Номер провадження: 11-сс/813/1520/25
Справа № 521/8998/25 1-кс/521/2720/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.07.2025, якою в межах к/п № 0000511 від 29.05.2025 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в респ. Молдова, громадянина респ. Молдови, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.08.2025 включно, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та стосовно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.08.2025 включно, без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому злочину, ризику переховування від органів досудового розслідування/суду, а також кількості епізодів, тяжкості покарання, характеру скоєння злочину, у якому підозрюється ОСОБА_11 , що вказує на наявність ризиків та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, так як вони не забезпечать належної поведінки підозрюваного. На підставі п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя вирішив не визначати розмір застави підозрюваному.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважає її необґрунтованою та незаконною з огляду на те, що:

- в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_12 відсутні посилання на обставини, передбачені ч. 3 ст. 199 КПК України; клопотання слідчого є необґрунтованим та формальним, без посилання на відповідні докази існування ризиків, що не було враховано слідчим суддею;

- тяжкість можливого покарання не може бути єдиною підставою для констатації ризику переховування від органів досудового розслідування/суду;

- слідчий суддя не врахував наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, перебування на його утримані хворого сина, перебування в шлюбі, позитивні характеристики, відсутність притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності;

- інші ризики, наведені слідчим, не підтверджуються належними доказами; слідчий суддя не обґрунтував належним чином неможливість застосувати більш м`який запобіжний захід стосовно підозрюваного, а також не розглянув можливість встановлення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

За таких обставин захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_12 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити розмір застави в порядку ст. 182 КПК України.

Захисник та прокурор про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання до апеляційного суду не з`явилися. При цьому 12.08.2025 захисник ОСОБА_6 подав клопотання про розгляд його апеляційної скарги за його відсутності.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, на підставі вимог ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за їх відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За наслідками апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

Так, згідно із п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки в апеляційній скарзі захисник фактично не оспорює обґрунтованість підозри ОСОБА_7 за обставинами, які викладені у повідомленні про підозру, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України на даному етапі є обґрунтованою та потребує подальшого розслідування.

Що стосується ризиків у зазначеному кримінальному провадженні, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За обставинами даного кримінального провадження ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за який передбачене покарання на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що є особливо тяжким злочином відповідно до класифікації ст. 12 КК України.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Колегія суддів зауважує, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, та обставинами вчинення інкримінованого злочину.

Отже, враховуючи загрозу суворості можливого покарання, особливості інкримінованого особливо тяжкого злочину в сфері обігу наркотичних засобів та обставини й обсяги його вчинення, відсутність у підозрюваного ОСОБА_7 зареєстрованого постійного місця проживання в Одеській області та на території України в цілому підтверджують існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, який не зменшився на даній стадії кримінального провадження. При цьому, обставини того, що підозрюваний ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, в якій має міцні соціальні зв`язки (дружину та дитину), збільшують ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а тому продовження підозрюваному ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим та обґрунтованим. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не встановлено, оскільки вище наведені обставини спростовують висновки щодо того, що інший запобіжний захід зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Інших ризиків в даному кримінальному провадженні стосовно підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею не встановлювалось, тому доводи захисника щодо інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України знаходяться поза межами дослідження та оцінки апеляційного суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо розміру застави. За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 4 цієї статті слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Зазначені повноваження не визначати розмір застави в провадженні щодо особливо тяжкого злочину вказаної категорії злочину є правом суду, що належить до судової дискреції. Поняття судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому законом, обирати між альтернативами за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог кримінального процесуального закону, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Як вище зазначалось, ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину в сфері обігу наркотичних засобів, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Так враховуючи особливості та обставини вчинення вказаного злочину, його обсяги, ступінь суспільної небезпеки, а також високий ступінь ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування/суду, на переконання апеляційного суду виправдовує та обґрунтовує висновок слідчого судді не визначати підозрюваному ОСОБА_12 розмір застави.

За таких обставин, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті слідчим суддею оскаржуваної ухвали не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.07.2025, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.08.2025 включно, без визначення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4