н/п 1-кс/490/2995/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5559/25
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

21 липня 2025року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,розглянувши клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000851 від 07.07.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить ТОВ «Улф-Фінанс», що зареєстровано за адресою: місто Київ, проспект Оболонський, 35 АОФ, 300, та який на момент ДТП фактично перебував у володінні водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки «Audi A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером транспортного засобу НОМЕР_2 .

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовим доказом, то прокурор вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

А тому слідчий суддя, враховуючи закріплений ст.26 КПК України принцип диспозитивності, згідно якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, вважає за можливе розглянути подане клопотання у її відсутність та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, слідчий суддя встановив наступне.

Так, СВ ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000851 від 07.07.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування, встановлено, що 06 липня 2025 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, у місті Миколаєві, в районі будинку 43, по вулиці Олександрівське шосе, сталася ДТП (наїзд ТЗ на пішохода), за участю автомобіля марки «Audi A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в результаті ДТП отримав травми та госпіталізований до медичного закладу.

06.07.2025 року, у ході проведення огляду місця ДТП виявлено автомобіль марки «Audi A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером транспортного засобу НОМЕР_2 , який на праві власності належить ТОВ «Улф-Фінанс», що зареєстровано за адресою: місто Київ, проспект Оболонський, 35 АОФ, 300, та фактично перебував у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Автомобіль «Audi A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , має характерні пошкодження від зіткнення, отже відповідає критерію речового доказу, у зв`язку з чим постановою слідчого від 07.07.2025 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному провадженні необхідно збереження речового доказу у вигляді якого він набув внаслідок ДТП для подальшого проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів, а тому суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити.

При цьому слідчий суддя наголошує, що згідно висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у Постанові від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22, ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Тобто, у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК.

Керуючись вимогами ст. ст.131,170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить ТОВ «Улф-Фінанс», що зареєстровано за адресою: місто Київ, проспект Оболонський, 35 АОФ, 300, та яке на момент ДТП фактично перебувало у володінні водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки «Audi A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером транспортного засобу НОМЕР_2 , з метою збереження речового доказу.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1