печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у судовому засіданні в м. Києві в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управління Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора України, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002733 від 17.12.2024 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, яке 17.12.2024 виділено з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000663 від 19.12.2013.

Досудовим розслідуванням установлено, що у липні 2003 року (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено) житель міста Дніпропетровська ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, з мотивів особистої помсти за невиконання директором Українсько-американського ТОВ «Консалтингова компанія «Фарго» ОСОБА_9 його вимог щодо анулювання та визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» замовив його вбивство за наступних обставин.

У місті Запоріжжі 03.07.2003 за юридичного супроводу Українсько-американського ТОВ «Консалтингова компанія «Фарго», директором якого був ОСОБА_9 , організовано проведення позачергових загальних зборів акціонерів відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».

Під час цих зборів було внесено зміни до складу правління та наглядової ради вказаного товариства, передано права ведення реєстру власників іменних цінних паперів від ТОВ «Об`єднаний фондовий реєстратор - Запоріжжя» на ТОВ «Реєстраційна компанія «СФЕРА», а також прийнято рішення що інших процедурних питань.

Цього самого дня, ОСОБА_8 , який мав особистий комерційний інтерес у роботі ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» та впливав на його фінансово-господарську діяльність, не погоджуючись із рішенням загальних зборів акціонерів цього товариства щодо зміни складу правління та наглядової ради, вирішив ужити незаконних заходів щодо їх скасування або ж визнання недійсними.

З цією метою ОСОБА_8 запросив на зустріч до свого офісу, який розташовувався у приміщенні ТОВ «Сентоза Лтд» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 42б, співзасновника Українсько-американського ТОВ «Консалтингова компанія «Фарго» ОСОБА_10 , який прибув у визначене ОСОБА_8 місце 03.07.2003.

Під час зустрічі ОСОБА_8 дізнався від ОСОБА_10 про те, що організацією проведення загальних зборів акціонерів ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» займався директор Українсько-американського ТОВ «Консалтингова компанія «Фарго» ОСОБА_9 , у якого ОСОБА_8 в телефонній розмові почав вимагати негайного прибуття до його офісу в ТОВ «Сентоза Лтд». Після того як ОСОБА_9 дав зрозуміти, що прибути на зустріч того самого дня не зможе, ОСОБА_8 призначив йому зустріч на наступний день.

Близько 14 год 04.07.2003 ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 прибули до приміщення ТОВ «Сентоза Лтд» та увійшли до конференц-зали, до якої також зайшов ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_8 почав звинувачувати ОСОБА_9 та співробітників Українсько-американського ТОВ «Консалтингова компанія «Фарго» в тому, що вони організацією проведення загальних зборів акціонерів ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» заподіяли йому матеріальних збитків на понад 2 млн. доларів США, оскільки 33 % акцій цього товариства перебуває під його контролем.

ОСОБА_8 почав вимагати від ОСОБА_9 негайно вжити заходів щодо анулювання та визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», при цьому погрожував йому та іншим співробітникам Українсько-американського ТОВ «Консалтингова компанія «Фарго» фізичною розправою.

У свою чергу, ОСОБА_9 , сприйнявши погрози ОСОБА_8 як реальні та побоюючись за своє і ОСОБА_10 , життя повідомив ОСОБА_8 про те, що для виконання його вимог потрібна інших партнерів, що дало змогу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 безпечно та безперешкодно залишити офіс ТОВ «Сентоза Лтд».

Цього самого дня ОСОБА_8 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_10 та від ОСОБА_9 , якому ОСОБА_10 передав мобільний телефон для розмови, дізнався, що його вимоги з анулювання та визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» виконані не будуть.

Надалі ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, з мотивів особистої помсти за невиконання ОСОБА_9 його вимог прийняв рішення замовити скоєння умисного вбивство останнього.

