печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2022 по справі № 757/23127/22-к, у рамках кримінального провадження № 0000281,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» в порядку ст. 174 КПК України, у вимогах якого просить скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від арешт накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2022 р. у справі № 757/23127/22-к, на корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ», а також скасувати застосований ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.09.2022 по справі № 757/26399/22-к порядок збереження речових доказів , що були передані в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

В обґрунтування зазначеного клопотання, заявник вказує, що обставинами кримінального провадження є те, що на території Полтавської області групою осіб здійснюється діяльність, метою якої є організація протиправних механізмів, спрямованих на незаконне виведення коштів з території України, фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України, легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, ухилення від сплати податків та зборів.

Постановами старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України від 13.08.2022 перелічене вище арештоване нерухоме майно, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000281 від 09.04.2022., але не визначено, які саме підстави або розумні підозри дозволяють вважати, що вищевказане нерухоме майно є речовими доказами кримінального правопорушення, та яким саме критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, воно відповідає.

Заявник вказує, що об`єкти нерухомого майна, та корпоративні права на які було накладено арешт, не є речовими доказами та не відповідають ознакам речового доказу, встановленим ст. 98 КПК України.

Мотивувальна частина ухвали про арешт нерухомого майна від 09.09.2022 р. у справі № 757/23127/22-к складається з посилань на ст.ст. 98, 170 КПК України та тверджень про те, що майно, нібито, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Із змісту тлумачення цих цитат мотивувальної частини можна бачити, що нерухоме майно повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки має доказове значення для встановлення істини, та можливо набуте кримінальним шляхом. Тобто, таке твердження про можливість набуття кримінальним шляхом ґрунтується на припущенні та може бути розціненим як беззаперечний доказ.

Крім того, зазначено що нібито, кошти отримані у якості доходів від ведення господарської діяльності ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» виводились на рахунки підконтрольних російських підприємств, через підконтрольні офшорні підприємства таке як PRIVATE COMPANY LIMITED BY SHARES "GRAINGATE LIMITED", але дане твердження нічим не підтверджено, відсутні будь які первинні документи які б могли підтвердити дане припущення.

Відповідно до абзацу другого ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Матеріалами справи не підтверджується недобросовісність набуття ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ», нерухомого майна у власність.

Заявник вказує, що ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» є добросовісним набувачем нерухомого майна, та не спростовано матеріалами справи. Крім того, відсутні будь які докази того, що грошові кошти отримані в якості доходів від ведення господарської діяльності ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» виводяться через офшорні підконтрольні підприємства, та перераховуються на рахунки підконтрольних російських підприємств для подальшого їх використання метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України.

До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 відповідно до якої просить розглянути клопотання за його відсутності вимоги визначені у клопотанні підтримав, просить задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 до суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000281 від 09.04.2022 за ч. 4 ст. 110-2 та ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2022 р. у справі № 757/23127/22-к накладено арешт на майно, серед якого корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ», а саме:

1. Накладено арешт на корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» () у вигляді 95,288 % частки статутного фонду, що становить 91 000,00 (дев`яносто одна тисяча) грн., власником якої є PRIVATE COMPANY LIMITED BY SHARES «GRAINGATE LIMITED» та 4,7120 % частки статутного фонду, що становить 4 500,00(чотири тисячі п`ятсот) грн., власником якої є громадянин України ОСОБА_5 , шляхом заборони учасникам ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» (), іншим особам, які діють від їх імені, їх представникам, представникам товариства (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебувають зазначені корпоративні права, відчужувати корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» ().

2. Заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав, у тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно корпоративних прав ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» ()у вигляді 95,288 % частки статутного фонду, що становить 91 000,00 (дев`яносто одна тисяча) грн., власником якої є PRIVATE COMPANY LIMITED BY SHARES «GRAINGATE LIMITED» та 4,7120 % частки статутного фонду, що становить 4 500,00(чотири тисячі п`ятсот) грн., власником якої є громадянин України ОСОБА_5 , у тому числі вносити зміни, пов`язані зі зміною засновників (учасників, кінцевих бенефіціарів), зміною директора, місця знаходження юридичної особи, внесення будь-яких інших змін в статутні документи товариства, а також вчинення реєстраційних дій направлених на відчуження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року по Справа № 757/26399/22-к передано в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () речові докази у кримінальному провадженні № 0000281, в тому числі серед іншого майна:

- корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» () у вигляді 95,288 % частки статутного фонду, що становить 91 000,00 (дев`яносто одна тисяча) грн., власником якої є PRIVATE COMPANY LIMITED BY SHARES «GRAINGATE LIMITED» та 4,7120 % частки статутного фонду, що становить 4 500,00 (чотири тисячі п`ятсот) грн., власником якої є громадянин України ОСОБА_5 , та на який ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2022 у справі № 757/23127/22-к накладено арешт, з метою забезпечення його збереження або передачі в управління з урахуванням особливостей, визначених законом.

Обставинами кримінального провадження є те, що на території Полтавської області групою осіб здійснюється діяльність, метою якої є організація протиправних механізмів, спрямованих на незаконне виведення коштів з території України, фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України, легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, ухилення від сплати податків та зборів.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів.

Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції.

Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Враховуючи викладені представником у поданому клопотанні доводи, слід вказати на те, що позиція органу досудового розслідування, не знайшла свого підтвердження з огляду на наступне.

