Справа № 308/2463/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород, кримінальну справу №308/2463/25 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000002 від 02.01.2025 року про обвинувачення,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород Закарпатської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, офіційно не працевлаштованої, неодруженої, на утриманні має сім неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 190 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4

сторона захисту:

обвинувачена ОСОБА_3

захисник обвинуваченої ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

17 грудня 2012 року, ОСОБА_3 у робочий час (більш точний час не встановлено), з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги одиноким матерям за рахунок бюджетних коштів, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті протиправне збагачення, шляхом обману працівників департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, знаходячись в приміщенні департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради за адресою м. Ужгород, пл. Шандора Петефі, 24, подала працівникам вказаної установи заяву від 17 грудня 2012 року, «Про призначення усіх видів соціальної допомоги» №4/1835, бланк якої затверджений наказом Міністерства соціальної політки України №215 від 08.06.2006, в яку нею умисно були зазначені завідомо неправдиві відомості про те, що вона з особою, від якої має дитину, не проживає, при цьому приховавши інформацію про те, що вона проживає, веде спільне господарство та виховує своіх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з їх біологічним батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , умисно відмітивши позицію «не проживаю» в табличній формі «З особою від якої маю дитину», а також в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги не вказала батька дитини, як такий що проживає спільно. Зазначена заява стала підставою для призначення та виплати їй допомоги як одинокій матері на вказану дитину.

На підставі вказаних документів ОСОБА_3 , шляхом отримання щомісячних виплат, заволоділа бюджетними коштами у виді державної соціальної допомоги одинокій матері на неповнолітню дитину в період з 01.12.2012 року по 30.04.2014 року в сумі 10087, 80 грн.

Внаслідок вказаних шахрайських дій ОСОБА_3 спричинила державі, в особі департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, матеріальні збитки в сумі 10087, 80.

Таким чином, ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство) вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України.

Окрім того, 13 травня 2014 року, ОСОБА_3 у робочий час (більш точний час не встановлено), з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги одиноким матерям за рахунок бюджетних коштів, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті протиправне збагачення, шляхом обману працівників департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, знаходячись в приміщенні департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради за адресою м. Ужгород, пл. Шандора Петефі, 24, подала працівникам вказаної установи заяву від 13 травня 2014 року, «Про призначення усіх видів соціальної допомоги» №4/1835, бланк якої затверджений наказом Міністерства соціальної політки України №215 від 08.06.2006, в яку нею умисно були зазначені завідомо неправдиві відомості про те, що вона з особою, від якої має дитину, не проживає, при цьому приховавши інформацію про те, що вона проживає, веде спільне господарство та виховує своіх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з їх біологічним батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , умисно відмітивши позицію «не проживаю» в табличній формі «З особою від якої маю дитину», а також в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги не вказала батька дитини, як такий що проживає спільно. Зазначена заява стала підставою для призначення та виплати їй допомоги як одинокій матері на вказану дитину.

На підставі вказаних документів ОСОБА_3 , шляхом отримання щомісячних виплат, заволоділа бюджетними коштами у виді державної соціальної допомоги одинокій матері на неповнолітню дитину в період з 01.05.2014 року по 30.11.2016 року в сумі 32 174, 07 грн

Внаслідок вказаних шахрайських дій ОСОБА_3 спричинила державі, в особі департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, матеріальні збитки в сумі 32 174, 07 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

Окрім того, 16 грудня 2016 року, ОСОБА_3 у робочий час (більш точний час не встановлено), з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги одиноким матерям за рахунок бюджетних коштів, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті протиправне збагачення, шляхом обману працівників департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, знаходячись в приміщенні департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради за адресою м. Ужгород, пл. Шандора Петефі, 24, подала працівникам вказаної установи заяву від 16 грудня 2016 року, «Про призначення усіх видів соціальної допомоги» №4/1835, бланк якої затверджений наказом Міністерства соціальної політки України №215 від 08.06.2006, в яку нею умисно були зазначені завідомо неправдиві відомості про те, що вона з особою, від якої має дитину, не проживає, при цьому приховавши інформацію про те, що вона проживає, веде спільне господарство та виховує своіх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з їх біологічним батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , умисно відмітивши позицію «не проживаю» в табличній формі «З особою від якої маю дитину», а також в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги не вказала батька дитини, як такий що проживає спільно. Зазначена заява стала підставою для призначення та виплати їй допомоги як одинокій матері на вказану дитину.

