справа № 462/3076/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000039 від 25.03.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Багерово, Приморського району, Кримської області, громадянина України, який працює на посаді директора в ТОВ НВП Корпорація «КРТ», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

21.03.2025 близько 11 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні ТРЦ «Вікторія Гарденс», що за адресою м.Львів, вул.Кульпарківська, 226А, а саме на першому поверсі закритого паркінгу, достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав з торговельного візка магазину «Сільпо» мобільний телефон марки «Iphone» моделі «13 Pro Sierra Blue», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , голубого кольору, у захисному чохлі чорного кольору з двома чорними шнурками з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , вартість якого становить 22000 тисячі гривень та який належить потерпілій ОСОБА_5 , після чого поставив вказаний телефон у свій автомобіль та покинув приміщення ТЦ ОСОБА_6 , тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 год.30 хв., 24.02.2022, на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024, у зв`язку із вторгненням російської федерації на територію України, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю. Зазначив, що раніше ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності та щиро кається у вчиненому. Повністю відшкодував потерпілій шкоду, просить суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували.

Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеним факт таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Обставинами, які пом`якшують вину обвинуваченого ОСОБА_4 та передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди.

Вчиненим кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_5 заподіяна матеріальна шкода у розмірі 22 000 гривень, яка відшкодована.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, суд, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, беззаперечно визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, працевлаштований, на обліку в лікаря нарколога та в лікаря психіатра не перебуває, його вік, вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбування призначеного йому покарання, однак, в умовах здійснення обов`язкового контролю за подальшою його поведінкою, при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених законом при застосуванні ст. 75 КК України.

Запобіжний захід судом обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не було заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371,373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази:

-диск із камер відеоспостереження супермаркету «Сільпо», що знаходиться в ТРЦ «Вікторія Гарденс», диск, із камер відеоспостереження 1 поверху закритого паркінгу, що знаходиться в ТРЦ «Вікторія Гарденс» - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1