Справа № 676/434/23
Провадження № 1-кп/676/48/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000067 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з середньою освітою, який одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, не працює, студент КПНУ імені Івана Огієнка, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2022 року близько 21.30 години ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу магазину з кафетерієм, розташованого по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту з ОСОБА_7 вирішив нанести йому тілесні ушкодження. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільно небезпечний характер своїх дій та наслідки, бажаючи їх настання ОСОБА_3 з метою спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи в положенні стоячи навпроти ОСОБА_7 , умисно наніс один удар кулаком лівої руки в ділянку обличчя з правої сторони потерпілого. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 умисно спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, 08.08.2022 в кафе вони святкували другий день його весілля. Близько 21.30 год. зателефонував ОСОБА_7 , а раніше від нього був пропущений дзвінок. Він вирішив запросити його на весілля, але той попросив вийти поговорити. Були якісь претензії. Раптом ОСОБА_7 , який весь час тримав праву руку в кишені, витягнув руку та задав удару в голову. Йому здалося, що ОСОБА_7 мав в руці кастет. Від удару він впав. Потім з-за рогу виїхав автомобіль з номерним знаком НОМЕР_2 темного кольору. ОСОБА_7 сів до того автомобіля і поїхав. Він намагався кілька разів встати, але втратив свідомість. Потім він звернувся до лікарні, де йому наклали шви. Він нікому тілесні ушкодження не наносив. З ОСОБА_7 раніше спілкувався. Розмова з ОСОБА_7 тривала близько п`яти хвилин. Автомобіль, яким поїхав ОСОБА_7 , під`їхав після нанесення удару. Наступного дня він звернувся до поліції. Цивільний позов не визнав. Просив виправдати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що є родичем ОСОБА_3 (троюрідний брат), працює лікарем стоматологом. Другого дня весілля ОСОБА_3 приблизно о 21.25 год. той попросив вийти з ним, бо йому подзвонив ОСОБА_7 . Однак ОСОБА_3 пішов сам, а він вийшов за декілька хвилин. Оскільки він нікого не побачив, то зателефонував ОСОБА_3 , той не відповів. Тоді він покликав ОСОБА_3 . Було темно і нічого не було видно. Він трохи пройшов, нікого не побачив, повернувся і пішов в інший бік від кафе, де побачив людей його дружину, дружину та батька ОСОБА_3 і, можливо, дружину ОСОБА_9 , які світили в обличчя ОСОБА_3 та вмивали його водою. ОСОБА_3 був у крові, у нього була рвана рана. Вони поїхали до медичного центру «Атланта», де він раніше працював, тому знав хірургів, яким зателефонував, щоб ОСОБА_3 зашили рану.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що знайомий як із ОСОБА_3 , так і з ОСОБА_7 . Був присутнім на весіллі ОСОБА_3 . Ввечері вийшов покурити на майданчик на території кафе, де святкували весілля. Приблизно через 3-5 хвилин під`їхав джип, на якому приїхав товариш ОСОБА_3 . Бачив, як вони розмовляли, а потім побачив, як ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_3 . Поки він підбіг до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 сів до автомобіля і поїхав. Розмова між ними була голосною. У ОСОБА_3 обличчя було в крові.

