Провадження № 1-кп/761/3390/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, кримінальне провадження №0000384 від 15.04.2014, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України /в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014/,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва у відповідності до ухвали Київського апеляційного суду від 15.04.2025 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.426 КК України /в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014/.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні.

Захисник заперечував щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду, зазначив, що редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014 щодо кваліфікацій за ч. 2 ст. 426 КК України не існує, як і не існує такого Закону. Крім того, вказав, що в обвинувальному акті, виклад фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України, є суперечливим та незрозумілим. Так, в обвинувальному акті, на аркушах, 11, 12, 14, 44, 45, 47, 50-51 незрозуміло якою саме військовою службовою особою був обвинувачений, зокрема начальником регіонального органу СБ України (Управління СБ України в Луганській області), чи командиром військової частини. При цьому, з урахуванням того, що суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України, може бути виключно військова службова особа, то наявність відомостей про конкретну посаду, яку займав обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, має вирішальне значення. Крім того, зазначив, що в обвинувальному акті не вказано моменту спричинення тяжких наслідків, тобто кримінальне правопорушення не є закінченим, не вказано конкретних пунктів Порядку та Інструкції, порушення яких допустив ОСОБА_5 , не вказано невиконання яких саме конкретних дій умисно вчинив ОСОБА_5 , що свідчить про те, що відсутнє викладення обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 у передбаченому законом порядку, в розумінні ч. 4 ст. 110 КПК України, що з урахуванням наведеного свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а відомості, наявні в ньому, є недостатніми для повного розуміння особою суті висунутого проти неї обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи захисника, просив повернути обвинувальний акт прокурору для викладу обвинувачення в конкретній і зрозумілій формі.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема:повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до ч. 5 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 5-328 кс-16 від 24 листопада 2016 року, аналізуючи ст. 291 КПК України, вказував, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Отже, як звернуто увагу в постанові Верховного Суду України (справа № 5-328кс16), важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Відштовхуючись від зазначеного розуміння формулювання обвинувачення, слідчий, прокурор при викладенні даного блоку інформації мають виходити із кримінально-правової концепції розуміння складу злочину. Тобто, наведені фактичні дані в своїй сукупності повинні створювати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою (постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року № 51-2638км20).

Так, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України (в редакції Закону України № 642-VІІ від 28.03.2014), тобто у іншому умисному невиконанні військовою службовою особою дій, які вона за своїм службовими обов`язками повинна була виконати, що спричинило тяжкі наслідки.

При цьому, редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014, зазначеної у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, не існує, що фактично свідчить про відсутність в обвинувальному акті правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальному відповідальність.

Крім того, враховуючи, що суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України, може бути виключно військова службова особа, то наявність відомостей про конкретну посаду, яку обіймав обвинувачений ОСОБА_5 та зазначення його посадових обов`язків, на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, має суттєве значення.

В той же час, в обвинувальному акті зазначені різні посади, які обіймав ОСОБА_5 , не розкрито якими нормативно-правовими актами визначено виконання ним організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Крім того, суд враховує у практику Європейського суду, зокрема щодо конкретності саме змісту обвинувачення наведеного у рішенні «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.

Так, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є важливим, оскільки правильне його відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого/прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Враховуючи наведене, а також розбіжності в твердженнях, які містяться в обвинувальному акті, не дають суду підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 426 КК України /в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014/, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні №0000384 від 15.04.2014 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України /в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014/, для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314-315, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000384 від 15.04.2014 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.426 КК України /в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014/, - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя