Справа № 357/7619/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 14 березня 2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0005311, яке внесене до ЄРДР 09 листопада 2023 року стосовно:

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сєвєродонецьк, Луганської області, громадянки України, не працюючої, з середньою освітою, незаміжньою, місце реєстрації: АДРЕСА_1 та місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимої вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2023 за ч. 2 ст.309, ч. 1 ст. 301 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитом строком два роки,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 , установив таке:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа

Статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон) передбачено, що обіг психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і «PVP», включеного до таблиці 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме:

- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону);

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог законодавства, ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням час, місці та обставин незаконно придбала з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», яку незаконно зберігала з метою подальшого збуту до 19.12.2023.

Реалізуючи свій неправомірний умисел, спрямований на незаконний збут психотропної речовини «PVP», 19.12.2023 близько 13 год. 37 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на 8 поверсі під?їзду № 2 будинку № 28 по вул. Східна в м. Біла Церква Київської області, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно збула шляхом продажу за гроші в сумі 500 гривень ОСОБА_6 з рук в руки особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0,155 г, яку ОСОБА_4 незаконно придбала за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та незаконно зберігала при собі з метою збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачувалась у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, незаконному зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.

Крім цього, статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон) передбачено, що обіг психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і «PVP», включеного до таблиці 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме:

- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону);

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог законодавства, ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням час, місці та обставин незаконно повторно придала з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», яку незаконно зберігала з метою подальшого збуту до 19.01.2024.

Реалізуючи свій неправомірний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», 19.01.2024 близько 14 год. 19 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на 6 поверсі під?їзду № 2 будинку № 28 по вул. Східна в м. Біла Церква Київської області, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно повторно збула шляхом продажу за гроші в сумі 500 гривень ОСОБА_7 з рук в руки особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено- «PVP», масою 0,231 г, яку ОСОБА_4 незаконно придбала за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та незаконно зберігала при собі з метою збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачувалась у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, незаконному зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.

Крім того, статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон) передбачено, що обіг психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і «PVP», включеного до таблиці 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме:

- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону);

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог законодавства, ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та часу, з метою подальшого збуту, у невстановленому місці незаконно придбала психотропну речовину «PVP», після чого принесла її до місця свого проживання, а саме до квартири АДРЕСА_3 , де зберігала з метою подальшого збуту до невстановленого досудовим розслідуванням часу, але не пізніше 11.03.2024.

В подальшому, 11.03.2024 в період часу з 13 год. 42 хв. по 15 год. 45 хв. в ході проведення санкціонованого обшуку в квартирі АДРЕСА_3 , в якій проживала ОСОБА_4 , виявлено та вилучено у ванній кімнаті 5 поліетиленових пакетів, у вбиральні 9 поліетиленових пакетів та у житловій кімнаті 1 поліетиленовий пакет, загалом 15 поліетиленових пакетів з вмістом білої кристалоподібної речовини, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», загальною масою 14,634 г, яку ОСОБА_4 незаконно повторно придбала за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та незаконно зберігала з метою подальшого збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачувалась у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, незаконному зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.

Окрім того, статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон) передбачено, що обіг психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і «PVP», включеного до таблиці 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме:

- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону);

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог законодавства, ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням час, місці та обставин незаконно придбала поліетиленовий пакет з вмістом білої кристалоподібної речовини, ззовні схожої на психотропну речовину «PVP».

В подальшому, ОСОБА_4 , визначивши за зовнішніми ознаками, що дана речовина є психотропною, а саме «PVP», незаконно зберігала її при собі для власного вживання без мети збуту до невстановленого досудовим розслідуванням часу, але не пізніше 11.03.2024.

Надалі, 11.03.2024 в період часу з 21 год. 50 хв. по 22 год. 34 хв. ОСОБА_4 затримана в порядку ст. 208 КПК України та в ході проведення особистого обшуку в останньої з бюстгальтера виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з вмістом білої кристалоподібної речовини, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0,469 г, яку ОСОБА_4 всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбала та зберігала при собі для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачувалась у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні, незаконному зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, сторони кримінального провадження повністю погодились з формулюванням обставин вчинених кримінальних правопорушень-злочинів та їх правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчинених злочинах та зобов`язалась беззастережно визнати свою винуватість у обсязі обвинувачення в судовому засіданні.