В період з 03 по 07 липня 2003 року (точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено) з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_9 , ОСОБА_8 прийняв рішення залучити членів банди ОСОБА_11 , при цьому організувати скоєння зазначеного особливо тяжкого злочину дав вказівку своєму особистому охоронцю ОСОБА_12 , який був знайомий із членами банди ОСОБА_11 та обізнаний його злочинною діяльністю, тобто підбурив ОСОБА_12 до вчинення вказаного злочину.

В період з 03 по 07 липня 2003 року (точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_12 з метою виконання вказівки ОСОБА_8 щодо скоєння вбивства ОСОБА_9 поїхав у м. Запоріжжя, де в ресторані «Сова» зустрівся з організатором озброєної банди ОСОБА_11 та визначеними ним членами ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 і яким довів замовлення ОСОБА_8 щодо необхідності скоєння умисного вбивства ОСОБА_9 , при цьому останнім повідомив його прикмети та місце роботи в м. Дніпропетровську.

Після цього ОСОБА_11 , будучи організатором озброєної банди, з метою виконання замовлення ОСОБА_8 дав вказівку ОСОБА_13 та ОСОБА_15 підготувати та вчинити вбивство ОСОБА_9 , на що вони погодилися та до реалізації його скоєння залучили інших членів банди - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 .

Цього самого дня члени банди ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , продовжуючи злочинні дії, спрямованні на умисне вбивство ОСОБА_9 та готуючись до його реалізації, на автомобілі «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_15 прибули до будинку № 13 на вул. Ливарна в м. Дніпропетровську, де, за наданою ОСОБА_12 інформацією, розташовувався офіс Українсько-американського ТОВ «Консалтингова компанія «Фарго», у якому працював ОСОБА_9 . Близько 14 год до зазначеного офісу на автомобілі «Опель Омега» прибув співробітник Українсько-американського ТОВ «Консалтингова компанія «Фарго» ОСОБА_18 . Керуючись лише описаними ОСОБА_12 прикметами, ОСОБА_15 вирішив, що це і є ОСОБА_9 , та вказав на нього іншим співучасникам злочину як на особу потерпілого.

Після цього ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 з метою визначення найбільш сприятливого місця вчинення злочину, не усвідомлюючи помилки в особі потерпілого, розпочали спостереження за ОСОБА_18 під час якого встановили місце його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі, 08.07.2003 близько 07 год, ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 на автомобілі «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_15 прибули до будинку АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_18 . Після цього ОСОБА_15 залишився в автомобілі спостерігати за навколишньою ситуацією, а ОСОБА_14 з обрізом металевої труби, ОСОБА_16 зі слюсарним молотком разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_17 пішли у двір будинку ОСОБА_18 , де ОСОБА_13 почав наглядати за навколишньою ситуацією, щоб попередити інших учасників злочину про появу сторонніх осіб.

Близько 07 год 30 хв ОСОБА_18 вийшов із будинку, і в цей час ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , помилково вважаючи, що це ОСОБА_9 , напали на нього, при цьому ОСОБА_17 , збивши з ніг ОСОБА_18 тримав його, а ОСОБА_14 та ОСОБА_16 за допомогою заздалегідь заготовлених предметів, а саме обрізу металевої труби та слюсарного молотка, з метою позбавлення життя потерпілого почали завдавати ОСОБА_18 удари в голову, унаслідок чого він втратив свідомість та отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні в момент їх заподіяння.

У свою чергу ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , вважаючи, що умисел на вбивство ОСОБА_9 доведено до кінця, з місця вчинення злочину зникли.

Того самого дня ОСОБА_12 у м. Запоріжжя зустрівся в ресторані «Сова» організатором банди ОСОБА_11 та її членом ОСОБА_15 , яким повідомив про їхню помилку в особі потерпілого та почав вимагати виконання замовлення ОСОБА_8 на вчинення вбивства ОСОБА_9 , при цьому з метою недопущення знову помилки в особі потерпілого надав їм фотокартку ОСОБА_9 та повідомив, що він користується автомобілем «Nissan X-Trail» темного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 .

