ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/167/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/51/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Корець Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_2 , громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів до 08 год. 00 хв. 08 квітня 2025 року.

Як вбачається з матеріалів, слідчим СВ ВП № 1 (м. Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000026 від 07 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Відповідно до повідомленої підозри, досудовим розслідуванням встановлено, що 07 лютого 2025 року близько 00.50 год. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 перебували в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними виникла суперечка на ґрунті неприязних відносин, під час якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняються законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи умисно та протиправно, цілеспрямовано і рішуче, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 один удар ножем в область живота спереду. Своїми умисними діями спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини із пошкодженням обох стінок шлунка (наскрізне), брижі тонкої кишки, парааортальних судин, заочеревинного простору, м`язів поперекової ділянки зліва, які згідно пункту 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких.

07.02.2025 року о 08.00 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня о 19 год. 45 хв. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2025 року та постановити нову ухвалу, якою обрати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням волі, а саме, домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю відповідно до ст. 181 КПК України. Якщо суд прийде до переконання про обґрунтованість вказаної ухвали, то просить застосувати до ОСОБА_8 заставу у мінімальному розмірі.

Апелянт посилається на те, що досудове слідство тільки розпочалось і жодних експертиз по справі не проведено, слідчі дії з потерпілим не проведенні, також не проведено слідчих експериментів, не зібрано беззаперечних доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вину підозрюваного ОСОБА_8 у навмисному заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Вказує, що тяжкість покарання не може бути визначальною для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наголошує на тому, що ОСОБА_8 має стале місце проживання, однак до справи не надано доказів того, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, такий висновок є лише припущенням.

Зазначає, що твердження суду щодо того, що ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності у будь-який спосіб може впливати на свідків та потерпілого, у тому числі шляхом погроз або їх підкупу взамін на дачу ними неповних або неправдивих показів чи їх зміну у даному кримінальному провадженні, є лише припущенням і не доведено будь-якими доказами.

Вважає, що у судовому засіданні прокурором не доведено, що до ОСОБА_8 неможливо застосувати менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою.

Апелянт посилається на те, що застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим і до нього необхідно застосувати запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням волі.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочинів не визнає, немає наміру переховуватись від досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого і свідків.

Наголошує на тому, що він має намір сприяти слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа швидше закінчилась.

Заслухавши суддю-доповідача в судових дебатах підозрюваного ОСОБА_8 , його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, дослідивши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та оголошеними в судовому засіданні доказами.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, слідчий суддя належним чином вмотивував своє рішення про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтував наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачена безальтернативна міра покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Слідчий суддя також врахував характер вчиненого кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , особу підозрюваного, який не одружений, утриманців немає, проживає без реєстрації, немає соціально-сталих зв`язків, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, при цьому врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок суду про неможливість застосувати до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу - є вірним.

Колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Щодо вирішення питання альтернативного запобіжного заходу застави, то слідчий суддя, беручи до уваги, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, із застосуванням насильства, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, правомірно не визначив розмір застави.

Посилання апелянта, що стороною обвинувачення не доведено, вчинення ним злочину, то слід зауважити, що слідчий суддя, на даному етапі провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, є обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді