Справа № 461/398/25
Провадження № 1-кс/461/511/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про негайне звільнення з-під варти,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про негайне звільнення з-під варти.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що на розгляді Яворівського районного суду Львівської області перебувало кримінальне провадження №0000103 від 14.09.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України. В межах даного кримінального провадження, ухвалою Яворівського районного суду від 20.11.2024 року у справі №944/6614/21, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому з утриманням в ДУ "Львівська установа виконання покарань №19", строком на два місяці, а саме до 18.01.2025 року включно.

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 16.12.2024 року обвинуваченого було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців. Вироком також було продовжено запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, а саме - тримання під вартою. Оскільки обвинувачений подав апеляційну скаргу, то даний вирок не вступив в законну силу. Проте, ОСОБА_3 і надалі утримується в умовах ЛУВП №19. Відтак, вважає, що його слід негайно звільнити з-під варти.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, оскільки вироком від 16.12.2024 року вирішено питання щодо дії запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 29 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

ОСОБА_3 в клопотанні зазначає, що він утримується в умовах ЛУВП №19, незважаючи на те, що відсутнє будь-яке рішення суду.

Слідчим суддею встановлено, що на розгляді Яворівського районного суду Львівської області перебувало кримінальне провадження №0000103 від 14.09.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України.

В межах даного кримінального провадження, ухвалою Яворівського районного суду від 20.11.2024 року у справі №944/6614/21, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому з утриманням в ДУ "Львівська установа виконання покарань №19", строком на два місяці, а саме до 18.01.2025 року включно.

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 16.12.2024 року у справі №944/6614/21 обвинуваченого ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців.

Відповідно до ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку, серед іншого, зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Строки тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили кримінально-процесуальним законодавством не встановлені.

Як вбачається з вироку Яворівського районного суду Львівської області від 16.12.2024 року у справі №944/6614/21, судом І інстанції визначено початок строку відбування покарання, прийнято рішення щодо речових доказів, скасування арешту, накладеного на речові докази, прийнято рішення щодо стягнення витрат на проведення експертиз, а також визначено, що запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу слід залишити попередньо обраний - тримання під вартою із визначенням застави - 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1059800,0 грн та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у випадку внесення такої.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що вироком від 16.12.2024 року вирішено питання щодо дії запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Перевірка законності та обґрунтованості вироку не належить до повноважень слідчого судді.

На час розгляду слідчим суддею клопотання, відомості про те, що вирок від 16.12.2024 року змінений чи скасований - відсутні.

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність будь-яких доказів на підтвердження доводів про незаконне тримання під вартою ОСОБА_3 , слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.206 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про негайне звільнення з-під варти відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1