У подальшому організатор банди ОСОБА_11 з метою виконання замовлення ОСОБА_8 щодо скоєння вбивства ОСОБА_9 отриману від ОСОБА_12 інформацію про автомобіль ОСОБА_9 разом із його фотокарткою передав учасникам своєї банди ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , при цьому останнім дав вказівку на негайне встановлення місцезнаходження ОСОБА_9 та скоєння його вбивства.

У період з 08.07.2003 по 08.08.2003 (точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено) учасники банди ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , виконуючи вказівку організатора банди ОСОБА_11 щодо вчинення вбивства ОСОБА_9 на замовлення ОСОБА_8 , використовуючи надану ОСОБА_12 інформацію встановили місцезнаходження в м. Дніпропетровську автомобіля ОСОБА_9 , за яким з метою визначення найбільш сприятливого місця вчинення злочину, почали вести спостереження. Під час підготовки до вчинення злочину ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 спостерігаючи за ОСОБА_9 , вивчаючи його спосіб та умови життя, встановили адресу дачного будинку, у якому мешкав ОСОБА_9 а саме: АДРЕСА_3, де і вирішили скоїти вбивство ОСОБА_9 .

Однак члени банди ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 свої злочинні дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_9 за місцезнаходженням його дачного будинку, не змогли реалізувати, оскільки поряд із ОСОБА_9 завжди перебував його охоронець ОСОБА_19 . Надалі залучені до скоєння вбивства ОСОБА_9 члени банди ОСОБА_11 , виконуючи замовлення ОСОБА_8 , продовжили стежити за ОСОБА_9 та вивчати його спосіб життя з метою визначення найбільш сприятливого місця вчинення злочину.

Так, 08.08.2003 ОСОБА_15 , рухаючись на автомобілі «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі поблизу м. Феодосія, АР Крим, побачив автомобіль «Nissan X-Trail» темного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_9 , про що по мобільному телефону повідомив організатора банди ОСОБА_11 .

З метою організації та доведення злочину до кінця ОСОБА_11 у зв`язку з перебуванням членів його банди ОСОБА_13 та ОСОБА_17 на заході України та неможливістю їх прибуття до м. Запоріжжя надав ОСОБА_15 вказівку привезти з м. Керч до м. Запоріжжя їх знайомого ОСОБА_20 для залучення його до участі у скоєнні умисного вбивства ОСОБА_9 , що ОСОБА_15 і виконав. У свою чергу ОСОБА_20 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, дав згоду на участь у скоєнні умисного вбивства ОСОБА_9 .

У м. Запоріжжя 10.08.2003 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) організатор банди ОСОБА_11 з метою виконання замовлення ОСОБА_8 щодо вбивства ОСОБА_9 дав ОСОБА_15 та іншим членам банди вказівку встановити місце перебування потерпілого у м. Феодосія, АР Крим.

Цього самого дня ОСОБА_15 на виконання вказівки ОСОБА_11 спільно з іншими членами банди ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та знайомим ОСОБА_20 на автомобілі «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поїхали до м. Феодосія, АР Крим, де шляхом стеження за ОСОБА_9 встановили, що він зупинився на відпочинок у будинку АДРЕСА_2 , про що по мобільному телефону повідомили ОСОБА_11 , та повернулися до м. Запоріжжя.

У цей самий період часу ОСОБА_15 за погодженням із організатором банди ОСОБА_11 для участі у вбивстві ОСОБА_9 залучив раніше йому знайомого ОСОБА_21 , який прибув до м. Запоріжжя для працевлаштування та, не маючи місця роботи і постійного доходу, надав свою згоду на участь у скоєнні вбивства ОСОБА_9

ОСОБА_15 15.08.2003 для підготовки до скоєння вбивства ОСОБА_9 дав ОСОБА_20 вказівку виїхати до м. Феодосія та перевірити, чи перебуває ОСОБА_9 за раніше встановленою ними адресою.