Сторони узгодили обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Сторони погодились, що ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання слід визначити у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 12.10.2023 сторони погодились, що остаточне покарання ОСОБА_4 має бути призначене у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Отже, відповідно до вимог законодавства, у кримінальному провадженні № 0005311, яке внесене до ЄРДР 09 листопада 2023 року, щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості відповідає змісту, який передбачений ст. 472 КПК України.

У судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких вона обвинувачується, та засвідчила, що цілком розуміє: 1) що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам закону, адже дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, а також незаконне придбання, незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, та злочин за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Погоджена в угоді про визнання винуватості міра покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та те, що ОСОБА_4 раніше судима, щиро розкаялась, беззастережно визнала свою винуватість у обсязі обвинувачення, висловила жаль щодо вчиненого, а також враховуючи обставини, які обтяжують покарання, а саме вчинення злочину з використанням умов воєнного стану та рецидив злочинів, а також враховуючи, що за місцем проживання обвинувачена зарекомендувала себе посередньо, медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує.

Суд погоджується з тим, що до ОСОБА_4 можуть бути застосовані вимоги ч. 1 ст. 69 КК України щодо призначення покарання за злочином, передбаченим ч. 2 ст. 307 КК України, нижче нижчої межі.

Правила, передбаченні ч. 1 ст. 70 КК України, сторонами угоди про визнання винуватості було застосовано правильно.

Правила, передбаченні ст. 71 КК України, сторонами угоди про визнання винуватості було застосовано правильно.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачена ОСОБА_4 виконала взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнала свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд зараховує строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у строк покарання з розрахунку день за день.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи, державою понесені витрати на висновок експерта від 25.12.2023 № СЕ-19/111-23/68317-НЗПРАП, в розмірі 3029, 12 грн.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи, державою понесені витрати на висновок експерта від 29.01.2024 № СЕ-19/11-24/4841-НЗПРАП в розмірі 3029, 12 грн.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи, державою понесені витрати на висновок експерта від 22.03.2024 № СЕ-19/11/24/16420- НЗПРАП в розмірі 3029, 12 грн.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи, державою понесені витрати на висновок експерта від 17.04.2024 № СЕ-19/11/24-16436- НЗПРАП в розмірі 8330, 08 грн.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи, державою понесені витрати на висновок експерта від 20.03.2023 № СЕ-19/111-24/16424- НЗПРАП в розмірі 3029, 12 грн.

Відповідно до довідки про витрати на проведення біологічної експертизи, державою понесені витрати на висновок експерта від 08.05.2024 № СЕ/19/111-24-16475-БД в розмірі 11 173, 20 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 31 619, 76 грн.

Судом установлено, що згідно з постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 03.01.2024 речовим доказом визнано: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,155 г, що поміщено до поліетиленового пакету з відповідними надписами.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 30.01.2024, речовим доказом визнано: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,231 г, що поміщено до поліетиленового пакету з відповідними надписами.

Згідно з постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 11.03.2024 року, речовим доказом визнано: предмет з нашаруванням чорного кольору, що поміщено до спец. пакету №ICR0082362, 5 (п?ять) поліетиленових пакетів на застібці з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, що поміщено до спец. пакету №ICR0082363, з яких за допомогою ватної палички та води для ін?єкцій було зроблено змив та поміщено до паперового конверту з відповідними написами; 8 (вісім) поліетиленових пакетів на застібці з вмістом невідомої речовини білого кольору, що поміщено до спец. пакету № ICR0082356; поліетиленовий пакет на застібці з вмістом невідомої речовини білого кольору, що поміщено до спец. пакету №ICR0088464, з яких за допомогою ватної палички та води для ін?єкцій було зроблено змив та поміщено до паперового конверту з відповідними написами; 2 (дві) sim-карти та картку з номером, що поміщено до спец. пакету №ICR0088460, електронні ваги, що поміщено до спец. пакету № INZ2100540, поліетиленові пакети на застібці різного розміру, що поміщено до спец. пакету № INZ2100541; поліетиленовий пакет на застібці з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, що поміщено до спец. пакету № lCR0088457, з якого за допомогою ватної палички та води для ін?єкцій було зроблено змив та поміщено до паперового конверту з відповідними написами; предмет з невідомою речовиною чорного кольору, що поміщено до спец. пакету №ICR0088463, мобільний телефон марки «Iphone», чорного кольору з ІМЕ 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 з мобільним оператором « НОМЕР_3 » та 4 sim-карти з мобільним оператором, що поміщено до спец.пакету № lCR0088459.

