Справа № 458/338/25
УХВАЛА

16.04.2025 м.Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі сторін кримінального провадження

сторона обвинувачення:

прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Турка Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2023 року № 0000266 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Олександрівка Барвінківського району Харківської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, із професійно-технічною освітою, не одружений, на утриманні дітей не має, раніше не судимий, солдат, що перебуває на посаді водія 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27.03.2025 року прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 передано до Турківського районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2023 року № 0000266 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно з вимогами ст.ст.127,129 Конституції України правосуддя здійснюють професійні судді і судочинство провадиться суддею одноособово.

Згідно з ч.1 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється професійним суддею одноособово. Суддя для розгляду кримінального провадження визначається у порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.35 КПК України визначено суддю для розгляду кримінального провадження, оскільки відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27.03.2025 року справу було передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду 28.03.2025 року призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні 10.04.2025 року обвинувачений ОСОБА_4 подав в письмовому вигляді клопотання, яке підтримав в судовому засіданні про намір в подальшому проходити службу в Збройних Силах України. Прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 не заперечив проти долучення до матеріалів справи такого клопотання, проте при відсутністі згоди командування військової частини, просив таке клопотання вирішувати в судовому засіданні.

Ухвалою суду 10.04.2025 року призначено судовий розгляд даного кримінального провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, додатково пояснив, що має намір в подальшому проходити службу в Збройних Силах України, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав та безумовну можливість судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив щодо звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого на підставі ч.5 ст.401 КК України для продовження проходження військової служби в Збройних Силах України у зв`язку з надходженням 15.04.2025 року листа від командира НОМЕР_2 полковника ОСОБА_5 , а кримінальне провадження на підставі п.1. ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Заслухавши думку прокурора, сторін кримінального провадження, розглянувши заявлене клопотання обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання обвинуваченого слід задовольнити з врахуванням таких підстав.

27.03.2025 року до Турківського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2023 року № 0000266 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

10.04.2025 року до Турківського районного суду Львівської області надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про намір в подальшому проходити службу в Збройних Силах України.

Судом установлено, що солдат ОСОБА_4 , будучи солдатом резерву 7 запасної роти військової частини НОМЕР_3 , наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 10 серпня 2022 року № 241-РС зарахованого у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11 серпня 2022 року № 124-РС на посаду водія З штурмової роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 ВОС- 790037А, з 11 серпня 2022 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення і вважати таким, що з 11 серпня 2022 року прийняв і приступив виконання службових обов`язків за посадою. Будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи заірози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в > країні» від 24 лютого 2022 року №>2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та зриває до теперішнього часу.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статті 129, 130, 199, 216. Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Разом з тим, 27.09.2022 року близько 07.30 год солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується поблизу АДРЕСА_2 та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 17.01.2025 року, тобто до моменту затримання працівниками відділення поліції №2 Самбірського РВГІ ГУ НП у Львівській області за адресою: Львівська область, Самбірський район, м. Турка, вул. В. Стуса, 14.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

В ході досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 добровільно звернувся із клопотанням до суду про намір повернутися для продовження проходження військової служби, а також було отримано письмову згоду командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_5 від 16.04.2025 року на продовження проходження підозрюваним військової служби.

У зв`язку із чим, обвинувачений просить, а прокурор не заперечив проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження закрити.

Відповідно до копії письмової згоди командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_5 від 16.04.2025 року, останній надав згоду на продовження військової служби ОСОБА_4 з наступним його призначенням солдат резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу батальйону резерву управлння військової частини НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 під час воєнного стану вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, добровільно заявив про намір продовжити проходження військової служби, без будь-якого тиску або впливу. ОСОБА_4 не заперечує проти закриття кримінального провадження щодо нього з наведеної підстави, про що заявив під час судового засідання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом (ч. 1 ст. 286 КПК України).

Як вбачається з ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності за ст.407 КК України не притягувався, добровільно висловив своє бажання продовжити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , командир якої надав письмову згоду на проходження підозрюваним військової служби, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття кримінального провадження з підстав передбачених ч. 5 ст. 401 КК України, та звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, і безумовної можливості продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні та судового розгляду з його вирішенням по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Також, відповідно до вказаного Закону, військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій ч. 5 ст. 401 КК України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

З огляду на викладене, оскільки судом встановлена наявність усіх передбачених законом підстав для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закриття кримінального провадження, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.

Запобіжний захід не обирався стосовно обвинуваченого, речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлений.

Питання про долю речових доказів і документів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження і таке питання потрібно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

У зв`язку з відсутністю речових доказів, дане питання судом не вирішується.

У зв`язку з тим, що арешт на речові докази не накладався і не застосовувався, дане питання судом не вирішується.

Інші письмові докази і характеризуючі особу матеріали, які були долучені до матеріалів кримінального провадження, у подальшому слід зберігати при матеріалах справи.

В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст.128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.

Потерпіла сторона по даному кримінальному провадженні відсутня, цивільного позову в рамках кримінального провадження не пред`явлено.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, здійснені документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про цивільний позов. В рамках кримінального провадження не було пред`явлено цивільного позову.

В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст..128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.

Потерпіла особа в даному кримінальному провадженні відсутня.

Оскільки по справі наявні процесуальні витрати відсутні, суд в такому випадку не вирішує дане питання.

Судом також враховано вимоги п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Керуючись ч.5 ст. 401 КК України, ст.ст.284,288,369,370,371,372,395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 від 10.04.2025 року про звільнення від кримінальної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України у зв`язку з бажанням повернутися до військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби в Збройних Силах України на підставі ч.5 ст.401 КК України - задовольнити.

Звільнити на підставі ч.5 ст.401 КК України для продовження проходження військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2023 року № 0000266.

Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2023 року № 0000266 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на підставі п.1. ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Зобов`язати командування військової частини НОМЕР_2 після набрання ухвалою суду законної сили, невідкладно поновити звільнену особу ОСОБА_4 на військовій службі.

Зобов`язати ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою суду законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Контроль за виконанням ухвали суду в частині повернення ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби, поновлення звільненої особи ОСОБА_4 на військовій службі покласти на прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, яакий приймав участь в судових засіданнях або входить в склад групи прокурорів.

Докази, які підтверджують вину в скоєному і які були долучені до матеріалів кримінального провадження після вступу вироку в законну силу, а також докази, які характеризують обвинувачену особу - залишити і зберігати при кримінальній справі.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію даної ухвали негайно після проголошення вручити сторонам по справі та прокурору скерувати на електронну адресу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua.

Повний текст судового рішення проголошено 16.04.2025 року.

Суддя ОСОБА_1