Під час повторного допиту свідок ОСОБА_10 пояснив, що 08.08.2022 стояв, курив, бачив як обвинувачений вийшов. Почув голоси. Підійшов до паркану і побачив як потерпілий вдарив обвинуваченого, після чого відразу сів до автомобіля і поїхав. З освітлення були вуличні ліхтарі. Курив він на майданчику біля кафе. Паркан, до якого він підійшов, був висотою близько метра. Коли він перескочив через паркан і підбіг до ОСОБА_3 , той вже був у крові розбите обличчя. Конфлікт він не бачив, лише чув два голоси. Автомобіль стояв задньою частиною до нього. Автомобіль ОСОБА_7 . Він не звернув увагу, на яке сидіння сів потерпілий. Від місця, де він курив, до місця, де впав обвинувачений, було декілька метрів. Потім прибігли дівчата, ОСОБА_11 ). Всі були напідпитку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що того дня вони з ОСОБА_7 відпочивали, пили каву та спілкувались. Зателефонувала дівчина ОСОБА_7 і попросила приїхати забрати її. Вони поїхали в село забрати дівчину ОСОБА_7 , яка не відповідала на дзвінки, тому ОСОБА_7 зателефонував до ОСОБА_3 . За кермом автомобіля був ОСОБА_7 , а він сидів на пасажирському сидінні. Коли приїхали, ОСОБА_7 пішов до ОСОБА_3 , який був п`яний та хитався, розмахував руками. Потім ОСОБА_3 наніс ОСОБА_7 удар лівою рукою в праву сторону обличчя ОСОБА_7 . Конфлікт тривав приблизно 3-5 хвилин, діалог він не чув, бо автомобіль був приблизно за два метри від них. Було темно, лише від бару світила лампочка, тому бачив лише два силуети. Людей не було. ОСОБА_3 чекали приблизно три хвилини, той вийшов один. ОСОБА_7 ударів не наносив, ОСОБА_3 наніс один удар. Після цього вони поїхали, дорогою забрали дівчину ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що працює лікарем, з обвинуваченим та потерпілим не знайомий. Чергував у травмпункті, деталей не пам`ятає, оскільки минув рік. З відомостей з Журналу може повідомити, що звертався ОСОБА_7 , у якого було виявлено тілесні ушкодження, тому медсестра повідомила до поліції. Діагноз ОСОБА_7 було поставлено на підставі сукупності отриманих даних: зі слів пацієнта, постановки навідних питань та проведеного дослідження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що працює медсестрою в травмпункті, обвинуваченого та потерпілого не знає. 08.08.2022 вона була на чергуванні. ОСОБА_7 звернувся до травмпункту зі скаргами, що його побили. Вона повідомила поліцію. Лікар провів його огляд і встановив діагноз. Видимих тілесних ушкоджень вона не бачила, але ОСОБА_7 скаржився на головний біль та нудоту. Медичну допомогу не надавали.

Свідок ОСОБА_15 від дачі показань відмовилась на підставі положень статті 63 Конституції України.

Допитана в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_16 в присутності законного представника ОСОБА_17 та представника служби у справах дітей ОСОБА_18 повідомила, що ситуацію вже не пам`ятає, була на весіллі у ОСОБА_3 . На наступний день з весілля її забирав ОСОБА_7 , який приїхав автомобілем з ОСОБА_12 , який сидів на пасажирському сидінні. Приїхали ближче до ночі, було темно. Вона телефонувала і просила її забрати. Чи були на той час конфлікти між ОСОБА_7 і ОСОБА_3 , їй не відомо. Що було після того, як її відвезли додому, вона не знає. Коментувати зачитану адвокатом ОСОБА_6 переписку в соціальній мережі Інстарграм відмовилась на підставі положень статті 63 Конституції України.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що його дівчина ОСОБА_16 була два дні на святкуванні весілля ОСОБА_3 . Після 18.00 год. вона подзвонила і попросила забрати її, а також сказала, що ОСОБА_3 хоче з ним поговорити. Він з товаришем поїхали. Оскільки по приїзду він не зміг додзвонитися до дівчини, то зателефонував ОСОБА_3 , який вийшов п`яний (мав характерний запах, рухи тощо). Під час спілкування ОСОБА_3 вдарив його лівою рукою. Він не захотів конфлікту на весіллі, тому сів до автомобіля, від`їхав. Почекали дівчину. Дорогою, коли поверталися до міста, його нудило. Вдома його знудило, тому батько сказав звернутися до травмпункту і до поліції. На наступний день він пішов на СМЕ. Раніше був знайомий із ОСОБА_3 , віталися. Примиритися з ним наміру не має. Цивільний позов підтримав з обставин, викладених у ньому.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 щодо проведеної експертизи №147 від 29.09.2022 пояснила, що у внутрішній діяльності керується наказом МОЗ «Про розвиток і вдосконалення судово-медичної служби України» №6 від 17.01.1995. Для проведення експертизи №147 було надано документи, які вона зазначила у висновку. Оскільки у постанові про призначення експертизи було зазначено про повторну експертизу, тому вона мала право її проводити відповідно до положень Інструкції про проведення судово-медичних експертиз, оскільки експертиза доручена іншому експерту, що передбачено пунктом 2.3 цієї Інструкції. Звернула увагу, що у разі якщо експертиза проводиться за матеріалами кримінальної або цивільної справи, тоді така експертиза проводиться за участю декількох експертів. У даній справі експертиза проводилась за медичними документами, а не за матеріалами справи. Щодо суперечностей висновків експертів №293 та №147 пояснила, що експертизу проводила на підставі огляду невропатолога та висновку експерта, в якому є опис консультації невропатолога, що викладено в довідці №5863 за зверненням ОСОБА_7 . 09.09.2022 ОСОБА_7 звернувся до невропатолога, який провів огляд та вказав на скарги нудота, блювота, а також виявлені об`єктивні ознаки струсу головного мозку такі як ністагм, асиметрія носогубної складки, не стійкість в позі Ромберга. При проведенні експертизи керувалася методичним рекомендаціями, викладеними у «Сучасних принципах судово-медичної експертизи при струсі головного мозку» (Київ, 2009), з якими звіряла вказані ознаки. Крім того, відповідно до цих рекомендацій викликала і повторно опитала потерпілого, а також рекомендувала повторний огляд невропатолога та офтальмолога, оскільки при контрольному огляді симптоми, які були при первинному огляді, внаслідок лікування ЧМТ минули, оскільки це не органічне ураження. Про перебування на стаціонарному або амбулаторному лікуванні потерпілий їй не повідомляв.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності, а саме:

