Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/4012/25
Провадження № 1-кп/644/649/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.03.2025 року за №0000452, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Олійникове, Шевченківського району, Харківської області, українця, громадянина України, вдівця, з вищою освітою, працює «СТОВ ім. Ватутіна», раніше не судимого, що зареєстрований та фактично поживає АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України, -

УСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року, більш точні дата та час не встановлені, ОСОБА_4 , під час проходження служби за мобілізацією у складі Збройних Сил України, у невстановленому місці, виявив корпус гранати РГН, підривач УДЗ, 2 патрона калібру 5,45x39 АК та нітроцелюлозний (бездимний) двохосновний порох, та достовірно знаючи, що знайдені ним предмети відносяться до категорії боєприпасів та вибухових речовин, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, не маючи передбаченого законом дозволу на носіння та зберігання бойових припасів, вибухових речовин, порушивши вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне поводження з боєприпасами, вибуховими речовинами, діючи умисно, забрав собі корпус гранати РГН, підривач УДЗ, 2 патрона калібру 5,45x39 АК та нітроцелюлозний (бездимний) двохосновний порох, тим самим придбав їх та, привіз на територію домоволодіння, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та почав зберігати без передбаченого законом дозволу.

14.03.2025 працівниками Національної поліції України припинено протиправну діяльність ОСОБА_4 , а саме, у період часу з 10:23 до 11:50, проведено обшук на території домоволодіння АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено корпус гранати РГН, підривач УДЗ, які при штатному з`єднані утворюють ручну гранату РГН, яка відносяться до категорії боєприпасів, згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/121-25/6634-ВТХ від 01.04.2025, 2 патрона калібру 5,45x39 АК, які є боєприпасами згідно висновку балістичної експертизи №СЕ-19/121-25/6671-БЛ від 19.03.2025, та нітроцелюлозний (бездимний) двохосновний порох, який являється вибуховою речовиною метальної дії, згідно висновку вибухово-технічної експертизи №СЕ- 19/121 -25/6725-ФХВР від 20.03.2025.

Обвинувачений в судовому засіданні свою провину визнав в повному обсязі, щиро каявся, пояснив суду, що дійсно під час проходження служби поклав в рюкзак дві гранати, два патрони та порох, привіз додому, та зберігав до вилучення в ході обшуку. Просив врахувати, що він вдівець, має чотирьох дітей, двоє з яких неповнолітні. В 2024 році він був демобілізований за сімейних обставин, оскільки померла його дружина, залишились двоє неповнолітніх дітей, працює. Наразі діти проживають з його сестрою в іншому населеному пункті, він надає допомогу на їх утримання, вони узгодили це питання, він вирішив знову повернутись до служби, вже отримав виклик до РТЦК.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України та проти цього не заперечували учасники судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого доказана, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 263 КК України придбання, зберігання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення - злочин, що є тяжким, відомості які характеризують його особу.

Судом враховується, що обвинувачений раніше не судимий, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро кається. Окрім того, відповідно до дослідженого повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 з 29.09.2023 року по 19.06.2024 року проходив військову службу за мобілізацією, ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 11.06.2024 року №95-РС був звільнений в запас за ст. 26 ч.4 п.п. «г» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків помер.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила правопорушення. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Уилкокс и Херфорд проти Сполученого Королівства» (заяви № № 43759/10 та 43771/12), зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, з врахуванням обставин справи, того, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення злочин, що є тяжким, даних про особу обвинуваченого, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Також, судом досліджено характеристику з місця роботи ОСОБА_4 , який працює в СТОВ ім. Ватутіна на посаді тваринника з 19.09.2024 року та за період роботи зарекомендував себе, як людина працьовита, за характером спокійна, доброзичлива, врівноважена, добре знаходить спільну в з колегами та іншими людьми, у порушення техніки безпеки помічений не був, позитивно характеризується за місцем роботи, відповідно до копій свідоцтв про народження є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати дітей відповідно до свідоцтва про смерть померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначена обставина настала в період проходження ним служби за мобілізацією, що зумовило його звільнення зі служби у запас. Має ряд хронічних захворювань, але особою з інвалідністю не є, має намір повернутись до служби у лавах ЗСУ. З урахуванням наведених обставин, суд вважає що сукупність даних про соціальну адаптованість обвинуваченого після звільнення з лав ЗСУ, свідчить про стійкі соціальні зв`язки та можливість виправлення без ізоляції від суспільства, тому суд вважає що є підстави застосувати вимоги ст.ст.75,76 КК України, із встановленням іспитового строку, оскільки саме даний вид покарання, на думку суду є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати в провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого, заходи забезпечення підлягають скасуванню, питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/121-25/6634-ВТХ від 01.04.2025 року в сумі 6367,20 гривень, судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/121-25/6725-ФХВР від 20.03.2025 року в сумі 3183,60 грн, судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-25/6671-БЛ від 19.03.2025 року в сумі 1591,80 грн, а всього 11142 (одинадцять тисяч сто сорок дві) гривні 60 копійок. Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно, відповідно до ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суджу м. Харкова від 20 березня 2025 року, скасувати. Речові докази, 1 запал УДЗ, 1 корпус гранати РГМ, бездимний порох, 2 патрони калібру 5,45, що перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВПД №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, знищити. Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду, протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустіральний районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя: ОСОБА_1