Відповідно до постанови визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 12.03.2024 речовим доказом визнано: 2 (дві) sim-карти «lifecell, Київстар» та картку з номером; електронні ваги; поліетиленові пакети на застібці різного розміру; мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору з IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 з мобільним оператором « НОМЕР_3 » та 4 sim-карти з мобільними операторами «lifecell, Київстар, 2 (два) Vodafone» та первинне пакування, що поміщено до спец. пакету № SUD 3003464.

Відповідно до постанови визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 26.03.2024 речовим доказом визнано: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,199 г, що поміщено до поліетиленового пакету з відповідними надписами.

Відповідно до постанови визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 19.04.2024 речовим доказом визнано: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 14,435 г. та психотропну речовину, обіг якої заборонено амфетамін, загальною масою 0,011 г., що поміщено до поліетиленового пакету з відповідними надписами.

Відповідно до постанови визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 25.03.2024 речовим доказом визнано: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,469 г, що поміщено до поліетиленового пакету з відповідними надписами.

Відповідно до постанови визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 13.05.2024 речовим доказом визнано: букальний епітелій ОСОБА_4 , 2004 р.н., що поміщено до паперового конверту з відповідними надписами; змиви, що були вилучені з поліетиленових пакунків, що поміщено до спец. пакету, з відповідними надписами; змив з поліетиленового пакетику, що вилучений з ванної кімнати, що поміщено до паперового конверту з відповідними надписами; змив з чотирьох поліетиленових пакетиків, що вилучений в туалеті та поміщено до паперового конверту з відповідними надписами.

За правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Застосовуючи вказані правила, суд вважає, що відповідно до п. 3, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, наркотичні засоби та спеціальне упакування, змиви, сім-картки та упакування до них необхідно знищити.

Своєю чергою, згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян …

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Отже, на підставі вказаної норми спеціальній конфіскації підлягають мобільні телефони, електронні ваги, які вилучені в ОСОБА_4 , оскільки вони використовувалися для вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, дізнавачем, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 4-1) тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

У ході судового розгляду встановлено, що згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2024 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 11 березня 2024 року в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 2 (дві) sim-карти та картку з номером, електронні ваги, поліетиленові пакети на застібці різного розміру та предмети, які вилучено під час особистого обшуку ОСОБА_4 : мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору з IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 з мобільним оператором « НОМЕР_3 » та 4 sim-карти з мобільним оператором.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже, оскільки кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 розглянуте, потреба в подальшому існуванні арешту відпала.

У зв`язку з цим, суд скасовує арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2024 року.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Суд зазначає, що запобіжний захід до набрання вироком законної сили обирається з метою забезпечення його виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до пар. 1 (а) статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, «… За правом багатьох країн … затримання у очікуванні розгляду апеляції вважається попереднім триманням під вартою, і засуджена особа не починає відбувати своє покарання, поки вирок не набере чинності. … Однак відмінності між підходами до процедури призначення покарання є відмінності за формою, а не за суттю, якщо розглядати наслідки для зацікавленої особи. Слід вважати, що стаття 5 § 1 (а), яка нічого не каже про припустимі форми правового механізму, за яким особа може законно триматися під вартою «після засудження», залишає державам-учасницям свободу вибору в цьому питанні» («Monnel and Morris v. the United Kingdom», рішення ЄСПЛ від 02 березня 1987 року § 47).