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.08.2022 від ОСОБА_7 , відповідно до якого потерпілий прямо вказав на ОСОБА_3 як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження;

висновком експерта №147 від 29.09.2022 повторної судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , відповідно до якого за даними наданих на проведення судово-медичної експертизи документів у ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку; діагноз «забій правої половини лицевого черепа» не підтверджений відповідними об`єктивними даними, тому згідно пункту 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» при оцінюванні ступеня тяжкості до уваги не брався. Тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку по своєму характеру відноситься до легких тілесних ушкоджень, що за своїм перебігом супроводжується короткочасним розладом здоров`я згідно з пунктами 2.3.1.а та 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку заподіяне тупим твердим предметом за механізмом удар-струс, могло утворитися від удару в ділянку обличчя чи волосяної частини голови тупим твердим предметом або від удару головою до тупого твердого предмету, у даному випадку могло утворитись і від удару по обличчю неозброєним кулаком, долонею руки, могло виникнути незадовго до звернення за медичною допомогою в лікувальний заклад 08.08.2022. Не виключена можливість, що виявлене при судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку могло утворитись в термін та за обставин, які вказані у постанові про призначення повторної судово-медичної експертизи та на які вказує підекспертний, тобто 08.08.2022;

висновком експерта №81 від 18.11.2022 комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження №0000067 від 09.08.2022 за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , відповідно до якого згідно обстеження лікарем-неврологом 09.08.2022 ОСОБА_7 була заподіяна закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, яка могла утворитися від дії тупого твердого предмету з прикладанням травмуючої сили в ділянку обличчя або волосистої частини голови, де не утворилося зовнішнього тілесного ушкодження, як внаслідок удару таким предметом, так і при ударі об такий. Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку могла виникнути незадовго до звернення за медичною допомогою 08.08.2022, за своїм характером відноситься до ступеня легких тілесних ушкоджень, що за звичайним перебігом спричиняють короткочасний розлад здоров`я від 7 до 21 дня (згідно пунктів 2.3.1.а та 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Утворення закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку за обставин, на які вказав потерпілий ОСОБА_7 , а саме при нанесенні одного удару кулаком сторонньої особи в ділянку обличчя, не виключається.

