Справа № 498/1274/23
Провадження № 1-кп/498/22/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року с-ще. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Велика Михайлівка кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000477 від 22 липня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пасат Балтського району Одеської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, вдови, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Великокомарівка Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого вироком Одеського апеляційного суду від 05 березня 2025 року за ч.2 ст. 332 КК України, до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України та посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік, з застосуванням ст. 75, 76 КК України з випробуванням строком на 3 (три) роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2023, обвинуваченій ОСОБА_4 зателефонувала особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та запропонувала перевезти трьох чоловіків з смт. Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області, через державний кордон України поза межами пункту пропуску в Р. Молдова (ПМР). В подальшому невстановлена особа повідомила ОСОБА_4 , що на околиці смт. Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області її буде чекати троє осіб, яких вона повинна буде доставити до державного кордону України та перевести на територію ОСОБА_7 (ПМР) поза межами пункту пропуску, на що остання погодилася. Після чого ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження на автомобілі останнього, зустріли на околиці смт. Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області трьох осіб, яких ОСОБА_4 повинна була перевести через державний кордон України поза межами пункту пропуску в р. Молдова (ПМР) та доставила їх до власного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де тимчасово поселила їх та надала вказівки останнім очікувати подальших інструкцій щодо їх незаконного переправлення через кордон. В подальшому ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_5 організувати переправлення трьох осіб через державний кордон України поза межами пункту пропуску до Республіки Молдова (ПМР), за допомогою його автомобіля марки «Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, на якому необхідно забрати трьох осіб з с. Стоянове Роздільнянського району Одеської області та відвезти в с. Новоолександрівка Роздільнянського району Одеської області, де їх повинна зустріти невстановлена особа, на що ОСОБА_5 погодився. Так, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на організацію незаконного переправлення останніх через державний кордон України, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_5 та особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, направлених на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, реалізуючи свій злочинний намір, будучи обізнаною на місцевості, діючи за вказівками особи матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 21.07.2023 близько 05:30 години ОСОБА_5 прибув на своєму автомобілі марки «Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору до домоволодіння ОСОБА_4 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , де забрав ОСОБА_4 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_4 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_5 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_6 , повідомивши останнім, що вони відправляються на вказаному транспортному засобі у бік державного кордону України в напрямку Республіки Молдова (ПМР) для подальшого переправлення їх через державний кордон. Проте, дорогою до місця призначення, 21.07.2023 близько 18:00 години автомобіль марки «Ауді 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору в якому перебували ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було зупинено між с. Стоянове та с. Муратове Роздільнянського району Одеської області працівниками Державної прикордонної служби, а вказаних осіб затримано.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинені даного кримінального правопорушення визнала повністю та підтвердила фактичні обставини справи. Суду пояснила, що рік тому в липні незнайомі люди запропонували їй допомогти переправити людей за кодон. Вона погодилась, після чого прийшла до ОСОБА_11 та попросила його, щоб він допоміг їх перевезти людей, оскільки вона погано знає місцевість. Кавуну вона пояснила з якою метою потрібно відвезти людей до кордону. Після чого незнайомих людей привезли до неї додому, де вони переночували, і приблизно о 5 годині ранку ОСОБА_11 приїхав та забрав їх. До кордону підвозили на машині Audi яка належить дружині ОСОБА_11 . Затримали їх за с. Стоянове. В скоєному щиро розкаюється.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені даного кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив фактичні обставини справи. Суду пояснив, що ОСОБА_12 запропонувала йому відвезти людей до кордону, він погодився. 21 липня 2023 року приблизно о 5 годині ранку він приїхав до ОСОБА_13 в с. Стоянове, забрав їх, та повіз в сторону кордону, де їх було затримано. Він розумів що це незаконно, його раніше вже було притягнуто до кримінальної відповідальності за цією статтею. В скоєному щиро розкаюється.

