Номер провадження:1-в/521/563/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі (в режимі відеоконференції) заяву ОСОБА_5 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року :

-вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021 року, зміненого вироком Одеського апеляційного суду від 27.09.2022 року (справа № 500/7231/17), яким ОСОБА_5 , засуджений за ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

-вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2022 року (справа №946/8947/21), яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі стром 3 роки 6 місяців;

-вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.06.2022 року (справа №946/1724/22), залишеного без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.09.2022 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі стром 3 роки 9 місяців, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси на розгляд надійшла заява ОСОБА_5 про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року (набув чинності 09.08.2024 року):

-вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021 року, зміненого вироком Одеського апеляційного суду від 27.09.2022 року (справа № 500/7231/17), яким ОСОБА_5 , засуджений за ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

-вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2022 року (справа №946/8947/21), яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі стром 3 роки 6 місяців;

- вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.06.2022 року (справа №946/1724/22), яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Згідно з вимогами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2022 року, яким ОСОБА_5 було призначене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та 9 місяців.

Засуджений в режимі відеоконференції заяву підтримав та просив привести вироки у відповідність до чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні вважала можливим привести вирок у відповідність до чинного законодавства.

Дослідивши зміст заяви, надані матеріали та вислухавши думку учасників, суд приходить до наступних висновків.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП, набув чинності 09 серпня 2024 року (в подальшому Закон №3886-ІХ).

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року (10.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до резолютивної частини судового рішення та 17.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до повного тексту судового рішення) з метою формування єдиної правозастосовної практики прийшла до висновку, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння. Крім того, у даній постанові Об`єднана палата вважає, що Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми (далі НМ). Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Тобто для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (розмір НМ встановлюється на час вчинення правопорушення), Закон № 3886-IX скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України (окрім випадку, якщо такі діяння не підпадають під ознаки іншого кримінального правопорушення).

Згідно наданих матеріалів судом встановлено наступне.

1. 13.04.2021 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Ізмаїльського районного суду Одеської області (справа № 500/7231/17) за вчинення кримінальних правопорушень за епізодами:

1) від 03.09.2017- як таємне викрадення чого майна (крадіжка) (ч. 1 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 1200,00 грн;

2) від 15.12.2017 - як таємне викрадення чого майна (крадіжка), вчинене повторно (ч. 2 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 347,00 грн;

3) від 17.12.2017 - як таємне викрадення чого майна (крадіжка), вчинене повторно (ч. 2 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 776,96 грн;

4) від 18.12.2017 - як таємне викрадення чого майна (крадіжка), вчинене повторно (ч. 2 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 405,60 грн;

5) від 25.12.2017 - як таємне викрадення чого майна (крадіжка), вчинене повторно (ч. 2 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 888,75 грн;

6) від 30.12.2017 - як таємне викрадення чого майна (крадіжка), вчинене повторно (ч. 2 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 340,00 грн;

7) від 18.03.2018 - як таємне викрадення чого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення (ч. 3 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 5 800,000 грн;

8) від 25.03.2018 - як таємне викрадення чого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення (ч. 3 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 210,00 грн;

9) від 30.04.2018 як закінчений замах на таємне викрадення чого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення (ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 1 400,00грн;

10) від 05.05.2018 - як таємне викрадення чого майна (крадіжка), вчинене повторно (ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 666,67 грн.

Згідно з даним вироком ОСОБА_6 за вчинення кримінальних правопорушень призначено покарання у виді:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на один рік;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком три роки;

-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

-Згідно ст.70КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначити шляхом часткового складання призначених покарань і остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши випробувальний строк два роки.

Вироком Одеського апеляційного суду від 27.09.2022 року в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України ОСОБА_5 звільнений від покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишений без змін.

Два НМ доходів громадян (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2017 рік ця сума становила 1600,00 грн., у 2018 році 1762,00 грн.

Згідно з зазначеним вироком Ізмаїльського міськрайонного суду м. Одеси від 13.04.2021 року, ОСОБА_5 за епізодами від 15.12.2017, 17.12.2021, 18.12.2017, 25.12.2017, 25.03.2018, 30.04.2018, 05.05.2018, 30.12.2018 року викрав майно на суму що станом на момент вчинення крадіжок складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином за відповідними епізодами вчинені ОСОБА_5 злочини підлягають декриміналізації, оскільки розмір заподіяної ним шкоди, внаслідок скоєння крадіжок не перевищує 2 НМ, а відтак в цій частині вирок підлягає приведенню у відповідність згідно із Законом №3886 IX.

