Справа №766/1378/25
н/п 1-кп/766/3202/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора : ОСОБА_3

заявник : ОСОБА_4

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції залі суду м. Херсона клопотання прокурора групи прокурорів прокурор-стажист на посаді прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001239 від 09.04.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Прокурор групи прокурорів прокурор-стажист на посаді прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України із клопотанням про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001239 від 09.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України по факту надходження заяви від ОСОБА_4 , 1950 р.н., про те, що у 2015 році невстановлена особа, підробила та надала до суду розписку від імені ОСОБА_4 про отримання грошових коштів за квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, що передбачено ст. 49 КК України, а також не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив задовольнити з підстав вкладених в ньому.

Заявник в кримінальному провадженні ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про закриття провадження по справі.

Суд, заслухавши думку прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання з підстав викладених в ньому, ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення клопотання, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків..

Згідно витягу з ЄРДР за №0001239 від 09.04.2020 зареєстровано факт вчиненого кримінального правопорушення з попередньою кваліфікацією протиправних дій за ч. 4 ст. 358 КК України по факту підробки розписки, від імені ОСОБА_4 , 1950 р.н., про те, що у 2015 році невстановлена особа, підробила та надала до суду розписку від імені ОСОБА_4 про отримання грошових коштів за квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.04.2024 відновлено втрачені матеріали кримінального провадження в умовах воєнного стану №0001239 від 09.04.2020 по копіям документів що збереглися: (??клопотання про тимчасовий доступу до речей і документів від 21.09.2020 на 3 аркушах; заява про вчинення злочину від 08.04.2020 на 2 аркушах; копія розписки про отримання грошових коштів гр. ОСОБА_5 на 1 аркуші; копія договору дарування ВВС №724369 на 2 аркушах; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на 1 аркуші; копія рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.02.2016(справа №668/13275/14) на 5 аркушах; копія позовної заяви на 3 аркушах; копія розписки про отримання грошових коштів гр. ОСОБА_5 на 1 аркуші; протокол допиту свідка гр. ОСОБА_4 від 14.05.2020 на 3 аркушах; ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 від 23.09.2020 (справа N?766/8854/20) на 3 аркушах).

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_7 у 2004 році вирішили купити у свого сина ОСОБА_5 за 30 000 грн. квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані грошові кошти були передані сину під розписку датовану 02 квітня 2004 року, а придбання квартири було оформлено шляхом укладання договору дарування. В подальшому, у 2016 році ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано вказаний договір дарування удаваним, оскільки фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу квартири за вищевказаною адресою. Додатком до цивільного позову про поділ майна та підставою для прийняття судом вказаного рішення була вищевказана розписка ОСОБА_5 про отримання грошових коштів в сумі 30 000 грн. Однак, ОСОБА_4 в своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення стверджує, що жодних грошей своєму сину ОСОБА_5 не передавав, отримав право власності на квартиру як обдарований і вищевказану розписку від 02 квітня 2004 року вважає підробленою. Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 (протокол допиту від 14.05.2020) підтвердив свої покази викладені в його заяві про вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до висновку експерта №30386 від 07.12.2021 року Національного наукового центру « ІНФОРМАЦІЯ_4 » рукописний текст розписки від 02.04.2004 року нанесений барвною речовиною копіювального паперу чорного кольору, вирішити питання стосовно часу (року) виконання тексту наданої розписки не надається можливим. Проведено висновком експерта №CE-19/122-21/1357-ДД від 23.03.2021 ІНФОРМАЦІЯ_5 де вказано, що рукописний текст наданої на дослідження розписки від 02.04.2004 року виконаний рукописним способом із застосуванням копіювального паперу, визначити рік виготовлення паперу, рік здійснення напису тексту на документі неможливо, оскільки в ІНФОРМАЦІЯ_6 відсутня науково обґрунтована, достатньо апробована, схвалена та рекомендована в установленому порядку до впровадження в експертну практику відповідна методика. Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 (протокол допиту свідка від 10.08.2024) підтвердив, що у 02.04.2004 дійсно написав розписку про отримання коштів від батьків, факту підробки розписки не було та в подальшому, після зазначеної дати, жодних розписок не писав.

У той же час за твердженням прокурора не зважаючи на проведення ряду слідчих дій під час проведення досудового розслідування особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення встановити не вдалось, повідомлення про підозру не оголошувалось. Проте з такими висновками як прокурора, так і органу досудового розслідування суд погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

У свою чергу санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає найбільш суворе покарання у вигляді обмеження волі на строк до двох років. Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, тобто діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України).

Отже, з огляду на вірогідну дату вчинення кримінального правопорушення 2015, формально існують підстави для застосування п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. У той же час закриття є однією з форм закінчення досудового розслідування, до якого норми кримінально процесуального закону містять певні вимоги.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

А публічність, визначена ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування… має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини… або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Як вбачається з матеріалів відновленого кримінального провадження фактично жодних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, та осіб, причетних до його вчинення, матеріали кримінального провадження не містять, з наданих матеріалів зробити висновок про рух досудового розслідування та обсяг вчинених слідчих дій не представляється можливим, а проведені органом досудового розслідування слідчі дії не свідчать про ефективність такого розслідування. З огляду на викладене суд позбавлений можливості дійти висновку, що слідчим здійснювалось досудове розслідування належним чином та здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України. Та ж обставина, що жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, автоматично не тягне за собою підстав для закриття провадження з підстав передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження щодо конкретної особи або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження, при цьому не дослідивши всіх обставин кримінального провадження.

Внесення змін до КПК України, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. ст. 9, 25 КПК України. Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст.284 КПК України суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

За таких обставин, обсяг наданих суду матеріалів кримінального провадження не свідчить як про ефективність досудового розслідування, так і про правильність висновків слідчого під час такого розслідування, а тому клопотання не підлягає задоволенню, як таке, що заявлено передчасно.

Керуючись ст. ст. 284, 369-372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора групи прокурорів прокурора-стажиста на посаді прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001239 від 09.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7(семи)днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1