ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 0000380 від 08 лютого 2023 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Мена Чернігівської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, сержант, оператор відділення безпілотних авіаційних комплексів розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , раніше судимий 13.07.2018 року Чергнігівським районним судом Чернігівській області за ч.1 ст.121 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнився 01.03.2022 року на підставі Указу Президента України «Про помилування» від 27.02.2022 року, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,

за участі сторін кримінального провадження: прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , захисника - адвоката - ОСОБА_18 , обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України,та територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 голини 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04 грудня 2022 року за № 188 сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду оператора відділення безпілотних авіаційних комплексів розвідувального взводу вказаної військової частини, зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Разом зі сержантом ОСОБА_6 у вказаній військовій частині проходить службу старший сержант ОСОБА_19 , якого відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2022 за № 2 призначено на посаду головного сержанта вказаної військової частини, зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включають в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Згідно з положеннями ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, тю принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, сержант ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил 7 країни, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, доводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків.

Статтею 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України відзначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

- наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

- наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

- забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29 і 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Положеннями статті 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно зі ст. 67-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України головний сержант бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за надання командиру бригади інформації та пропозицій з питань проходження військової служби військовослужбовцями сержантського (старшинського) складу, рівня індивідуальної підготовки та морально-психологічного стану рядового і сержантського (старшинського) складу в підрозділах, організації по сержантській (старшинській) вертикалі своєчасного і ефективного виконання завдань, визначених командиром бригади, інформування та координацію діяльності головних сержантів підрозділів та згуртування сержантського (старшинського) складу бригади.

Головний сержант бригади підпорядковується командирові бригади та є прямим начальником для військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу бригади. Він є головним радником командира бригади з усіх питань, що стосуються рядового і сержантського (старшинського) складу.

Відповідно до вимог ст.ст. 29-33,67-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старший сержант ОСОБА_19 , будучи головним сержантом військової частини, є начальником за посадою та начальником за військовим званням для сержанта ОСОБА_6 .

Статтями 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил, взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців певні обов`язки, зокрема, виявляти повагу до командирів начальників) і старших за військовим званням, додержуватися правил ввічливості й поведінки військовослужбовців.

Відповідно до вимог статті 20 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право застосовувати заходи фізичного впливу, а також носити, зберігати та застосовувати спеціальні засоби, зброю в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з статтею 21 Статуту внутрішньої служби застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї допускається, якщо інші заходи виявилися неефективними або якщо через обставини застосування інших заходів є неможливим.

Статтею 22 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу:для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо; для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення; у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу.

Разом з тим, сержант ОСОБА_6 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької та Луганської областей.

07 лютого 2023 року близько 22 год. 30 хв. сержант ОСОБА_6 прибув до приміщення командно-спостережного пункту військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , де на той час знаходилося командування військової частини НОМЕР_1 , зокрема, головний сержант військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_19 . У вказаному приміщенні сержант ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у грубій нахабній формі почав вимагати від командування військової частини НОМЕР_1 організувати надання медичної допомоги старшому солдату ОСОБА_20 , який знаходився у кімнаті для відпочинку чергової зміни у с. Нове Краматорського району Донецької області. Почувши неввічливе ставлення сержанта ОСОБА_6 , старший сержант ОСОБА_19 , будучи прямим начальником для сержанта ОСОБА_6 за посадою та начальником за військовим званням, зробив останньому зауваження стосовно недотримання вимог ввічливості та військового етикету сержантом ОСОБА_6 по відношенню до командування військової частини НОМЕР_1 . У цей час, не погоджуючись з діями свого начальника, у сержанта ОСОБА_6 виник кримінальний протитиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкодження начальнику - головному сержанту військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_19 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень начальнику - головному сержанту військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_19 , сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період і проходячи її на посаді оператора відділення безпілотних

авіаційних комплексів розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , 07 лютого 2023 року об 22 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні командно-спостережного пункту військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.ст. 3,17,28,29,65,68 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст.ст. 11, 16, 28-33,127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, будучи невдоволеним виконанням обов`язків з військової служби своїм начальником за посадою та начальником за військовим званням - головним сержантом військової частини НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_19 , яке полягало у здійсненні контролю за додержанням військовослужбовцями рядового, сержантського (старшинського) складу військової дисципліни у військовій частині НОМЕР_1 , зокрема ОСОБА_6 взяв до рук лопату будівельну та наніс її металевою частиною не менше 2 ударів по обличчю старшого сержанта ОСОБА_19 , завдавши останньому тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани кута роту справа.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_6 виразилися у заподіянні тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 , після дослідження усіх доказів у кримінальному провадження провину визнав, щиро покаявся у вчиненому та пояснив, що 07 лютого 2023 року вжив алкогольні напої, поминаючи свого батька і знаходився у с. Нове Краматорського району у вечірній час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Після вживання алкогольних напоїв у ОСОБА_6 виникла суперечка з іншим військовослужбовцем - ОСОБА_21 , який став кидатися на ОСОБА_6 ,. в ході боротьби останній скрутив та вивернув руку ОСОБА_20 , після чого ОСОБА_6 пішов до керівництва попрохати, щоб ОСОБА_22 надали допомогу. Але почувши від ОСОБА_6 запах алкоголю його намагалися побити, погрожували та принижували честі його і гідність, на що він взяв саперну лопату, щоб себе захистити і відмахуючись наніс кілька ударів ОСОБА_19 .