Оскільки вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021 року в частині епізоду від 03.09.2017 року, кваліфікований судом за ч.1 ст.185 КК України, за яким ОСОБА_5 було заподіяно шкоду потерпілому на суму 1200,00 грн.,був змінений ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.09.2022 року в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України та ОСОБА_5 був звільнений від покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, тобто до моменту набрання чинності Законом №3886 IX, який набув чинності 09 серпня 2024 року, тому в частині вказаного епізоду вирок не підлягає приведенню у відповідність, так як на момент декриміналізації вказаного злочину ОСОБА_5 вже був звільнений від призначеного йому покарання за закінченням строків давності.

Також, відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_5 засуджений за діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК за епізодом від 18.03.2018, за яким сума заподіяної шкоди перевищує 2 НМ , адже складає 5 800,00 грн., а тому злочин за вказаним епізодом не підлягає декриміналізації.

Враховуючи викладене, у відповідності до Закону №3886-ІХ суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_5 від покарання за вироком від 13.04.2021 року Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області :

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

Оскільки ОСОБА_5 вважається засудженим лише за одним епізодом від 18.03.2018 року за ч.3 ст.185 КК України, яким ним було спричинено шкоду потерпілому на суму 5800,00 грн., відповідно з вироку суду підлягає вилученню посилання на ст..70 КК України, так як в його діях буде відсутня сукупність злочинів.

При цьому в мотивувальній частині вироку суду по епізоду від 18.03.2018 року за ч.3 ст.185 КК України слід виключити таку кваліфікуючу ознаку як «вчинена повторно», оскільки усі попередні епізоди крадіжок декриміналізовані в відповідно до Закону №3886-ІХ.

Таким чином вказаний вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021 року у справі №500/7231/17 з урахуванням змін, внесених до нього ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.09.2022 року підлягає приведенню у відповідність на підставі Закону №3886-ІХ та в частині призначеного покарання підлягає викладенню в наступній редакції:

З урахуванням ухвали Одеського апеляційного суду від 27.09.2022 року, та у зв`язку із з декриміналізацією діянь за рядом епізодів, за якими ОСОБА_5 було засуджено за, ч.2 ст.185 КК України , ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України , та звільнено від покарання за ч.1 ст.185 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, -- вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

Виключити з резолютивної частини вироку суду посилання на ст.70 КК України у звязку з відсутністю в дях ОСОБА_5 сукупності злочинів.

В мотивувальній частині вироку суду по епізоду від 18.03.2018 року за ч.3 ст.185 КК України виключити таку кваліфікуючу ознаку як «вчинена повторно».

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши випробувальний термін два роки.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

2. 17.01.2022 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі №946/8947/21 за вчинення кримінальних правопорушень за епізодами:

- від 22.01.2021 року як закінчений замах на таємне викрадення чого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення (ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 1 586,67 грн;

- від 01.02.2021 року як таємне викрадення чого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище (ч. 3 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 887,50 грн;

- від 24.05.2021 року як таємне викрадення чого майна (крадіжка), вчинене повторно (ч. 2 ст. 185 КК України), сума викрадено майна 1382,38 грн;

- від 14.09.2021 року як таємне викрадення чого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище (ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України) завдавши матеріальної шкоди на суму 2 773,11 грн;

Згідно з даним вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК, та призначино йому покарання:

за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк три роки;

за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк два роки;

за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень визначино остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Строк покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту.

Оскільки всі зазначені епізоди кримінальної діяльності за вказаним вироком були вчинені ОСОБА_5 в 2021 році, тому вирішуючи питання, чи скасовується кримінальну протиправність його діянь у значенні ст. 5 КК України відповідно до Закону №3886-ІХ з урахуванням правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року, слід виходити із розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діяв станом на 01.01.2021 року. Два НМ доходів громадян (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2021 року становили 2 270,00 грн.

Згідно із зазначеним вироком Ізмаїльського міськрайонного суду м. Одеси від 17.01.2022 року по справі №946/8947/21, ОСОБА_5 за епізодами від 22.01.2021 року, від 01.02.2021 року, від 24.05.2021 року викрав майно на суму що станом на момент вчинення крадіжок складало суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином за відповідними епізодами вчинені ОСОБА_5 злочини підлягають декриміналізації, оскільки розмір заподіяної ним шкоди, внаслідок скоєння крадіжок не перевищує 2 НМ, а відтак в цій частині вирок підлягає приведенню у відповідність згідно із Законом №3886 IX., та ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного покарання за даними.

Отже, враховуючи викладене, у відповідності до Закону №3886-ІХ суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_5 від покарання за вироком від 17.01.2022 року у справі №946/8947/21 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області :

- за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк два роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк три роки.

В той же час, відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення та сховище (ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України) по епізоду від 14.09.2021 року, за яким ним було заподіяно потерпілому матеріальної шкоди на суму 2 773,11 грн.

Однак оскільки за вказаним вироком суду усі попередні епізоди крадіжок підлягають декриміналізації, тому за вказаним епізодом суд виключає з обвинувачення ОСОБА_5 таку кваліфікуючу ознаку як повторність.

