Справа № 357/6394/24
У Х В А Л А

18.12.2024 ББілоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001274 від 05.04.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальнмй акт у кримінальному провадженні № 0001274 внесене до ЄРДР від 05.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 ,, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернулася з клопотанням про закриття кримінального провадження за окремими епізодами вчиненя злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні великої кількості епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 , тобто таємного викрадення чудого майна, вчиненому в умовах воєнного стану.

09.08.2024 року набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною ст. 51 КУпАП. У зв`язку з чим, інкриміноване особі у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння, законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність, та такі діяння не є кримінально караними відповідно диспозицій частин статті 185 КК України.

ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні таємного викрадення майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, проте суми збитків по окремих епізодах ввчиненого злочину не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність, а тому кримінальне провадження слід закрити на підставі п 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Захисник підтримала оглошене клопотання та просила його задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника, не заперечував щодо закриття судом кримінального провадження з підстав, передбаченого п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Прокурор в судовому засіданні вважала за доцільне клопотання захисника задовольнити.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, які наявні в розпорядженні суду, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст.51КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Згідно вказаного Закону, за ч.1 ст.51 КУпАП України передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за вказаним Законом, особа несе адміністративну відповідальність за ст. 51 КК України, у випадку якщо вартість чужого майна, яке вона викрала шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати не перевищує 2 неоподатковуваних мінімума доходів громадян.

Крім того, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своєму висновку, викладеному у постанові у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21 провадження № 51-2555кмо24) зазначила, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд.IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886- IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачає, що розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2024 становить 3028 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень становить 1514 грн на 2024 рік, а два неоподатковуваних мінімуми відповідно 3028 грн.

Отже, викрадення чужого майна, у тому числі шляхом крадіжки, вартістю до 3028 грн включно, є адміністративним правопорушенням.

ОСОБА_4 , крім іншого, обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

При цьому вартість викраденого майна відповідно до зміненого обвинувального акту встановлена: за епізодом від 03.04.2024 року о 16 годині 18 хвилин - на суму 2147 грн. 00 коп..

Таким чином, сума викраденого майна, за кожним епізодом окремо, в даному конкретному випадку, складає менше ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння злочинів, тобто менше ніж 3028 грн., а тому відповідно до вимог Закону України№3886-ІХ такі протиправні діяння не є кримінально-караними на теперішній час.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи вишевикладене та те, що під час здійснення судового провадження захисником обвинуваченого подане клопотання про закриття кримінальне провадження, а обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд вважає, що клопотання захисника слід задовольнити, а кримінальне провадження закрити в частині окремих епізодів у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст. ст. 284, 286, 369-372 КПК України, суд,

постановив :

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, в частині окремих епізодів, задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001274 від 05.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 в частині вчинення епізодів крадіжок від 03.04.2024 року о 16 годині 18 хвилин - на суму 2147 грн. 00 коп., тобто, епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОСОБА_7