На підставі вказаних документів ОСОБА_3 , шляхом отримання щомісячних виплат, заволоділа бюджетними коштами у виді державної соціальної допомоги одинокій матері на неповнолітню дитину в період з 01.12.2016 року по 30.06.2018 року в сумі 46 690, 45 грн

Внаслідок вказаних шахрайських дій ОСОБА_3 спричинила державі, в особі департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, матеріальні збитки в сумі 46 690, 45 грн

Таким чином, ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

Окрім того, 20 липня 2018 року, ОСОБА_3 у робочий час (більш точний час не встановлено), з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги одиноким матерям за рахунок бюджетних коштів, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті протиправне збагачення, шляхом обману працівників департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, знаходячись в приміщенні департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради за адресою м. Ужгород, пл. Шандора Петефі, 24, подала працівникам вказаної установи заяву від 05 січня 2018 року, «Про призначення усіх видів соціальної допомоги» №4/1835, бланк якої затверджений наказом Міністерства соціальної політки України №215 від 08.06.2006, в яку нею умисно були зазначені завідомо неправдиві відомості про те, що вона з особою, від якої має дитину, не проживає, при цьому приховавши інформацію про те, що вона проживає, веде спільне господарство та виховує своіх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з їх біологічним батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , умисно відмітивши позицію «не проживаю» в табличній формі «З особою від якої маю дитину», а також в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги не вказала батька дитини, як такий що проживає спільно. Зазначена заява стала підставою для призначення та виплати їй допомоги як одинокій матері на вказану дитину.

На підставі вказаних документів ОСОБА_3 , шляхом отримання щомісячних виплат, заволоділа бюджетними коштами у виді державної соціальної допомоги одинокій матері на неповнолітню дитину в період з 01.07.2018 року по 30.04.2021 року в сумі 110 888, 25 грн

Внаслідок вказаних шахрайських дій ОСОБА_3 спричинила державі, в особі департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, матеріальні збитки в сумі 110 888, 25 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

Окрім того, 07 травня 2021 року, ОСОБА_3 у робочий час (більш точний час не встановлено), з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги одиноким матерям за рахунок бюджетних коштів, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті протиправне збагачення, шляхом обману працівників департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, знаходячись в приміщенні департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради за адресою м. Ужгород, пл. Шандора Петефі, 24, подала працівникам вказаної установи заяву від 30 квітня 2020 року, «Про призначення усіх видів соціальної допомоги» №4/1835, бланк якої затверджений наказом Міністерства соціальної політки України №215 від 08.06.2006, в яку нею умисно були зазначені завідомо неправдиві відомості про те, що вона з особою, від якої має дитину, не проживає, при цьому приховавши інформацію про те, що вона проживає, веде спільне господарство та виховує своіх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з їх біологічним батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , умисно відмітивши позицію «не проживаю» в табличній формі «З особою від якої маю дитину», а також в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги не вказала батька дитини, як такий що проживає спільно. Зазначена заява стала підставою для призначення та виплати їй допомоги як одинокій матері на вказану дитину.