Потерпілий ОСОБА_19 суду повідомив, що є головним сержантом і обвинувачений ОСОБА_6 знаходиться у нього в підпорядкуванні 07.02.2023 року перебував у приміщенні ВСП в с. Нове Краматорського району, куди зайшов ОСОБА_6 . Останній перебував в неадекватному стані і був озброєний. Вийшовши ОСОБА_19 побачив, що один військовослужбовець побитий, після чого викликав медиків. ОСОБА_19 намагався заспокоїти ОСОБА_6 , але він почав конфліктувати, потім взяв лопату та вдарив ОСОБА_19 два рази по голові, внаслідок чого, впав. Військовослужбовці, які були неподалік повалили і зв`язали ОСОБА_6 і відвезли на огляд.

Свідок ОСОБА_23 суду повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_6 особисто не знайомий, але останній перебував у його підпорядкуванні. 07.02.2023 року о 22 годині 30 хвилин в приміщенні, де знаходився особовий склад зайшов ОСОБА_6 і повідомив, що зламав руку іншому військовослужбовцю. ОСОБА_23 дав команду, щоб у ОСОБА_6 і іншого військовослужбовця забрали зброю, а сам почав з`ясовувати обставини події. Після чого ОСОБА_6 вихватив лопату та вдарив старшого сержанта ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_24 суду повідомив, що 07.02.2023 року перебував у командному пункті батальйону, який знаходився у шкільному підвалі адміністративної будівлі та безпосередньо перебував у кімнаті управління боєм. Також там перебували ОСОБА_23 , ОСОБА_25 та чергові. ОСОБА_6 зайшов в кімнату в стані алкогольного сп`яніння і попросив, щоб надали медичну допомогу військовослужбовцю, якого він побив. ОСОБА_19 почав проводити роз`яснювальну бесіду з ОСОБА_6 та посадив його на підлогу, як раптом ОСОБА_6 взяв лопату і вдарив ОСОБА_25 в область обличчя. Після чого ОСОБА_6 зупинили та визвали ВСП.

Окрім показів потерпілого, свідків винність обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується письмовими доказами наданими прокурором та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом проведення слідчого експерименту з диском до нього від 08.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_19 , який в ході проведення слідчого експерименту вказав, що 07.02.2023 року ОСОБА_19 разом з іншими військовослужбовцями намагався заспокоїти ОСОБА_6 , який вчинив бійку з іншим військовослужбовцем, проте ОСОБА_6 взяв лопату та вдарив ОСОБА_19 не менше двох разів по обличчю;

- протоколом проведення слідчого експерименту з диском до нього від 08.02.2023 року згідно якого слідчий експеримент проводився за участю свідка ОСОБА_24 та останній вказав на механізм спричинення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_19 за обставин, що мали місце 07 лютого 2023 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту з диском до нього від 27.03.2023 року згідно якого слідчий експеримент проводився за участю свідка ОСОБА_23 та останній вказав на механізм спричинення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_19 за обставин, що мали місце 07 лютого 2023 року.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №864е/130 від 30.03.2023, у ОСОБА_19 встановлено тілесне ушкодження у вигляді забійно-рваної рани кута роту справа.

Встановлено у нього тілесне ушкодження у вигляді забійно-рваної рани кута роту, не відображає на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким було нанесено, можливо лише вказати, що воно спричинено від механічної дії твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в ділянку кута роту справа.

За своїм характером встановлене у нього тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи характер та локалізацію встановленого у нього тілесного ушкодження, дані медичної документації, можливо вказати, що воно спричинено незадовго до первинного надання медичної допомоги у в/ч НОМЕР_1 , тобто і в термін вказаний у медичній документації, а саме 07.02.2023 року.

Конкретно встановити термін отримання тілесного ушкодження (в хвилинах та годинах) не можливо, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних.

Локалізація та характер встановленого у ОСОБА_19 тілесного ушкодження, механізм його спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказують потерпілий ОСОБА_19 та свідок ОСОБА_24 в ході проведення слідчих експериментів за їх участі.

При визначенні заходу примусу - покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , яке буде необхідне та достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, суд з урахуванням принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації, та сприянню досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття.

До обставини, що обтяжує покарання суд відносить вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ст. 69 ч.1 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Імперативні положення ч.1 ст.75 КК України не дозволяють суду прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі засудження осіб за кримінальне правопорушення, передбаченого ст. 405 КК України вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Враховуючи усі встановленні обставини справи, а також особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, приймає безпосередню участь у бойових діях у забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони суверенітету України від збройної агресії російської федерації з 01.06.2022 року, за місцем несення служби характеризується позитивно, має подяки від командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_26 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи викладене, за наявності перерахованих вище обставин, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобіганню вчинення нових злочинів, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України, не встановлено, а тому виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, але у мінімальному строку покарання, що передбачене санкцією частини 4 статті 405 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 08.02.2023 року до 10.11.2023 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1