Справа № 686/3116/25
Провадження № 1-кс/686/1675/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_5 на затримання особи без ухвали слідчого судді та визнання затримання незаконним (в порядку ст. 206 КПК України), а також клопотання підозрюваного ОСОБА_5 щодо звільнення із-під варти у зв`язку із виявленням військовослужбовцем бажання добровільно проходити військову службу, у кримінальному провадженні №0000116, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.03.2024,

встановив:

14.02.2025 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на дії слідчого СП ВРЗЗС СУ ГУНП у Хмельницькій області щодо позбавлення свободи ОСОБА_5 за відсутності судового рішення та визнання затримання особи без ухвали слідчого судді незаконним.

В обґрунтування поданої скарги адвокат ОСОБА_6 вказує, що 13.02.2025 о 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 та його захисник прибули до ГУНП в Хмельницькій області для надання пояснень у кримінальному провадженні № 0000116 від 27.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Після надання пояснень ОСОБА_5 повідомлено про підозру, складено протокол затримання та взято останнього під варту.

ОСОБА_6 вважає таке затримання незаконним, оскільки воно було проведено безпідставно, без з`ясування обставин справи та без ухвали слідчого судді.

Скаржник та підозрюваний у судовому засіданні підтримали вимоги скарги, просили її задовольнити. В обґрунтування поданої скарги повідомили про те, що повідомлена підозра є необґрунтованою, оскільки стороною захисту надано докази того, що увесь період часу підозрюваний перебував на лікарняному та із поважних причин був відсутній за місцем проходження військової служби.

Крім цього, незаконність затримання та безпідставність позбавлення волі без наявної на те ухвали суду 13.02.2025 підтверджується, на думку підозрюваного та його захисника, тим, що була порушена процедура вручення повідомлення про підозру стороною обвинувачення, оскільки незрозуміло ким виконано підпис на повідомленні про підозру, адже зі слів прокурора у вказаний день він перебував у відрядженні поза межами міста Хмельницького. Не заперечуючи факт вручення та отримання повідомлення про підозру 13.02.2025 ОСОБА_5 вказав на те, що під час її отримання поняті не мали при собі документів, які посвідчують особу, оскільки на вимогу сторони захисту їх не надали для ознайомлення стороні захисту.

Також, як зазначив ОСОБА_5 , органом досудового розслідування безпідставно застосовано положення ст. 615 КПК України, як підставу для затримання без ухвали слідчого судді, оскільки ні він, ні адвокат не переховувались від слідства та з`являлись для проведення процесуальних дій до міста Хмельницького на їх вимогу.

Крім цього, під час розгляду клопотання по суті, підозрюваний заявив клопотання про його звільнення з-під варти, оскільки він виявив намір проходити військову службу та просив до нього застосувати положення Закону України «Про внесення зміни до глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців» від 21.11.2024.

В обґрунтування поданого клопотання надав копію витягу з наказу № 62-ОС від 26.01.2024, копію витягу з наказу №82-ос від 05.02.2024, копію рапорту від 28.06.2024, копію повідомлення військової частини про надання інформації №10/2698-25 від 04.02.2025.

Прокурор та слідчий проти указаної скарги та заявленого клопотання заперечили та вказали, що для затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення були правові підстави, які визначені ст. 615 КПК України.

Як повідомив слідчий у судовому засіданні, після повідомлення особи про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України, із врахуванням поведінки самого підозрюваного, у сторони обвинувачення були всі підстави вважати, що ОСОБА_5 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює те, що запобіжний захід за підозрою у вказаному кримінальному правопорушенні, відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України, є виключно тримання під вартою. Із врахуванням тих обставин, що ОСОБА_5 вже притягався до кримінальної відповідальності за самовільне залишення військової частини були вагомі ризики того, що останній на розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу не з`явиться.

Також слідчий вказав на те, що 23.12.2024 направлено до суду обвинувальний акт до Шевченківського районного суду міста Києва за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КПК України.

Крім цього, слідчий вказав на відсутність можливості отримати завчасно ухвалу суду на затримання або ж розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за участі підозрюваного, скільки до 13.02.2025 (дати фактичного з`явлення для допиту до ГУНП в Хмельницькій області) ОСОБА_5 не мав статусу підозрюваного у кримінальному провадженні. Після повідомлення про підозру були наявні ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

На заперечення щодо поданого підозрюваним клопотання щодо звільнення із-під варти у зв`язку із виявленням військовослужбовцем бажання добровільно проходити військову службу, прокурор та слідчий вказали на те, що указані норми прикінцевих положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» застосовуються виключно до військовослужбовців, які добровільно з`явились до військової частини та виявили бажання продовжувати військову службу, а також при умові що така військова частина надала згоду на те, щоб військовослужбовець продовжив у її складі проходити військову службу. Указані вимоги ОСОБА_5 дотримані не були, а тому на даній стадії клопотання не підлягає до задоволення.

Заслухавши скаржника адвоката ОСОБА_6 , а також самого підозрюваного, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання та скарга не підлягають задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів скарги вбачається, що 13.02.2025 слідчим СП ВРЗЗС СУ ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, яке під підпис вручено підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6

Тоді ж, 13.02.2025 о 20 год 02 хв слідчим СП ВРЗЗС СУ ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_4 складено протокол затримання ОСОБА_5 . Підставою затримання вказано п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Вважаючи таке затримання незаконним, захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із указаною скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно з положеннями ч. 3 вказаної статті слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Водночас, як вбачається із положень ч. 5 ст. 206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставлені особи до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

При цьому, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати строк, визначений статтею 211 цього Кодексу.

