ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1806/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002203 від 06.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон Iphone 11, червоного кольору, з номером НОМЕР_1 , іmei 1 - НОМЕР_2 imei 2 - НОМЕР_3 . (Пароль не відомий) власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0002203 від 06.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України,

Досудовим розслідуванням встановлено, 05 червня 2025 року надійшла заява ОСОБА_5 , яка повідомила, що починаючи з 23 травня 2025 року невстановлені особи в месенджері Telegram примушують заявницю до виконання цивільно - правових зобов?язань, шантажуючи опублікуванням конфіденційних відомостей щодо останньої.

Сдідчим Дарницького УП ГУНП у м. Києві, в порядку передбаченому ст. 40 КПК України, до ДКП НП України надано доручення. Відповідно до рапорту головного оперуповноваженого 5-го відділу 1-го управління ДКП НП України, встановлено, що повідомлення від невстановлених осіб, які примушували потерпілу до виконання цивільно - правових зобов?язань, надходили в месенджері Telegram з облікового запису ІНФОРМАЦІЯ_3 (НОМЕР_10). Окрім цього отримані відомості, що фігуранти для отримання грошових коштів у наслідок незаконних дій використовували крипто гаманці у мережі блокчейна НОМЕР_11 (на вказаний гаманець потерпілою було відправлено 200 USDT (еквівалентно 200 доларам США) та НОМЕР_12, що підтверджується протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 від 06.06.2025. Інформація у вигляді скріншотів листування та оплати була надана потерпілою та в подальшому оглянута протоколом огляду від 11.06.2025.

Разом з тим, для встановлення осіб, які використовували вищевказані гаманці, працівниками 3-го відділу (кримінального аналізу віртуальних активів) 4-го управління (розслідування злочинів пов`язаними з віртуальними активами) було проведено аналізу руху крипто активів з подальшим направленням запитів на адреси крипто бірж та сервісів обміну крипто активів. За результатами вказаних дій, згідно наданого аналітичного звіту встановлено дві причетні особи.

Згідно аналізу руху крипто активів та відповідей з бірж отримано інформацію, що поповнення 42 TRX (для оплати комісії щодо подальшого виведення USDT) з облікового запису біржі Binance здійснював: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт громадянина України: НОМЕР_5 . Місце народження: м. Іловайськ, Донецька область. На основі зібраної інформації встановлена безпосередня причетність ОСОБА_4 до протиправної діяльності, що зафіксовано протоколом огляду від 11.06.2025.

Також відповідно до вищевказаного рапорту оперативного співробітника ДКП НП України та протоколу допита свідка ОСОБА_6 від 12.06.2025 встановлено, що ОСОБА_4 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно відповіді КП КМР

«КМ БТІ» на праві приватної власності перебуває у ОСОБА_7 .

Крім того, згідно аналізу руху крипто активів та відповідей з бірж отримано інформацію, що кінцевим отримувачем під час виведення крипто активів в розмірі 205 USDT, які відправила потерпіла ОСОБА_5 - був користувач біржі Binance: ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт громадянина України: НОМЕР_7 . Місце народження: Вінницька обл., Тростянецький район, с. Ладижин. На основі зібраної інформації встановлена безпосередня причетність ОСОБА_8 до протиправної діяльності, що зафіксовано протоколом огляду від 11.06.2025.

Окрім цього, згідно вищевказаного рапорту оперативного співробітника ДКП НП України та протоколу допита свідка ОСОБА_6 від 12.06.2025 встановлено, що ОСОБА_8 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві спільної часткової приватної власності перебуває у ОСОБА_9 , РНОКПП: НОМЕР_8 , країна громадянства: Італійська Республіка, розмір частки: 1/2 та у ОСОБА_10 , РНОКПП: НОМЕР_9 , країна громадянства: Україна, розмір частки 1/2.

Під час санкціонованого обшуку 24 червня 2025 року, у період часу з 06:42 по 08:22, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено, наступні речі останнього: Мобільний телефон Iphone 11, червоного кольору, з номером НОМЕР_1 , іmei 1 - НОМЕР_2 imei 2 - НОМЕР_3 . (Пароль не відомий)

Цього ж дня 24.06.2025 все перелічене відповідно до постанови, визнано речовими доказами по кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Зокрема п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих у ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Окрім того, прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що тимчасово вилучене майно має відношення до кримінального провадження, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, та підстави вважати, що тимчасово вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, слідчий суддя вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню, оскільки зібрані та додані до клопотання документи свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речового доказу, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167-168, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон Iphone 11, червоного кольору, з номером НОМЕР_1 , іmei 1 - НОМЕР_2 imei 2 - НОМЕР_3 . (Пароль не відомий) власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії вказаної ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: