Справа № 696/1160/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка кримінальне провадження № 000800 від 13 жовтня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, працюючого начальником сектора ПАТ «Півд ГЗК», одруженого, військовозобов`язаного, учасником бойових дій, інвалідом, депутатом не являється, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

12 жовтня 2023 року, близько 21 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «NissanX-Trail», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись поза межами населеного пункту по проїзній частині автодороги Н-01 сполученням Київ-Знам`янка зі сторони с. Косарі Кам`янської МТГ Черкаського району Черкаської області в напрямку смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, в порушення вимог пунктів 10.1., 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, під час руху на рівній ділянці автодороги не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та в момент виявлення небезпеки для його руху у вигляді пішохода, котрий перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого відбувся наїзд на пішохода.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком експерта № 05-6-01/156 від 31 травня 2024 року отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому основи черепа в ділянці передньої черепної ямки, забиття головного мозку легкого ступеня, перелому кісток носа і носової перетинки, рваних ран верхньої повіки правого ока і крила носа, які отяготилися рубцевою деформацією шкіри правої повіки, та численних саден обличчя, переломів 4, 5, 6, 7, 1 ребер зправа і 6, 7, 8 ребер зліва із забиттям обох легень та гемопневмотораксу, травми живота у вигляді внутрішньочеревної кровотечі із сальника, закритого крайового перелому даху правої вертлюжкової западини, закритого через виросткового перелому правої стегнової кістки, закритого перелому основи фаланги 1 пальця лівої кисті, закритого підголовчастого перелому 2 п`ясної кісті та забиття із саднами м`яких тканин обох кистей, лівого гомілковоступеневого суглобу і правого колінного суглобу категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля марки «Nissan X-Trail», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , а саме вимог пунктів 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху, згідно з висновком експерта № СТ/261Е-24 від 10 вересня 2024 року, знаходиться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України при обставинах, як вони викладені в обвинувальному акті, визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся та при обранні покарання судом просив його суворо не карати.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 просили призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України з огляду на щире каяття обвинуваченого у вчиненому та надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення з відшкодуванням завданої шкоди.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що до обвинуваченого претензій ні матеріального, ні морального характеру не має, у призначенні покарання покладається на розсуд суду, при цьому не заперечує проти застосування ст. 69 КК України.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками провадження не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, з`ясуванням думки потерпілого щодо пред`явленого обвинувачення, та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується положеннями ст.ст. 65-67 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Згідно з п. 21 вказаної постанови у кожному випадку призначення покарання за ч.ч. 1, 2 ст. 286 та ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Обираючи вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що вчинене кримінальне правопорушення, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, тяжкими захворюваннями не страждає, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, відшкодування завданої шкоди, надання медичної та іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченого ОСОБА_4 досліджена інформація, що характеризує особу за місцем його проживання/роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві; результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також ймовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Вказані обставини потребують додаткового урахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та підстави для визначення самого виду покарання, а тому суд вищеперелічені обставини на підставі ч. 1 ст. 69 КК України відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Так, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 (зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

У відповідності до ч. 3 ст. 65 КК України підстави призначення більш м`якого покарання визначено ст. 69 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

До обставин, що пом`якшують покарання, належать згадані в ч. 1 ст. 66 КК України і визнані судом такими на підставі ч. 2 цієї статті.

Таким чином, законодавець дав право у виняткових випадках, з огляду на індивідуальні особливості вчиненого правопорушення та особу винуватого, призначити більш м`яке покарання.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, відшкодування завданої шкоди, надання медичної та іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, а також характеристику обвинуваченого, його матеріальне становище, відношення до вчиненого, вік обвинуваченого, який має на утриманні повнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчатися, та матір дружини ОСОБА_9 , яка є інвалідом І групи А, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України.

Так, з урахуванням позиції прокурора щодо призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України нижче від найнижчої межі із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого, у даному випадку, з урахуванням його відношення до вчиненого, на думку суду, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, із враховуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого тощо.

Цивільний позов потерпілим не пред`явлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз у кримінальному провадженні, суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у відношенні обвинуваченого не обирався і підстав для його обрання немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368-371, 374, 393-394 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. 00 коп. без позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової авто-технічної експертизи № СТ/261Е-24 від 10 вересня 2024 року в сумі 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) грн. 68 (шістдесят вісім) коп.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ у кримінальному провадженні- автомобіль марки «NissanX-Trail», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання власнику, - залишити власнику, звільнивши його від зберігальної розписки.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України дане судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1