_6 під схорону розписку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1