Таким чином ОСОБА_5 вважається засудженим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду м. Одеси від 17.01.2022 року по справі №946/8947/21 лише за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України) по епізоду від 14.09.2021 року, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення та сховище, що заподіяло потерпілому матеріальної шкоди на суму 2 773,11 грн.

Оскільки ОСОБА_5 вважатиметься засудженим за вказаним вироком лише по одному епізоду від 14.09.2021 року, відповідно з вироку суду підлягає вилученню посилання на ст..70 КК України, так як в його діях буде відсутня сукупність злочинів.

З урахуванням викладеного вказаний вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2022 року у справі №946/8947/21 підлягає приведенню у відповідність на підставі Закону №3886-ІХ та в частині призначеного покарання підлягає викладенню в наступній редакції:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Виключити з резолютивної частини вироку суду посилання на ст.70 КК України у звязку з відсутністю в дях ОСОБА_5 сукупності злочинів.

Виключити з обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України таку кваліфікуючу ознаку злочину як «вчинення повторно».

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

3.02.06.2022 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі №946/1724/22 за вчинення кримінальних правопорушень за епізодами:

- від 07.09.2021 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення (ч. 3 ст. 185 КК України), сума спричиненої шкоди становить 900,00 грн.

- від 12.09.2021 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення (ч. 3 ст. 185 КК України), сума спричиненої шкоди становить 2861,88 грн.

Згідно з даним вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2022 шляхом часткового складання призначених покарань, та визначити до відбування остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та дев`ять місяців.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2022, а саме з 13.05.2022, зарахувавши йому таким чином у силу другого речення ч. 4 ст. 70 КК у строк покарання, призначеного за цим вироком, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком.

Згідно ч.5ст.72КК, зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення 01 лютого 2022 року, виходячи з розрахунку день за день.

Вказаний вирок ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.09.2022 року залишений без мін.

Оскільки всі зазначені епізоди кримінальної діяльності за вказаним вироком були вчинені ОСОБА_5 в 2021 році, тому вирішуючи питання, чи скасовується кримінальну протиправність його діянь у значенні ст. 5 КК України відповідно до Закону №3886-ІХ з урахуванням правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року, слід виходити із розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діяв станом на 01.01.2021 року. 2 НМ доходів громадян (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2021 року становили 2 270,00 грн.

Згідно із зазначеним вироком Ізмаїльського міськрайонного суду м. Одеси від 02.06.2022 року по справі №946/1724/22, ОСОБА_5 за епізодом від 07.09.2021 року, викрав майно на суму 900,00 грн.. Таким чином за відповідним епізодом вчинений ОСОБА_5 злочин підлягає декриміналізації, оскільки розмір заподіяної ним шкоди, внаслідок скоєння крадіжок не перевищує 2 НМ.

В той же час, ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення та сховище (ч. 3 ст. 185 КК України) по епізоду від 12.09.2021 року, за яким ним було заподіяно потерпілому матеріальної шкоди на суму 2861,88 грн. Відповідна сума шкоди є більшою ніж 2 НМ, а отже покарання, визначене ОСОБА_5 вироком суду за вказаним епізодом не підлягає приведенню у відповідність згідно із Законом №3886-ІХ.

В той же час у зв`язку з декриміналізацією діяння за епізодом від 07.09.2021 року в діях ОСОБА_5 по епізоду від 12.09.2021 року відсутня така кваліфікуюча ознака, як «повторність». І відповідно вказаний вирок підлягає приведенню у відповідністю в частині формулювання в резолютивній частині, зазначивши, що ОСОБА_5 слід визнати винуватим у вчиненні не «кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України», а «кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України» та виключення з мотивувальної частини вироку по епізоду від 12.09.2021 року такої кваліфікуючої ознаки, як повторність.

При цьому розмір призначеного покарання не підлягає перегляду, так як він визначений в межах санкції ч.3 ст.185 КК України на її мінімальному рівні 3 роки позбавлення волі.

З урахуванням викладеного вказаний вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.06.2022 року у справі №946/1724/22 підлягає приведенню у відповідність на підставі Закону №3886-ІХ та в частині призначеного покарання підлягає викладенню в наступній редакції:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Виключити з обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України таку кваліфікуючу ознаку злочину як «вчинення повторно».

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

4. Як вбачається зі змісту мотивувальної частини вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2022 року (пункт 17) - При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд також враховує те, що він вчинив частину кримінальних правопорушень до ухвалення обвинувального вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021, яким він визнаний винуватим та йому призначене покарання за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років та на підставі ст. ст. 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки, а частину після ухвалення вказаного вироку під час встановленого йому іспитового строку. Але суд у даному випадку позбавлений можливості застосувати положення ст. ст. 70, 71 КК України та призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків, оскільки вказаний вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021 на день ухвалення цього вироку не набрав законної сили. При цьому суд звертає увагу, що питання про застосування покарання за наявності кількох вироків може бути вирішено виключно після набрання законної сили обома вироками місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконуватимуться вироки, в порядку, встановленому п. 11 ч. 1 ст. 537, п.2 ч. 2 ст. 539 КПК України.

