Провадження № 1-кп/643/168/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді- ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора- ОСОБА_3 , обвинуваченого- ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого -адвоката - ОСОБА_5 , представника потерпілого -адвоката ОСОБА_6 ,розглянувши у відкритому судовому кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000845 від 06.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Московського районного суду м. Харкова знаходяться матеріали кримінального провадження , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000845 від 06.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 -адвокат - ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив клопотання про скасування арешту з майна ОСОБА_4 , а саме : з автомобілю ВАЗ 2121 ,реєстраційний номер НОМЕР_1 ,що був накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 10.07.2021 року по справі 953/10684/20.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника.

Прокурор проти клопотання про скасування арешту з майна ОСОБА_4 заперечував, вважав його передчасними .

Представник потерпілого- адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку прокурора .

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.

З приводу клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 -адвоката - ОСОБА_5 про скасування арешту з майна ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2021 року був накладений арешт на автомобіль « ВАЗ 2121 », реєстраційний номер НОМЕР_1 по справі 953/10684/20.

Автомобіль « ВАЗ 2121 », реєстраційний номер НОМЕР_1 на даний час є речовим доказом у справі.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до положень статей 7, 16 КПК України, встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст.41Конституції України та ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст.170КПКУкраїни арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цьогоКодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПКУкраїни арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 1 ст.174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, а саме, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.

Арештоване майно на даний час є речовим доказом і накладення арешту було зумовлено метою запобігання його приховування, знищення чи спотворення, що є актуальним на час проведення із цим майном судових експертиз та слідчого експерименту.

Не наведено достатніх відомостей про те, що вказане у клопотанні майно втратило доказове значення для кримінального провадження і відсутні підстави для подальшого застосування арешту майна.

За наведених обставин, враховуючи, що майно, яке перебуває під арештом, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, відноситься до речових доказів у кримінальному провадженні, на який було обґрунтовано накладено арешт ухвалою слідчого судді, а також необхідність у накладенні арешту полягає в збереженні речових доказів на час проведення судових експертиз та слідчого експерименту, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України, потреба у застосуванні арешту на вказане майно не відпала, тому підстав для скасування арешту не вбачається.

Метою накладення арешту на вказане майно, є забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на зазначене, враховуючи положення ч.2 ст.100 КПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зміни місця зберігання речового доказу, передавши його на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання автомобіля « ВАЗ 2121 », реєстраційний номер НОМЕР_1 , до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку

За встановлених обставин, зміна місця зберігання вказаного майна не створить будь-яких перешкод для подальшого судового розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.2,100, 132,170-174,369, 372, 392 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 -адвоката - ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні ,внесеному до ЄРДР за № 0000845 від 06.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України -задовольнити частково.

Змінити місце зберігання автомобіля « ВАЗ 2121 », реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться на території спеціального майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ХРУП 2 ГУНП в Харківській області за адресою: м.Харків, вул. Ахієзерів,30, передавши вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання його власнику - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання транспортного засобу - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_1