Справа № 333/4482/25
Провадження № 1-кс/333/1828/25
УХВАЛА

25 травня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000400, відомості про яке внесені до ЄРДР 11.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Кєпервєєм Білібінського району Магаданської області (рф), громадянина України, розлученого, перебував на військовій службі за мобілізацією на посаді стрільця-помічника гранатометника 3-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2025 року слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000400, відомості про яке внесені до ЄРДР 11.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України відносновідносно ОСОБА_5 .

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтував таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 17.03.2024, солдат ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та незаконно перебував за межами місця служби до 04.11.2024, а саме до дня з`явлення до органу досудового розслідування.

04.11.2024 слідчим складено та вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

04.11.2024 від підозрюваного ОСОБА_5 надійшло клопотання про намір повернутися для продовження проходження військової служби та згода на звільнення від кримінальної відповідальності, а тому 04.11.2024 слідчим підготовлено лист про направлення ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 .

Допитаний як свідок офіцер відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності ВСП в гарнізонах ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 повідомив, що 04.11.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за участю ОСОБА_5 слідчим ДБР у м. Мелітополі проведено слідчі дії, в ході яких від нього надійшло клопотання про намір повернутися для продовження проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , а також надано згоду на звільнення від кримінальної відповідальності. В цей же день до ЗЗВ ВСП прибула захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 , яка після спілкуванні зі своїм підзахисним також зазначила, що він бажає продовжити військову службу, а тому підлягає звільненню від кримінальної відповідальності. 04.11.2024 адвокат ОСОБА_9 під особистий підпис отримала лист слідчого про направлення ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 , а також самого ОСОБА_5 .

У подальшому, при звірці даних щодо військовослужбовців, які виявили бажання продовжити службу та були направлені до військових частин, стало відомо, що станом на 19.11.2024 ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 так і не прибув. Наразі місцезнаходження вказаного військовослужбовця невідоме.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 5 ст. 407 КК України - тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

04.11.2024 року у кримінальному провадженні №0000400 від 11.04.2024 військовослужбовцю ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; матеріалами службового розслідування; протоколами допитів свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

-переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Таким чином, ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати за межі території України, що унеможливить проведення досудового розслідування та притягнення винної особи до кримінальної відповідальності;

-незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих їй обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні;

-вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , в період воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), зокрема самовільно залишив місце несення служби, обов`язки військової служби не виконує, до військової частини безпідставно не прибуває, проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, на даний час продовжує вчиняти злочин.

Враховуючи, що військовослужбовець ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, також враховуючи вкрай напружену ситуацію, пов`язану з введенням воєнного стану в країні, сторона обвинувачення вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Додатково зазначив про перебування в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, по якому обвинувачений оголошений у розшук.

Прокурор ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити. Додатково зазначив, що законодавець по цій категорії кримінальних проваджень визначив єдиний запобіжний захід, який можливо застосувати тримання під вартою. Вважає, що саме такий запобіжний захід може повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав, пояснив, що дійсно не повернувся до військової частини, перебував вдома. Просив застосувати заставу помірного розміру.

Захисник ОСОБА_6 підтримав думку підозрюваного щодо застосування мінімальної застави.

Вислухавши доводи слідчого, прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 11.04.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч.5 ст.407 КК України за фактом самовільного залишення 10.03.2024 року місця несення служби військовослужбовцем ОСОБА_5 в умовах воєнного стану (кримінальне провадження №0000400).

11.04.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч.4 ст.408 КК України за фактом самовільного залишення 17.03.2024 року місця несення служби військовослужбовцем ОСОБА_5 з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану (кримінальне провадження №0000404).

21.04.2024 року постановою керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_10 визначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000400 у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , старший групи ОСОБА_3 .

11.04.2024 року постановами керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_21 про визначення підслідності кримінальних правопорушень та направлення кримінальних проваджень №0000400 та №0000404 за підслідністю.

11.04.2024 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_21 визначено групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №0000400, у складі: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , старший групи ОСОБА_23 .

11.04.2024 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_21 визначено групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №0000404, у складі: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , старший групи ОСОБА_25 .

24.04.2024 року постановою начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Східного регіону ОСОБА_23 матеріали кримінальних проваджень №0000400 та №0000404 об`єднані в одне провадження під №0000400.

04.11.2024 року постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000400 з ч.4 ст.408 КК України на ч.5 ст.407 КК України.

04.11.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

20.11.2024 року, у зв`язку з нез`явленням до місця несення служби після отримання відповідного направлення, постановою старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_14 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

20.11.2024 року постановою старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_14 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000400 зупинено у зв`язку з оголошенням підозрюваного ОСОБА_5 у розшук.

21.05.2025 року о 13 год. 50 хв. підозрюваний ОСОБА_5 затриманий на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2024 року.

24.05.2024 року постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 досудове розслідування кримінального провадження №0000400 відновлено у зв`язку зі встановленням місця знаходження ОСОБА_5 .

25.05.2025 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_21 призначено групу прокурорів для здійснення процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні №0000400 у складі: ОСОБА_23 , ОСОБА_29 , ОСОБА_26 , ОСОБА_4 , старший групи ОСОБА_23 .

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_21 , та додані до нього матеріали, підозрюваний ОСОБА_5 отримав 24.05.2025 року, тому встановлений законодавством час для ознайомлення з вказаними матеріалами, був дотриманий, враховуючи початок судового засідання. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що слідчим та прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- даними матеріалів службового розслідування керівництва ІНФОРМАЦІЯ_6 за фактом самовільного залишення місця несення служби солдатом ОСОБА_5 ;

- показаннями свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , які пояснили, що солдат ОСОБА_5 , який проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_7 , та 10.03.2024 року самовільно залишив медичний заклад, де він перебував на лікуванні, до місця несення служби не прибув, місцезнаходження останнього невідомо;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Слідчий та прокурор в обґрунтування клопотання під час судового засідання, на думку слідчого судді, довели наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальні правопорушення, зазначені у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, в якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання та реєстрації, перебував на військовій службі.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність постійного місця проживання у ОСОБА_5 , однак це не спростовує висновки суду про можливе продовження підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, враховую, що розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, слідчим суддею враховується і факт переховування підозрюваного від слідства на стадії досудового розслідування досить тривалий час (6 місяців).

Вважаю, що ризики, передбачені п.п.3 ч.1 ст.177 КПК України (незаконно впливати на свідків), про які зазначав прокурор під час судового розгляду не були доведені останнім.

Водночас, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органу досудового розслідування та суду, можливість продовження вчинення кримінального правопорушення. Вказані ризики, на думку слідчого судді є досить вагомим у даному випадку, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього вказаний запобіжний захід.

Також, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.7 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Необхідність застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням майнового стану підозрюваного, конкретних обставин вчинення інкримінованого правопорушення, в даному випадку визначається можливість застосувати заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням вимог ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік», ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у сумі 121 120 грн.

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Керуючись, ст.ст.176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000400, відомості про яке внесені до ЄРДР 11.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 03.07.2025 року (включно).

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного його затримання з 13 год. 10 хв. 24.05.2025 року.

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

3) прибувати до слідчого, прокурора, судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаною посадовою особою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного, а також надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Повний текст ухвали складено 26.05.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1