Справа№ 953/7621/25
ВИРОК

іменем УКраїни

"14" серпня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене за № 0001068 від 23.06.2025, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ Харківської області, громадянина України, не одруженого, дітей не маючого, судимого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-

в с т а н о в и в :

22.06.2025 року, приблизно о 05:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на ділянці дороги, розташованої поблизу адреси: м. Харків, вул. Нескорених, 20/321, побачив автомобіль ВАЗ моделі 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору VTN: НОМЕР_2 , належний ОСОБА_5 , який знаходився на ділянці автомобільної дороги біля тротуару. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, діючи умисно, повторно, протиправно, повною мірою усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, упевнивши ОСОБА_6 допомогти йому у транспортуванні даного транспортного засобу начебто належного його знайомому та за проханням знайомого, підійшов до автомобіля ВАЗ моделі 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, та без запуску двигуна внутрішнього згоряння, прикріпив тросом, чим встановив контроль над вказаним транспортним засобом, автомобіль ВАЗ моделі 2103, р н з. НОМЕР_1 до свого автомобіля ВАЗ моделі 21061 д.н. НОМЕР_3 бежевого кольору VIN: НОМЕР_4 , який використав для подальшого переміщення автомобіля ВАЗ моделі 2103, д.н.з. НОМЕР_1 .

В подальшому ОСОБА_4 сів за кермо свого автомобіля В А З моделі 21061 д.н. НОМЕР_3 , а ОСОБА_6 , не будучи обізнаним про злочинний умисел та характер дій ОСОБА_4 , сів за кермо автомобіля ВАЗ моделі 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , який вони, перемішуючись на буксирі, доставили до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №9362 від 10.07.2025 вартість вказаного автомобіля ВАЗ моделі 2103, д.н.з. НОМЕР_1 складає 35849,44 грн.

В подальшому 22.06.2025 приблизно о 08:30 год. ОСОБА_4 реалізував вищевказаний автомобіль ВАЗ моделі 2103 за 7000 грн. на ринку «Автоград» у м. Харкові за адресою: вул. Льва Ландау, 26, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну сум у 35849,44 грн.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся та дав суду свідчення про обставини скоєння, як про це викладено в обвинувальному акті. В скоєному щиро розкаюється, просить строго не наказувати та врахувати те, що він зробив для себе висновки.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана повністю та його дії за ч.2 ст. 289 КК України кваліфіковані правильно, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого.

Вивченням особи ОСОБА_4 , 1997 р.н. встановлено, що той раніше судимий неодноразово: 09.12.2014 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.2 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, із іспитовим строком на 2 роки, 27.05.2016 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 15.12.2017 року звільнений умовно-достроково на та невідбутий строк 1 рік 11 днів, 13.12.2023 року Красноградським районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., 28.04.2023 року знятий з обліку у зв*язку з виплатою штрафу, має незняту та не погашену судимість, не працевлаштований офіційно, не одружений, дітей на утриманні немає, зареєстрований в Харківській області, проживає в м. Харкові, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є його щире каяття.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не заперечував обставин кримінального правопорушення, що сталися з його провини, надав критичну оцінку своїй протиправній поведінці, висловив жаль з приводу скоєного.

Наведене, на думку суду, у повній мірі підтверджує, що обвинувачений дійсно розкаюється у скоєному.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

При призначенні покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини, за яких його вчинено, визнання провини обвинуваченим в повному обсязі, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та наявність обставин, які пом*якшують його покарання, всі представлені дані по особистості, і тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, що інкриміновано обвинуваченому, а саме у вигляді позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна обвинуваченого, враховуючи корисливий мотив вчиненого злочину.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання повинно бути справедливим, співмірним, адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, суд враховує всі надані дані про особу обвинуваченого, який не має тісних соціальних зв*язків, не працевлаштований, неодноразово судимий, має незняту та непогашену судимість, і тому призначене судом покарання на думку суду буде відповідати принципам законності, зазначених у рішеннях Європейського суду з прав людини, мети покарання, встановленій у ст.50 КК України, принципам справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

Підстав для призначення вимог ст. 75 КК України в даному випадку суд не вбачає, враховуючи особу обвинуваченого, суспільну небезпечність вчиненого, корисливий мотив, особу потерпілого, який є військовослужбовцем, вчинення злочину в період воєнного часу.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Також, підлягає спеціальній конфіскації майно (автомобіль), яке було використане як засіб вчинення кримінального правопорушення та яким користувався обвинувачений як законний володілець на підставі нотаріальної довіреності, згідно п.4 ч.1 ст. 96-2, ст. 100 КК України.

Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави з обвинуваченого підлягають стягненню витрати за проведення судових експертиз.

В порядку вимог ст. 174 КПК України також підлягає вирішення питання скасування арешту, накладеного слідчим суддею.

При вирішенні питання запобіжного заходу враховано існування та продовження ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які були визначені раніше та з метою їх запобігання, і забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, задля забезпечення виконання вироку суду у вигляді позбавлення волі, оцінюючи дані по особистості, суд приходить до висновку про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для належного виконання вироку суду.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку 14.08.2025 року.

Відповідно до вимог ст.72 КК України зарахувати до строку покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув*язнення (тримання під вартою) з 01.07.2025 року по 13.08.2025 року включно, із розрахунку день за день.

Продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 9362 в розмірі 6361,20 грн.

Речові докази (диск з записом) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази (куртку зеленого кольору піксель, брюки зеленого кольору піксель, куртку червоно-чорного кольору з капюшоном, брюки спортивні світло-сірого кольору), які зберігаються в камері схову ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області (квитанції 2749,2750) повернути власникам, після набрання вироком законної сили, скасувавши арешти, накладені ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2025 року.

Речові докази (автомобіль ВАЗ моделі 2103, р.н. НОМЕР_1 , синього кольору VIN: НОМЕР_2 , один ключ від вказаного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , чотири пластикові автомобільні колісні ковпаки сірого кольору 13 радіуса від автомобіля ВАЗ моделі 2103, р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, пошкоджене скло з вікна автомобіля, зв*язка з 3 ключів від даного автомобіля, - належні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які зберігаються в камері схову ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області (квитанції 2751,2752,2753) та на площадці для зберігання автотранспортних засобів (акт прийняття на зберігання від 24.06.2025 року) повернути власникові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або її уповноваженій особі, після набрання вироком законної сили, скасувавши арешт, накладений ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.06.2025 року та від 02.07.2025 року.

Речові докази (автомобіль ВАЗ моделі 21061, р.н. НОМЕР_3 , бежевого кольору VIN: НОМЕР_4 , два ключі від вказаного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 та довіреність ВРК № 758169, - належні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які зберігаються в камері схову ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області (квитанції 2753) та на площадці для зберігання автотранспортних засобів (акт прийняття на зберігання від 24.06.2025 року) конфіскувати на користь держави в порядку спеціальної конфіскації за ст. 96-2 КК України, після набрання вироком законної сили, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.06.2025 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий - ОСОБА_1