Провадження №: 1-кп/336/329/2025
У Х В А Л А

іменем України

02 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000687 від 14 травня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

У квітні 2022 року, ОСОБА_3 знаходячись біля будинку 153-а по вулиці Чарівній в місті Запоріжжі, маючи умисел на незаконне придбання і зберігання наркотичних речовин для власного вживання, придбав шляхом присвоєння знайденого зіп-пакету з речовиною білого кольору наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, який зберігав за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_2 .

03 червня 2022 року о 16 год. 00 хвилин, при проведенні санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , у кімнаті на тумбі для телевізора було виявлено та вилучено один зіп-пакет з речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-22/5623-НЗПРАП від 16.06.2022, містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маса якого складає 0,0494 г (в перерахунку на основу), який ОСОБА_3 зберігав для власного вживання без мети збуту.

Тим самим, ОСОБА_3 незаконного придбав та зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маса якого складає 0,0494 г (в перерахунку на основу), без мети збуту.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю, підтвердив всі фактичні обставини викладені в обвинувальному акті. Він добровільно звертався до медичного закладу за допомогою бажаючи позбутися наркотичної залежності та пройшов курс стаціонарного лікування.

Обвинувачений та захисник заявили клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України. В обґрунтування клопотання зазначили, що обвинувачений добровільно звернувся до лікувальної установи, пройшов курс лікування, про що надав відповідну довідку та виписний епікриз.

Прокурор вважає клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України обґрунтованим та просив його задовольнити.

Розглянувши клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до абз. 3, 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» від 26 квітня 2002 року № 4 звільняється від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК за дії, передбачені частиною 1 цієї статті, винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності до цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» від 26 квітня 2002 року № 4, за змістом норм, передбачених частиною 4 статтею 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України суд має з`ясувати, чи дійсно особа страждала від наркотичної залежності та потребувала лікування. Встановлення такого діагнозу, як наркоманія, а також проходження особою курсу її лікування може здійснюватися лише в лікувальному закладі, який має ліцензію на цей вид діяльності.

Добровільність звернення до лікувального закладу та початок лікування від наркоманії як умова звільнення від кримінальної відповідальності особи на підставі ч. 4 ст. 309 КК України має місце у випадку, коли особа ставить за мету вилікуватися, а не ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

З метою з`ясування вказаних питань, суд допитав обвинуваченого, який повідомив, що він самостійно, за своєю ініціативою звернувся до лікарні, так як відчував, що йому необхідна медична допомога.

ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради (далі НКП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР) з 18 квітня 2024 року по 26 квітня 2024 року, що підтверджується відповідною довідкою та виписним епікризом.

ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 18 квітня 2024 року по 26 квітня 2024 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАР (опіоїди, канабіноїди, алкоголь). Синдром залежності. Отримував стаціонарне лікування від наркотиків.

Згідно з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2310/3 за результатами проведеного обстеження встановлено клінічний діагноз: основний - Психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (опіоїди, канабіноїди, алкоголь). Синдром залежності.F 19.2.

З даної виписки слідує, що ОСОБА_3 звернувся за медичною допомогою самостійно, налаштований на лікування.

НКП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР має ліцензію на медичну допомогу.

В ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначені наступні терміни: наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз "наркоманія".

Наркоманія це група хвороб, що виникає внаслідок систематичного вживання речовин, у зростаючій кількості, які включені до затвердженого на офіційному рівні списку наркотиків.

Клінічна картина окремих форм наркоманій залежить від особливостей наркотичної речовини, яка є предметом зловживання.

Наркозалежність - непереборний потяг пов`язаний з психічною (психологічною), а інколи фізичною (фізіологічною) залежністю від наркотиків.

Наркоманія є однією з форм девіантної поведінки, тобто поведінки, що відхиляється від загальновизнаних моральних норм.

В Україні офіційно впроваджено в дію міжнародну класифікацію хвороб десятого перегляду (МКХ-10).

Згідно з МКХ-10, усі види залежності від психоактивних речовин (ПАР) кодуються в рамках діагностичного модуля F10 F19, що об`єднує «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин».

Згідно з МКХ-10, розлади психіки та поведінки внаслідок вживання складеного лікарського засобу та інших психоактивних речовин, включаючи зловживання наркотиків.

Психоактивні речовини (ПАР) - речовини, що спричиняють звикання та/або залежність за умов систематичного вживання. До психоактивних речовин належать алкоголь, наркотичні речовини, окремі лікарські та інші засоби. Психоактивні речовини можна поділити на опіоїди, стимулятори, галюциногени, канабіноїди, снодійно-седативні речовини, інгалянти.

Наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

Обвинуваченому ОСОБА_3 встановлено діагноз: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (опіоїди, канабіноїди, алкоголь). Синдром залежності. F 19.2».

F 19.2 синдром залежності внаслідок вживання складного лікарського засобу та інших психоактивних речовин.

Суд відповідно до положень кримінального закону, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, повинен з`ясувати: 1) чи вчинила особа кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України; 2) чи звернулася вона до лікувального закладу добровільно, а не вимушено, тобто чи ставила вона за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин; 3) чи розпочала лікування. Відсутність хоча б однієї із цих умов, а також незгода винної особи на закриття кримінальної справи з відповідної підстави унеможливлює звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року суди повинні враховувати, що в ряді норм особливої частини КК України в точу числі і в ч. 4 ст. 309 КК передбачено спеціальні підстави звільнення від кримінальної відповідальності. У всіх зазначених випадках за наявності обставин, передбачених конкретною нормою закону, суд зобов`язаний звільнити відповідних осіб від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є винуватим у вчинені дій, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, дійсно страждав на залежність від психоактивних речовин (опіоїди, канабіноїди, алкоголь) та потребував лікування, при цьому добровільно звернувся до лікувального закладу, налаштований на лікування, пройшов курс лікування до початку судового розгляду.

Оскільки визначені кримінальним законом умови виконані, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченого, а саме, звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та закриття кримінального провадження.

Питання речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом передається відповідним установам або знищується.

Речові докази, а саме зіп-пакет з речовиною білого кольору підлягають знищенню.

Згідно з обвинувальним актом витрати на залучення експерта, згідно висновку експерта СЕ-19/108-22/5623-НЗПРАП від 16.06.2022 складають 752 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведеної експертизи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. 44, ч. 4 ст. 309 КК України, ч.9 ст. 100, 124, ч.2 ст. 284, ч. 3 ст. 288, 369-371, 372, 395, 532 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000687 від 14 травня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 03 березня 2005 року) на користь держави витрати на проведення судово-хімічної експертизи у сумі 752,00 грн.

Речові докази:

зіп-пакет з речовиною білого кольору, що зберігається у камері схову ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція №55) - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: