ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 Справа №607/17423/24 Провадження №1-кп/607/670/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження № 0000117 від 08.12.2023 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернополі, громадянин України, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, розлучений, на утриманні має малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановив:

наприкінці листопада 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за вплив на посадових осіб регіонального сервісного центру головного сервісного центру МВС в Тернопільській області (надалі РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області) для вирішення питання щодо успішного складання теоретичного та практичного іспитів з водіння та подальшого отримання ОСОБА_7 посвідчення водія.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, в період часу з 09:00 по 14:00 13.12.2023, ОСОБА_3 , під час зустрічі навпроти колишнього магазину «Молоко» по вул. Гетьмана Сагайдачного у м. Тернополі, повідомив ОСОБА_7 , котра має намір успішно здати іспити з водіння та отримати посвідчення водія, що в силу становища та сприяння із сторони ОСОБА_3 на посадових осіб РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області, до повноважень яких входить прийняття рішень щодо отримання посвідчення водія, він може впливати на прийняття рішення посадовими особами щодо успішної здачі теоретичного та практичного іспитів для отримання посвідчення водія ОСОБА_7

13.12.2023 приблизно о 13:46 ОСОБА_3 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , перебуваючи в автомобілі марки «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , яким приїхав ОСОБА_3 , по вул. Гетьмана Сагайдачного у м. Тернополі, навпроти колишнього магазину «Молоко», в ході розмови, діючи з прямим умислом, переслідуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення, з корисливих мотивів, запевнив та пообіцяв ОСОБА_7 , що зможе вплинути на посадових осіб РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області, тим самим посприяти їй в успішному складенні теоретичного і практичного іспитів та в подальшому отримати посвідчення водія, за що їй необхідно буде надати 12 000 гривень.

Крім того, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не вдалось, у невстановленому місці, ОСОБА_3 , без передбаченого законом дозволу придбав, 8 (вісім) бойових патронів із звичайними кулями 1974 р., калібру 5,45 мм (5,45х39 мм), промислового виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, які являються боєприпасами і придатні для стрільби, після чого переніс їх за адресою: АДРЕСА_1 , де і зберігав.

Надалі, 19.04.2024, в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 , працівниками відділення поліції №l (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, було виявлено та вилучено 8 (вісім) бойових патронів із звичайними кулями 1974 р., калібру 5,45 мм (5,45х39 мм), промислового виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, які являються боєприпасами і придатні для стрільби.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 КК України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам - загального статусу, виданий бути не може.

Таким чином, ОСОБА_3 , не маючи будь-якого дозволу на такі дії, зберігав бойові припаси, чим порушив вимоги Постанови Верховної Ради України №2471 XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 , «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622 з наступними змінами та доповненнями.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин, викладених вище. Погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Під час свого допиту обвинувачений вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та погодився зі всіма обставинами, викладеними в обвинувальні акті. Щиро розкаявся.

Також повідомив, що має дозвіл на зберігання бойових припасів калібру 7,62 мм, а під час обшуку серед боєприпасів калібру 7,62 мм, знайшли бойові патрони калібру 5,45 мм. Зазначив, що зброєю для відстрілу калібру 5,45 мм він не володіє, а відтак вказані патрони привести у дію він змоги не має.

Прокурор у судових дебатах просив призначити ОСОБА_3 покарання за: ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік з покладенням обов`язків. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

У судових дебетах та в останньому слові обвинувачений повідомив, що вину визнає та просить суворо не карати.

У судових дебатах захисник підтримав позицію прокурора щодо покарання обвинуваченому, однак просив призначити покарання із врахуванням положень ст. 70 КК України, тобто щоб покарання у виді штрафу було поглинуто покаранням у виді позбавлення волі, від відбування якого звільнити згідно із ст. 75 КК України.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за: ч. 2 ст. 369-2 КК України, як обіцянка здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання неправомірної вигоди для третьої особи; та ч. 1 ст. 263 КК України, як зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є нетяжким злочином, інше тяжким; відсутність обставин, які б обтяжували покарання; конкретні обставини кримінального провадження, зокрема те, що обвинувачений визнав вину та відмовився від дослідження доказів, зібраних на досудовому слідстві; позицію сторін щодо покарання, та вважає, що йому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією даної статті, а за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу в межах санкції даної статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно із ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Тому, виходячи із наведених положень КК України та встановлених обставин кримінального провадження, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень.