На підставі вказаних документів ОСОБА_3 , шляхом отримання щомісячних виплат, заволоділа бюджетними коштами у виді державної соціальної допомоги одинокій матері на неповнолітню дитину в період з 01.05.2021 року по 30.06.2023 року на суму 43 124, 07 грн

Внаслідок вказаних шахрайських дій ОСОБА_3 спричинила державі, в особі департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, матеріальні збитки 43 124, 07 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

Окрім того, 19.07.2023 року, ОСОБА_3 у робочий час (більш точний час не встановлено), з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги одиноким матерям за рахунок бюджетних коштів, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті протиправне збагачення, шляхом обману працівників департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, знаходячись в приміщенні департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради за адресою м. Ужгород, пл. Шандора Петефі, 24, подала працівникам вказаної установи заяву від 20 січня 2023 року, «Про призначення усіх видів соціальної допомоги» №4/1835, бланк якої затверджений наказом Міністерства соціальної політки України №215 від 08.06.2006, в яку нею умисно були зазначені завідомо неправдиві відомості про те, що вона з особою, від якої має дитину, не проживає, при цьому приховавши інформацію про те, що вона проживає, веде спільне господарство та виховує своіх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з їх біологічним батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , умисно відмітивши позицію «не проживаю» в табличній формі «З особою від якої маю дитину», а також в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги не вказала батька дитини, як такий що проживає спільно. Зазначена заява стала підставою для призначення та виплати їй допомоги як одинокій матері на вказану дитину.

На підставі вказаних документів ОСОБА_3 , шляхом отримання щомісячних виплат, заволоділа бюджетними коштами у виді державної соціальної допомоги одинокій матері на неповнолітню дитину в період з 01.07.2023 року по 31.12.2024 року на суму 31 726, 88 грн

Внаслідок вказаних шахрайських дій ОСОБА_3 спричинила державі, в особі департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, матеріальні збитки на суму 31 726, 88 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство) вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, а також своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому. По суті фактичних обставин справи пояснила, що вона проживає з батьком своїх дітей . Не зазначала відомості про те, що вона з особою, від якої має дитину проживає, веде спільне господарство та виховує своїх неповнолітніх дітей з метою отримання коштів на дітей. Заяву подавала в приміщенні департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради. Цивільний позов визнала.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без їх участі.

З огляду на наявність заяви представника потерпілого про розгляд справи без участі, зважаючи на відсутність заперечень зі сторони інших учасників процесу, суд, керуючись ст. 325 КПК України, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за її відсутності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачена не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство) та заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно тобто вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 190 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 190 КК України Шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому, карається штрафом від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченої ОСОБА_3 яка вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1,2 ст. 190 КК України, піддатися осуду з боку держави і бути покараною у повній відповідності із законом.

Обвинувачена на момент вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждала, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає її осудною та відповідальною за скоєне.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зокрема кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 190 КК України відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, вчиненими умисно та особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, по медичну допомогу в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» не зверталася, має на утримання сім неповнолітніх дітей, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопору-шень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої ОСОБА_3 всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання на певний строк у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України та у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України та можливість виправлення обвинуваченої без відбування нею призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до неї положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням їй обов`язків згідно ст.76 КК України.

Разом з тим, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначає його по правилам ч.1ст. 70 КК Українизастосовуючи принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченої ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.

Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченої будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.

Цивільний позов.

Вирішуючи цивільний позов Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 274 691,52 грн., який визнала обвинувачена, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно -небезпечне діяння.Це означає, що законодавець обмежив часові рамки пред`явлення позову.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Основними умовами пред`явлення цивільного позову в кримінальному процесі є подання позовної заяви; процесуальна правоздатність позивача; відсутність винесеного судом рішення за тією ж підставою та предметом позову.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень встановлена вироком суду.

Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України- кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, тавраховуючи обов`язок кожноїсторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання позову відповідачем ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 274 691,52 грн. підлягають задоволенню.

Речові докази і арешт майна

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Процесуальні витрати

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження не містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертиз.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 190 КК України і призначити їй покарання:

- за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 ( дві тисячі ) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 ( тридцять чотири тисячі ) гривень в дохід держави;

- за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення з покладенням на засуджену ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не обирати.

Цивільний позов Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради () суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 274 691, 52 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1