Постановами старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України від 13.08.2022 перелічене вище арештоване нерухоме майно, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000281 від 09.04.2022., але не визначено, які саме підстави або розумні підозри дозволяють вважати, що вищевказане нерухоме майно є речовими доказами кримінального правопорушення, та яким саме критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, воно відповідає.

Так, адвокат ОСОБА_3 зазначив, що протягом досудового розслідування, майно - корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» () у вигляді 95,288 % частки статутного фонду, на яке накладено арешт, не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Отже, відсутні обґрунтовані підстави накладення на нього арешту та заборони на вчинення дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Адвокат вважає, що посилаючись у клопотанні про накладення арешту на те, що корпоративні права, які належать ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ», відповідають критеріям зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України та наявні правові підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для його арешту, прокурор повинний був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку. Між тим, як зазначив адвокат заявника докази того, що корпоративні права - частка у статутному капіталі ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ», є предметом та доказом розслідуваних кримінальних правопорушень вчинених заявником у матеріалах справи відсутні.

Крім того, заявник вказує на тому, що з моменту внесення відомостей про кримінальне провадження № 0000 від 09.04.2022 р. до ЄРДР, заявнику не повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 110-2 та ч. 3 ст. 209 КК України і жодного статусу в даному кримінальному провадженні заявник не має.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Так, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту ухвали про накладення арешту вбачається, що слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України майно - корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» () у вигляді 95,288 % частки статутного фонду визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, як предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом, не містить жодного доказу чи факту, які б у своїй сукупності підтверджували або навіть давали привід припустити, що корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» мають будь-яке відношення до обставин кримінального провадження, тим паче є об`єктом кримінальних протиправних дій.

Вищевказані обставини дають змогу стверджувати, що органом досудового розслідування не здобуто жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували та обґрунтовували прийняте процесуальне рішення щодо визнання вказаного майна речовим доказом.

При цьому, за встановлених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що корпоративні права, не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Згідно норми частини 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим, на думку слідчого судді, прокурором не доведено, що не застосування заборони призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а отже заборона державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії стосовно корпоративних прав ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» () у вигляді 95,288 % частки статутного фонду, є безпідставною.

Отже, підстави, що лягли в основу постановлення ухвали про арешт майна та накладення заборони на вчинення реєстраційних дій є необґрунтованими.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

За таких обставин, подальше збереження арешту майна матиме негативні наслідки, та в подальшому арешті майна відпала потреба, а відтак слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна, накладеного на корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» () та зняття заборони на вчинення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Щодо вимоги заявника про скасування передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () майна, визначеного в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.09.2022 по справі № 757/26399/22-к, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 8 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» передбачено: у разі надходження судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, за умови наявності судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, Національне агентство протягом десяти робочих днів повертає їх законному власнику.

Вказане свідчить, що скасування арешту майна є підставою для його повернення з управління Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Враховуючи, що питання про передачу активів в управління Національному агентству, відповідно до положень КПК України та Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» є похідним і напряму залежить від арешту майна, який повинен йому передувати, слідчий суддя, дійшов висновку про скасування передачі майна в управління Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.174, 309 КК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2022 по справі № 757/23127/22-к, у рамках кримінального провадження № 0000281 - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2022 р. у справі № 757/23127/22-к, на корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ», а саме: корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» () у вигляді 95,288 % частки статутного фонду, що становить 91 000,00 (дев`яносто одна тисяча) грн., власником якої є PRIVATE COMPANY LIMITED BY SHARES «GRAINGATE LIMITED» та 4,7120 % частки статутного фонду, що становить 4 500,00(чотири тисячі п`ятсот) грн., власником якої є громадянин України ОСОБА_5 , шляхом заборони учасникам ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» (), іншим особам, які діють від їх імені, їх представникам, представникам товариства (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебувають зазначені корпоративні права, відчужувати корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» ().

Скасувати заборону державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав, у тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно корпоративних прав ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» ()у вигляді 95,288 % частки статутного фонду, що становить 91 000,00 (дев`яносто одна тисяча) грн., власником якої є PRIVATE COMPANY LIMITED BY SHARES «GRAINGATE LIMITED» та 4,7120 % частки статутного фонду, що становить 4 500,00(чотири тисячі п`ятсот) грн., власником якої є громадянин України ОСОБА_5 , у тому числі вносити зміни, пов`язані зі зміною засновників (учасників, кінцевих бенефіціарів), зміною директора, місця знаходження юридичної особи, внесення будь-яких інших змін в статутні документи товариства, а також вчинення реєстраційних дій направлених на відчуження.

Скасувати застосований ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.09.2022 по справі № 757/26399/22-к порядок збереження речових доказів, що були передані в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів у кримінальному провадженні № 0000281 від 09.04.2022 за ч. 4 ст. 110-2, ч. 3 ст. 209 КК України, в частині передання корпоративних прав що належать ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ»: корпоративні права ТОВ «СІЛЬСЬКІ ТРАДИЦІЇ» () у вигляді 95,288 % частки статутного фонду, що становить 91 000,00 (дев`яносто одна тисяча) грн., власником якої є PRIVATE COMPANY LIMITED BY SHARES «GRAINGATE LIMITED» та 4,7120 % частки статутного фонду, що становить 4 500,00 (чотири тисячі п`ятсот) грн., власником якої є громадянин України ОСОБА_5 , та на який ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2022 у справі № 757/23127/22-к накладено арешт, з метою забезпечення його збереження або передачі в управління з урахуванням особливостей, визначених законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1