Також судом досліджено:

висновок №161 від 08.08.2022 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого станом на 23.00 год. 08.08.2022 ОСОБА_7 у стані сп`яніння не перебував;

висновок експерта №293 від 10.08.2022 судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , відповідно до якого у останнього будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено; діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку», виставлений ОСОБА_7 на основі скарг лікарем неврологом, об`єктивними медичними даними не підтверджений, а тому експертній кваліфікації не підлягає і прийнятим до уваги бути не може;

ухвалу слідчого судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30.11.2022, якою надано дозвіл на тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000068 від 10.08.2022 за частиною 2 статті 125 КК України за зверненням ОСОБА_3 за подіями, які мали місце 08.08.2022 за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ;

протокол огляду місця події від 15.11.2022 з доданою ілюстративною таблицею, якою зафіксовано загальний вигляд кафетерію з магазином в с. Слобідка-Рихтівська, де відбувалися події 08.08.2022; протокол складений у кримінальному провадженні №0000068 за участю ОСОБА_3 , який показав місце конфлікту з ОСОБА_7 .

Також судом досліджено документи, що характеризують особу ОСОБА_3 : довідки КНП «БЦРЛ» Слобідсько-Кульчиєвецької сільської ради про те, що ОСОБА_3 на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; довідку-характеристику Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області № 185 від 15.12.2022, відповідно до якої ОСОБА_3 проживає з родиною дружини, компрометуючих даних на дану особу сільська рада не має; вимогу про наявність/відсутність судимості з довідкою, відповідно до якої ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Судом досліджено подані стороною обвинувачення докази, а також оцінено заперечення захисту на предмет їх належності та достовірності.

Так, суд виходить з того, що допустимість доказів це властивість, яка визначає здатність фактичних даних бути використаними у розгляді судової справи. Ця властивість забезпечується дотриманням таких правил: доказ повинен бути отриманий належним суб`єктом; із належного джерела; із додержанням належної правової процедури; доказ не повинен бути отриманий на підставі неприпустимого джерела та не повинен засновуватись на чутках.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20.10.2011 визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до положень статті 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно усталеної судової практики, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та постанови законного і справедливого рішення у справі.

Вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК України до наданих стороною обвинувачення доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи.

Суд, визнаючи доказ недопустимим з посиланням на статтю 87 КПК України, має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК України має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права та свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

Разом з тим, слід зазначити, що такі обставини у даному кримінальному провадженні судом не встановлені. Не наведено їх і захисником у своїх доводах.

Суд вважає необґрунтованою позицію сторони захисту про те, що докази, надані стороною обвинувачення, є неналежними та недопустимими і, як наслідок, є підставою для виправдання обвинуваченого.

Така позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду (постанови Верховного Суду у справах №№426/22634/18, 137/1335/20).

Докази, зібрані в ході досудового розслідування кримінального провадження та досліджені під час судового розгляду є належними та допустимими, отримані в порядку, передбаченому КПК України, та у своїй сукупності підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Так, твердження сторони захисту про недопустимість висновку повторної судово-медичної експертизи (№147) та недоцільність проведення комісійної судово-медичної експертизи (№81) суд відхиляє, оскільки відповідно до положень чинного КПК України висновок експерта в кримінальному провадженні є процесуальним джерелом доказів, який не є обов`язковим для особи або органу, який здійснює провадження, і не має наперед встановленої доказової сили.

Разом з тим, судом враховано, що Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5) визначає, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи.

У даному кримінальному провадженні було проведено експертизу №293, під час проведення якої не було враховано інформацію, що знаходиться у картці амбулаторного хворого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим було призначено повторну судово-медичну експертизу, про що з посиланням на постанову про призначення повторної експертизи зазначено у висновку експерта № 147.

Постанова про призначення комісійної експертизи судом не досліджувалась, однак з висновку експерта №81 вбачається, що у постанові було зазначено, зокрема, що між висновками експерта №293 та №147 існують розбіжності, що стало підставою для призначення комісійної судово-медичної експертизи.

Таким чином, призначення та проведення у кримінальному провадженні судово-медичних експертиз проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому вказані висновки є належними та допустимими доказами.

Висновок експерта №147 встановлює, що тілесне ушкодження у ОСОБА_7 могло утворитися від удару в ділянку обличчя чи волосяної частини голови тупим твердим предметом або від удару головою до тупого твердого предмету, у даному випадку могло утворитись і від удару по обличчю неозброєним кулаком, долонею руки, що спростовує зауваження захисту про невизначеність предмету, яким було спричинено ОСОБА_7 тілесне ушкодження (кулак чи долоня руки), оскільки такі предмети спричиняють тотожні тілесні ушкодження.