Вранці 16.08.2003, ОСОБА_20 , перебуваючи в м. Феодосія, виконуючи вказівку ОСОБА_15 , встановив, що ОСОБА_9 досі перебуває у м. Феодосія, про що по мобільному телефону повідомив ОСОБА_15 , та продовжив стежити за ОСОБА_9 до прибуття до м. Феодосія інших членів банди.

Того самого дня ОСОБА_15 спільно із ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_21 за погодженням із організатором банди ОСОБА_11 , взявши із собою для вчинення вбивства ОСОБА_9 ножі та металевий прут, на автомобілі «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поїхали до м. Феодосія до будинку АДРЕСА_2, де на той час проживав ОСОБА_9 , куди прибули близько 17 год.

Після цього ОСОБА_15 , який діяв за вказівкою організатора банди ОСОБА_11 , перебуваючи неподалік місця знаходження ОСОБА_9 , з метою скоєння його вбивства розподілив між учасниками банди ролі, відповідно до яких на нього покладалася доставка на автомобілі виконавців до місця вчинення злочину та забезпечення їх зникнення після вбивства ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , у яких були заздалегідь заготовлені для вбивства ОСОБА_9 знаряддя злочину, а саме ножі та металевий прут, було відведено роль безпосередніх виконавців скоєння вбивства останнього. Водночас відповідно до розподілених ролей на ОСОБА_21 покладався обов`язок спостерігати за навколишньою ситуацією на місці вчинення злочину з метою своєчасного попередження його виконавців - ОСОБА_14 та ОСОБА_16 про можливу появу сторонніх осіб, а ОСОБА_20 доручалося на власному автомобілі вивезти останніх після вбивства ОСОБА_9 з м. Феодосія до м. Запоріжжя.

Близько 17 год 30 хв 16.08.2003 ОСОБА_9 на автомобілі «Nissan X-Trail» темного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , від`їхав від будинку АДРЕСА_2 та відправився до магазину «Біла акація», розташованого на вул. Свердлова в м. Феодосія.

У цей час згідного з розподіленими ролями ОСОБА_20 виїхав на околицю м. Феодосія, де поблизу кафе «Техас» почав чекати на інших учасників злочину. ОСОБА_15 на автомобілі марки «Volkswagen Golf», попередньо знявши на ньому з метою маскування задній реєстраційний номер, зупинився на вул. Куйбишева неподалік магазину «Біла акація» на вул. Свердлова, а ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , взявши із собою ножі та металевий прут, пішли на вул. Свердлова до магазина «Біла акація», де біля входу в магазин почали чекати на ОСОБА_9 . У свою чергу, ОСОБА_21 на виконання домовленостей зупинився на вул. Свердлова неподалік магазину «Біла акація», де спостерігав за навколишньою ситуацією, щоб попередити виконавців злочину у разі появи сторонніх осіб або ж інших перешкод, які могли б завадити скоїти вбивство ОСОБА_9 .

Близько 17 год 45 хв ОСОБА_9 вийшов із магазину та пішов напрямку свого автомобіля, у цей час до нього підбігли ОСОБА_14 та ОСОБА_16 . ОСОБА_14 одразу завдав йому кілька ударів по голові металевим прутом, після чого з метою скоєння вбивства ОСОБА_9 виконавці цього злочину ОСОБА_14 та ОСОБА_16 почали завдавати потерпілому ножами удари в життєвоважливі органи, а саме в живіт та груди, чим заподіяли йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: двох сліпих поранень у праву плевральну порожнину з пошкодженням середньої та нижньої частки правої легені, що призвело до правосторонньої внутрішньоплевральної кровотечі; сліпого проникаючого поранення в черевну порожнину без пошкодження внутрішніх органів; крововиливів на верхньому і нижньому повіках правого ока, у верхньо-зовнішньому квадраті правої сідниці, на передній поверхні правого стегна в середній його третині; саден на задній поверхні в проекції лівого ліктьового суглоба та на зовнішній поверхні в проекції лівого колінного суглоба. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких як небезпечні в момент їх заподіяння.