Як зазначено судом в пункті 1 вказаної ухвали суду вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021 року з урахуванням змін, внесених ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.09.2022 року приведено у відповідність із Законом №3886-ІХ та в частині призначеного покарання визначено наступне:

вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

Виключити з резолютивної частини вироку суду посилання на ст.70 КК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 сукупності злочинів.

В мотивувальній частині вироку суду по епізоду від 18.03.2018 року за ч.3 ст.185 КК України виключити таку кваліфікуючу ознаку як «вчинена повторно».

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши випробувальний термін два роки.

Оскільки вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №500/7231/17 від 13.04.2021 року набрав чинності 27.09.2022 року, то відповідно і призначене йому судом покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки розпочало свій відлік саме з 27.09.2022 року.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 89 КК України - такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені відповідно до ст. 75 КК України, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Станом на 27.09.2024 року до суду за місцем відбування покарання ОСОБА_5 ні установа відбування покарань, в якій ОСОБА_5 фактично відбував покарання, ні орган пробації, на який було покладено обов`язок виконувати вирок суду у справі №500/7231/17 від 13.04.2021 року частково зміненого ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.09.2022 року не зверталися із клопотаннями про застосування покарання ОСОБА_5 за наявності кількох вироків, що набрали законної сили в порядку, встановленому п. 11 ч. 1 ст. 537, п.2 ч. 2 ст. 539 КПК України.

Відтак на сьогоднішній день суд позбавлений можливості приведення у відповідність ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків в порядку ст. ст. 70, 71 КК України, оскільки за вказаним вироком від 13.04.2021 року у справі №500/7231/17, що набрав законної сили 27.09.2022 року ОСОБА_5 у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України - Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Оскільки Закон №3886-ІХ набрав чинності 09.08.2024 року, тобто до моменту завершення іспитового строку за вироком у справі №500/7231/17 від 13.04.2021 року, (іншими словами в період дії судимості в розумінні п.1 ч.1 ст.89 КК України), тому згідно ч.1 ст.5 КК України вказаний вирок підлягає приведенню у відповідність навіть після погашення судимості, так як Закон №3886-ІХ скасовує кримінальну протиправність діяння по цілому ряду епізодів та поліпшує становище ОСОБА_5 в порівнянні зі становищем, яке визначено останньому вироком суду.

Саме тому судом було приведено у відповідність вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №500/7231/17 від 13.04.2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року - задовольнити частково.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021 року у справі №500/7231/17 з урахуванням змін, внесених до нього ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.09.2022 року привести у відповідність на підставі Закону №3886-ІХ та в частині призначеного покарання в наступній редакції:

З урахуванням ухвали Одеського апеляційного суду від 27.09.2022 року, та у зв`язку із з декриміналізацією діянь за рядом епізодів, за якими ОСОБА_5 було засуджено за, ч.2 ст.185 КК України , ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України , та звільнено від покарання за ч.1 ст.185 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, -- вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

Виключити з резолютивної частини вироку суду посилання на ст.70 КК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 сукупності злочинів.

В мотивувальній частині вироку суду по епізоду від 18.03.2018 року за ч.3 ст.185 КК України виключити таку кваліфікуючу ознаку як «вчинена повторно».

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши випробувальний термін два роки.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В силу п.1 ч.1 ст.89 КК України вважати судимість ОСОБА_5 за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021 року у справі №500/7231/17 з урахуванням змін, внесених до нього ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.09.2022 року погашеною 22.09.2024 року.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2022 року у справі №946/8947/21 привести у відповідність на підставі Закону №3886-ІХ та в частині призначеного покарання викласти в наступній редакції:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Виключити з резолютивної частини вироку суду посилання на ст.70 КК України у звязку з відсутністю в дях ОСОБА_5 сукупності злочинів.

Виключити з обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України таку кваліфікуючу ознаку злочину як «вчинення повторно».

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.06.2022 року у справі №946/1724/22 привести у відповідність на підставі Закону №3886-ІХ та в частині призначеного покарання викласти в наступній редакції:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Виключити з обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України таку кваліфікуючу ознаку злочину як «вчинення повторно».

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2022 шляхом часткового складання призначених покарань, та визначити до відбування остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та дев`ять місяців.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2022, а саме з 13.05.2022, зарахувавши йому таким чином у силу другого речення ч. 4 ст. 70 КК у строк покарання, призначеного за цим вироком, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком.

Згідно ч.5ст.72КК, зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення 01 лютого 2022 року, виходячи з розрахунку день за день.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1