Крім того, суд звертає увагу, що висновок експерта №81 деталізував, що черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку могла утворитися від дії тупого твердого предмету з прикладанням травмуючої сили в ділянку обличчя або волосистої частини голови, де не утворилося зовнішнього тілесного ушкодження, що узгоджується з поясненнями медичної сестри травмпункту, яка вказала на відсутність видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 при його зверненні, що стороною захисту розцінюється як відсутність будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 .

Оскільки повторна та комісійна експертизи є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою та з діагнозом, встановленим лікарем травматологом, тому суд не бере до уваги висновок експерта №293.

Суд критично оцінює показання свідків як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_12 , які кожен окремо повідомили, що бачили спричинення тілесних ушкоджень лише потерпілому ( ОСОБА_12 ) та лише обвинуваченому ( ОСОБА_10 ), оскільки вказані свідки є товаришами учасників конфлікту. Крім того, обидва свідки пояснювали, що конфлікт мав місце у темну пору доби, тому видимість була обмежена. При цьому, наслідки конфлікту кожен свідок також бачив лише стосовно свого товариша ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 не бачив, бо той поїхав, а ОСОБА_12 їхав в автомобілі з ОСОБА_7 і після конфлікту не бачив ОСОБА_3 .

Долучені стороною захисту та досліджені в судовому засіданні інші матеріали кримінального провадження №0000068 за частиною 2 статті 125 КК України за заявою ОСОБА_3 , отримані на підставі відповідної ухвали про дозвіл на тимчасовий доступ до матеріалів іншого кримінального провадження, не спростовують спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а навпаки є доказом конфлікту між ними, який виник 08.08.2022 поблизу кафетерію в с. Слобідка-Рихтівська Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в ході якого обидва учасники спричинили один одному тілесні ушкодження.

Аналіз досліджених судом матеріалів спростовує зауваження сторони захисту щодо безпідставного скасування постанови про закриття кримінального провадження, зміни підслідності, проведення повторної експертизи, виходячи з наступного.

В судовому засіданні неодноразово звучало та не заперечувалось сторонами, що брат обвинуваченого є поліцейським, який працює в Кам`янець-Подільському РУП ГУНП в Хмельницькій області, тому зміна підслідності до іншого органу досудового розслідування є виправданою та доцільною, не вимагає визнання досудового розслідування неефективним.

Одночасно суд звертає увагу, що досудове розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 також здійснювалось сектором дізнання відділення поліції №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області (смт Ярмолинці), тому припущення захисника, що даний орган досудового розслідування є «більш лояльним» до потерпілого ОСОБА_7 є надуманим та недоречним. В обох кримінальних провадженнях виносились постанови про їх закриття, які були скасовані відповідними постановами прокурора; в обох кримінальних провадженнях призначались повторні судово-медичні експертизи, які було проведено іншим (одним, а не комісійно) експертом.

Інші зауваження сторони захисту суд вважає формальними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_3 .

За наведених обставин доводи сторони захисту суд вважає неприйнятними, такими, що не спростовують висновків суду, та розцінює їх як обраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 125 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненому не визнав, у вчиненому не розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, на спец обліках не перебуває; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, судом враховано, що відповідно до частин 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, вимог частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає можливим погодитись з позицією прокурора та призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини 2 статті 125 КК України у виді штрафу, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України суд не вбачає.

Вирішуючи питання за цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд погоджується, що внаслідок вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, потерпілий переніс моральні страждання.

Судом враховано практику Європейського суду з прав людини, який зазначав, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При цьому, при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню суд також враховує висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц стосовно того, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватись принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 і шкодою, заподіяною потерпілому ОСОБА_7 в результаті цих дій, характер немайнових втрат, які він поніс, суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 350000 грн., яка заявлена потерпілим, є занадто завищеною та не відповідає реальному обсягу страждань потерпілого. Суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілого необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Обвинуваченому запобіжний захід не обирався і сторонами перед судом питання про його обрання не ставилось, тому у суду відсутні підстави для його застосування.

Керуючись статтями 65, 66, 125 КК України, статтями 100, 124, 128, 367-371, 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В решті вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1