При цьому, покарання у виді штрафу підлягає виконанню самостійно.

Також, беручи до уваги: відомості про особу обвинуваченого - те, що раніше не судимий; на утриманні має малолітню дитину, 2023 року народження; обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття; суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому приймає рішення про його звільнення від відбування такого покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 цієї статті.

Арешт майна слід скасувати, як того вимагає ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів вирішити згідно з ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в користь держави відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 369-2 КК України у видіштрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням ч. 3 ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, яке виконувати самостійно.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд заОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем її проживання.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/9173/24 від 26.04.2024, який частково скасовано ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.12.2024, на:

1) записну книжку бурого кольору із надписом: «ЕЖЕНЕДЕЛЬНИК», яка упакована в сейф-пакет №WAR1304734;

2) мобільний телефон марки «Nokia» в чохлі із сім-карткою НОМЕР_2 , які упаковано в сейф-пакет №WAR1304735;

3) мобільний телефон марки «Tecno» в чохлі, який упаковано в сейф-пакет №WAR1186544;

4) ноутбук марки «Toshiba», який упаковано в сейф-пакет №WAR1496084;

5) мобільний телефон марки «Samsung» в чохлі (пошкоджений), який упаковано в сейф-пакет №WAR1186454;

6) флеш-носії у кількості 4 шт., які упаковано в сейф-пакет №WAR1304738;

7) предмети ззовні схожі на патрони калібру 5,45 мм у кількості 8 шт., які упаковано в сейф-пакет №WAR1186540;

8) предмети ззовні схожі на патрони калібру 12 мм у кількості 3 шт., які упаковано в сейф-пакет №WAR1186541;

9) довіреність на ім`я ОСОБА_8 , довіреність на ім`я ОСОБА_9 , довіреність на ім`я ОСОБА_3 , довіреність на ім`я ОСОБА_10 , заяву ОСОБА_3 , чек, витяги про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей 2 шт., копію паспорту та ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_11 , медичну довідку на ім`я ОСОБА_12 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , які упаковано в сейф-пакет №WAR1186541;

10) таблички із ідентифікаційними номерами автомобіля марки «Opel» моделі «Astra», які упаковано в сейф-пакет №WAR1304740;

11) мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max» об?ємом пам?яті 256 GB із сім-карткою НОМЕР_3 , який упаковано в сейф-пакет WAR1186543, скасувати повністю.

Речові докази:

- патрони калібру 12 мм у кількості 3 шт., які містяться у сейф-пакеті WAR1186541, патрони калібру 5,45 мм у кількості 8 шт., які містяться у сейф-пакеті WAR1186540, - знищити;

- таблички із ідентифікаційним номером автомобіля марки «Opel» моделі «Astra», які містяться у сейф-пакеті ICR0057577; флеш-носії у кількості 4 шт., які містяться у сейф-пакеті ICR0057574; мобільний телефон марки «Samsung» в чохлі, які містяться у сейф-пакеті WAR1099784; мобільний телефон «Тесnо» марки «Spark» в чохлі, які містяться у сейф-пакеті ICR0057582; чорновий записник темно червоного кольору, який міститься у сейф-пакеті WAR1099785; мобільний телефон «Nokia» марки «RM-969», який міститься у сейф-пакеті ICR0057573; документи, які містяться у сейф-пакеті WAR1496085; ноутбук торгової марки «Toshiba» та зарядний пристрій до нього, які містяться у сейф-пакеті WAR1663581, повернути ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати на залучення експертів:

- 2 650,48 грн вартість експертизи зброї № CE-19/120-24/5848-БЛ від 24.05.2024;

- 2 650,48 грн вартість експертизи зброї № CE-19/120-24/5944-БЛ від 27.05.2024,

усього на суму 5 300,96 грн (п`ять тисяч триста гривень 96 копійок).

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддяОСОБА_1