КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/418/24-кГоловуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2952/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000035, по обвинуваченню:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до 06 березня 2025 року без визначення розміру застави.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора, та всупереч вимог діючого законодавства і практики Європейського суду з прав людини, продовжено застосування до обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За доводами апелянта, судом першої інстанції не наведено підстав для неможливості застосування до обвинуваченого більш м`яких видів запобіжних заходів та всупереч положенням статті 182 КПК України, не застосовано альтернативний запобіжний захід у виді застави.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_13 альтернативний запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що матеріали кримінального провадження не містять підтвердження наявності заявлених прокурором ризиків, оскільки обвинувачений ОСОБА_14 не має наміру переховуватись від суду та має на меті довести свою невинуватість у пред`явленому обвинуваченні.

Зазначає, що ризик впливу на свідків також не існує, оскільки свідками в даному кримінальному провадженні є особи, до яких застосовано заходи безпеки.

Вважає, що застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у виді застави забезпечить належне виконання ОСОБА_14 покладених на нього процесуальних обов`язків.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково, продовжити до обвинуваченого ОСОБА_14 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_11 строк тримання під вартою, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

За доводами апелянта, оскаржувана ухвала, як і попередні ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , обґрунтовується лише тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченому. При цьому, прокурором не наводяться обставини, які б свідчили, що заявлені раніше ризики не зменшились та продовжують існувати.

Звертає увагу суду, що ризик переховування обвинуваченого від суду нічим не підтверджений, оскільки відсутні докази його існування як у минулому, так і на теперішній час. Крім цього зазначає, що існують інші запобіжні заходи, які унеможливлять переховування особи, проте судом не наведено обґрунтованих доводів про неможливість їх застосування.

Вважає, що ризик впливу на свідків також не існує, оскільки всі свідки в даному кримінальному провадженні є особами зі зміненими анкетними даними, при цьому їхні особи відомі лише стороні обвинувачення.

Просить врахувати особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, є батьком трьох дітей.

Наведені обставини свідчать про те, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора, та всупереч вимог діючого законодавства і практики Європейського суду з прав людини, продовжено застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності доказів та документального підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подано заперечення на апеляційні скарги захисників, в яких він просить оскаржувану ухвалу суду без змін, а апеляційні скарги захисників в інтересах обвинувачених, - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів контрольного провадження, на розгляді Святошинського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000035 по обвинуваченню ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурором подано до суду клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з тих підстав, що заявлені раніше ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились, та продовжують існувати.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 продовжено до 06 березня 2025 року без визначення розміру застави.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом дотримані.

Ухвалюючи рішення про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та покарання, яке їм загрожує в разі визнання їх винуватими, що може свідчити про продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховування від суду та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які не допитані судом першої інстанції.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилаються захисники в поданих апеляційних скаргах, в тому числі клопотання про обрання обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

На переконання колегії суддів, доводи захисників про те, що суд неправомірно не визначив обвинуваченим альтернативний запобіжний захід у виді застави є необґрунтованими, оскільки за приписам пункту 5 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких і особливо тяжких та міра покарання, яка їм загрожує у разі доведення винуватості та продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які наведені прокурором у поданому клопотанні та є реальними.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_16 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційних скарг захисників та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до 06 березня 2025 року без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4