З долучених до скарги матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 затримано 13.02.2025 о 20 год 02 хв, про що складено відповідний протокол, який вручено підозрюваному під підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.

Відтак, строк затримання ОСОБА_5 згідно положень ст. 211 КПК України не закінчився. Тому, слідчий суддя приходить до висновку, що звернення із описаною скаргою до суду є передчасним.

Згідно складеної відносно ОСОБА_5 підозри вбачається, що останній підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, яке є тяжким кримінальним правопорушенням із встановленою санкцією у вигляді від 5 до 10 років позбавлення волі.

ОСОБА_5 затримано правомірно на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану, оскільки у слідчого були наявні обґрунтовані підозри вважати, що можлива втеча підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що відповідає сутті кримінального правопорушення, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , оскільки останній вже неодноразово самовільно залишав місце служби.

Слідчий суддя зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений проводити аналіз та доведеність скоєного кримінального правопорушення, а лише оцінювати правомірність чи неправомірність дій органу досудового розслідування.

Аналізуючи згадані положення ч. 5 ст. 206 КПК України слідчий суддя приходить до переконання, що органом досудового розслідування дотримано вимог підставності тримання під вартою ОСОБА_5 та існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді. При цьому, як вже було вказано, граничний строк тримання під вартою ОСОБА_5 станом на час розгляду вказаної скарги перевищено не було.

Згідно ч.5ст.206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу,якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Так, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 13 лютого 2025 року о 20:02 год. в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України ОСОБА_5 затримано. Протокол затримання вручений захиснику та підозрюваному під розписку. Також відповідність даних протоколу фактичним обставинам і часу затримання підтверджена підозрюваним у судовому засіданні.

Також в судовому засіданні встановлено, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим заплановано подати в межах шістдесяти годин з моменту затримання підозрюваного, у зв`язку з чим доводи захисника про недотримання вимог ч.2 ст. 211 КПК України підтвердження в судовому засіданні не знайшли, у зв`язку з чим підстави для вжиття слідчим суддею заходів за ст. 206 КПК України з негайним звільненням підозрюваного з-під варти відсутні.

Стосовно поданого підозрюваним клопотання щодо звільнення із-під варти у зв`язку із виявленням військовослужбовцем бажання добровільно проходити військову службу слідчий суддя зауважує наступне.

Відповідно до пункту 7-2 «Прикінцевих положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» установлено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини чи місця проходження служби або дезертирували до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців" від 21 листопада 2024 року № 4087-IX і військову службу яких призупинено та які добровільно прибули не пізніше 1 березня 2025 року до відповідних військових частин (місць проходження військової служби), визначених центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, і висловили готовність продовжити військову службу, командир (начальник) військової частини не пізніше 72 годин з дня їх прибуття до військової частини чи місця проходження служби продовжує відповідно військову службу, дію контракту, а також поновлює виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення. З моменту продовження військової служби таким військовослужбовцям поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України (зі змінами внесеними згідно із Законом № 4197-IX від 09.01.2025).

Указаних вимог ОСОБА_5 дотримано не було, оскільки останній добровільно не прибув до військової частини і не висловлював бажання продовжити військову службу до моменту його затримання правоохоронним органом, вручення повідомлення про підозру та клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, доводи підозрюваного спростовуються копіями письмових доказів, які надані самим ОСОБА_5 , у судовому засіданні.

Так, відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_1 №10/2698-25-вих від 04.02.2025 солдату ОСОБА_5 роз`яснено положення п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо можливості добровільного повернення до військової частини та запропоновано прибути до 07.02.2025 у військову частину.

Разом з тим, ОСОБА_5 указаною можливістю не скористався та відповідно до повідомлення військової частини №03,2/ НОМЕР_1 вих від 07.02.2025, на запит слідчого, станом на 17 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 до місця тимчасової дислокації військової частини не прибув.

Слідчий суддя критично оцінює твердження ОСОБА_5 в частині того, що йому надано право вчинити зазначені дії до 01.03.2025, оскільки на даний час підозрюваний затриманий та останньому вручено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші доводи, які озвучені підозрюваним та його захисником в судовому засіданні щодо порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру не є предметом розгляду у судовому засіданні щодо незаконного позбавлення особи свободи та незаконного затримання особи, яка подана в порядку ст. 206 КПК України, та не впливає на розгляд питання щодо наявності підстав для затримання особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, без ухвали слідчого судді.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги захисника про негайне звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти, а також клопотання підозрюваного щодо звільнення із-під варти у зв`язку із виявленням військовослужбовцем бажання добровільно проходити військову службу.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.214, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 щодо звільнення із-під варти у зв`язку із виявленням військовослужбовцем бажання добровільно проходити військову службу та скарги адвоката ОСОБА_6 , яка подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на затримання особи без ухвали слідчого судді, визнання затримання незаконним та про негайне звільнення підозрюваного з-під варти відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 17.02.2025.

Слідчий суддя