Показання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

З`ясувавши правильність розуміння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суті пред`явленого їм обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження позбавлення права на апеляційний порядок оскарження, недосліджених доказів та обставин справи, за пропозицією прокурора та за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав не доцільним дослідження доказів вини обвинувачених стосовно тих фактичних обставин справи, які обвинуваченими визнаються та не оспорюються, обмежився допитом обвинувачених, вивченням документів, що характеризують особи обвинувачених, із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України.

При вказаних обставинах, дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинена щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

При вказаних обставинах, дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинена щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винної, яка за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності її не притягували, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставина, що пом`якшує покарання щире каяття у скоєному, обставин, що обтяжують покарання - суд не вбачає, тому вважає, що їй має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 щиро кається в скоєному, до кримінальної відповідальності її не притягували, позитивно характеризується по місцю проживання, суд вважає, що виправлення її можливе без ізоляції від суспільства з наданням іспитового строку в порядку ст. 75 КК України.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом 3 групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставина, що пом`якшує покарання щире каяття у скоєному, обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає, тому приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому основного покарання за ч.2 ст.332 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.332 КК України ближче до найнижчої межі цього виду покарання.

Водночас судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 05.03.2025 року засуджений Одеським апеляційним судом за ч.2 ст.332 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України та посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік, та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 роки, при цьому вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення у цьому кримінальному провадженні до постановлення попереднього вироку.

У відповідності до приписів, що містяться у п.23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», що у разі коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, до постановлення вироку в першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується окремо.

Така позиція висловлена також і в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 року (справа №760/26543/17), з якої виходить, що коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожен вирок, попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий вирок, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Таким чином, призначаючи у даному випадку за новим вироком покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, вирок Одеського апеляційного суду від 05.03.2025 року за ч.2 ст.332 КК України, підлягає самостійному виконанню.

На переконання суду, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив даний злочин в період перебування в статусі підозрюваного в іншому кримінальному провадженні у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення і щодо нього на той момент тривало досудове розслідування, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався та підстав для його обрання судом не вбачається.

З приводу призначення додаткового покарання, суд зазначає наступне.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №404/2081/22 викладено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ст. 55 КК України (застосування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю). При розгляді вказаної справи судом зазначено, що зміст ст. 55 КК не містить законодавчих заборон чи обмежень щодо призначення такого додаткового покарання в залежності від того, чи обіймав обвинувачений певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України та посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.07.2023 було накладено арешт на речові докази по даному кримінальному провадженню, які у зв`язку із закінченням судового розгляду даного кримінального провадження та відсутності необхідності в подальшому такому арешті підлягають скасуванню.

Тому у відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.07.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Враховуючи, що мобільний телефон марки «Samsung GT S5610» чорного кольору, (IMEI: НОМЕР_2 ) зі стартовим пакетом мобільного оператора «ВФ Україна» НОМЕР_3 ) б/в, який належить та яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 було використано як знаряддя умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, у відповідності до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України підлягають спеціальній конфіскації, тобто примусовому безоплатному вилученню у власність держави.

Судових витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України та посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України та посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід до набрання законної сили вироком відносно ОСОБА_5 не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання на виконання цього вироку.

Вирок Одеського апеляційного суду від 05 березня 2025 року у відношенні ОСОБА_5 за ч.2 ст.332 КК України виконувати самостійно.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 липня 2023 року на тимчасово вилучене майно ( а.с.119-120, 126-127)

Речові докази: автомобіль марки «Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 1991 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 вважати повернутим власнику (а.с. 124)

Застосувати спеціальну конфіскацію до мобільного телефону марки «Samsung GT S5610» чорного кольору, (IMEI: НОМЕР_2 ) зі стартовим пакетом мобільного оператора «ВФ Україна» НОМЕР_3 ) б/в, який належить та яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто примусове безоплатне вилучення у власність держави. (а.с.119-120)

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Великомихайлівський районний суд Одеської області, з урахуванням обмежень, визначених ч. 3ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1