Однак злочинні дії учасників банди ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , спрямовані на вбивство ОСОБА_9 , були помічені дружиною потерпілого ОСОБА_22 , яка, побачивши нападників почала кричати та кликати на допомогу, через що ОСОБА_14 та ОСОБА_16 з місця вчинення злочину втекли. Надалі ОСОБА_15 відвіз їх за межі м. Феодосія, де відповідно до розподілених ролей на них чекав ОСОБА_20 , з яким вони одразу поїхали в м. Керч. Водночас інших учасників злочину ОСОБА_15 та ОСОБА_21 під час спроби виїхати з м. Феодосія до м. Запоріжжя було затримано працівниками міліції.

Отже, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 виконали всі дії, які вважали необхідними та достатніми для доведення замовного злочину до кінця, однак вбивство ОСОБА_9 не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки дії безпосередніх виконавців злочину ОСОБА_14 і ОСОБА_16 були помічені дружиною потерпілого ОСОБА_22 , ОСОБА_9 було надано своєчасну та кваліфіковану медичну допомогу.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 , які виразились у підбуренні до умисного вбивства ОСОБА_9 , тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, хоча злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, кваліфіковано за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

23.04.2025 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 направлено до Печерського районного суду м. Києва для розгляду.

Разом з тим, Печерським районним судом м. Києва не проведено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні, а строк запобіжного заходу спливає, тому виникла необхідність у продовженні строку раніше застосованого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Обвинувачений та його захисники заперечували щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість клопотання, просили повернути клопотання прокурору, відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість, подали письмові заперечення на клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовуються, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

08.05.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, викладено в матеріалах кримінального провадження і підтверджуються доказами, які долучені до матеріалів даного кримінального провадження.

09.05.2024 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва постановлено ухвалу у справі № 757/20946/24-к, якою до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено до 28.08.2025 включно.

23.04.2025 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 направлено до Печерського районного суду м. Києва для розгляду.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні закінчується 28.08.2025, однак Печерським районним судом м. Києва не проведено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні, зокрема, не прийняте одне з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, згідно з п. 3, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя враховує ч. 5 ст. 9 КПК України, якою передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

За правилами ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ст.ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Положеннями ч. 6 ст. 199 КПК України, передбачено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Прокурором у клопотанні та доданих документів, а також прокурорами під час судового засідання, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

За правилами ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ст.ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була застосована до підозрюваного з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину та даних про його особу.

Крім того прокурором в судовому засіданні доведено наявність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що обвинувачений може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність у продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання обвинуваченого та його захисників на необґрунтованість підозри, відсутність ризиків та необґрунтованість підозри, повністю та беззаперечно спростовано долученими до клопотання про продовження запобіжного заходу документами та прокурором під час судового засідання.

Таким чином, обвинуваченим та його захисниками не було спростовано доводи прокурора та не було доведено наявність обставин, в разі існування яких, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, характер та обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони сформульовані в повідомленні про підозру, наявність суспільного інтересу в забезпеченні об`єктивності досудового розслідування, і приходить до висновку про наявність підстав вважати, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому при здійсненні досудового розслідування належить утримувати його під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає недостатніми підстави для відмови в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернення клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, як про це ініційовано питання захисниками та обвинуваченим.

Слідчий суддя при розгляді клопотання приймає до уваги, що Печерським районним судом м. Києва не проведено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні, оскільки не прийнято одне з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, тому вважає необхідним продовжити строк його тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі положень ч. 6 ст. 199 КПК України.

Питання щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

клопотання - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 18.10.2025 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1