«Обвинувачений вважається затриманим «після засудження компетентним судом» у значенні статті 5 § 1 (a) після того, як рішення було винесено в першій інстанції, навіть якщо воно ще не виконується і підлягає оскарженню» («Руслан Яковенко проти України», рішення ЄСПЛ від 04 вересня 2015 року, заява № 5425/11, § 46)

«Термін «після засудження» не можна тлумачити, так, ніби він стосується лише остаточного засудження... Не можна ігнорувати того, що винуватість особи, яка тримається під вартою під час апеляційного або наглядового провадження, вже встановлена в ході судового розгляду, проведеного відповідно до вимог статті 6». («Wemhoff v. Germany», рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 року, § 9).

Отже, відсутня необхідність у будь-якому клопотанні, оскільки суд у цьому випадку діє у якості влади, що призначила покарання і забезпечує його виконання, а не вирішує спір між сторонами.

Також, відсутня потреба аналізувати питання, необхідні для тримання під вартою до вироку; розумна підозра стає неактуальною, оскільки є вже висновок про винуватість; ризики не мають значення, оскільки відбувається де факто відбування покарання; обґрунтованість вироку не потребує періодичного перегляду.

Отож, з огляду на призначене ОСОБА_4 покарання позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили до неї необхідно застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою

Відповідно до ст. 205 КПК України, ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. 100, 124, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 14 березня 2025 року, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та призначити їй покарання:

- з урахуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 309 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 12.10.2023, остаточне визначивши ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили застосовувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, строк її попереднього ув`язнення з 11 березня 2024 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 31 619, 76 грн.

Скасувати арешт, який накладений, згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2024 року на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 11 березня 2024 року в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 2 (дві) sim-карти та картку з номером, електронні ваги, поліетиленові пакети на застібці різного розміру та предмети, які вилучено під час особистого обшуку ОСОБА_4 : мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору з IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 з мобільним оператором « НОМЕР_3 » та 4 sim-карти з мобільним оператором

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, конфіскувати в дохід держави:

- мобільний телефон марки «Iphone», чорного кольору з ІМЕ 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 з мобільним оператором « НОМЕР_3 »; електронні ваги, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Речові докази: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,155 г, що поміщено до поліетиленового пакету з відповідними надписами; особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,231 г, що поміщено до поліетиленового пакету з відповідними надписами; предмет з нашаруванням чорного кольору, що поміщено до спец. пакету № ICR0082362, 5 (п?ять) поліетиленових пакетів на застібці з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, що поміщено до спец. пакету № ICR0082363, з яких за допомогою ватної палички та води для ін?єкцій було зроблено змив та поміщено до паперового конверту з відповідними написами; 8 (вісім) поліетиленових пакетів на застібці з вмістом невідомої речовини білого кольору, що поміщено до спец. пакету №ICR0082356; поліетиленовий пакет на застібці з вмістом невідомої речовини білого кольору, що поміщено до спец. пакету № ICR0088464, з яких за допомогою ватної палички та води для ін?єкцій було зроблено змив та поміщено до паперового конверту з відповідними написами; 2 (дві) sim-карти та картку з номером, що поміщено до спец. пакету №ICR0088460; поліетиленові пакети на застібці різного розміру, що поміщено до спец. пакету № INZ2100541; поліетиленовий пакет на застібці з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, що поміщено до спец. пакету №lCR0088457, з якого за допомогою ватної палички та води для ін?єкцій було зроблено змив та поміщено до паперового конверту з відповідними написами; предмет з невідомою речовиною чорного кольору, що поміщено до спец. пакету № ICR0088463; 4 sim-карти з мобільним оператором, що поміщено до спец.пакету № lCR0088459; 2 (дві) sim-карти «lifecell, Київстар» та картку з номером; поліетиленові пакети на застібці різного розміру; та 4 sim-карти з мобільними операторами «lifecell, Київстар, 2 (два) Vodafone» та первинне пакування, що поміщено до спец. пакету № SUD 3003464; особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,199 г, що поміщено до поліетиленового пакету з відповідними надписами; особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 14,435 г. та психотропну речовину, обіг якої заборонено амфетамін, загальною масою 0,011 г., що поміщено до поліетиленового пакету з відповідними надписами; особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,469 г, що поміщено до поліетиленового пакету з відповідними надписами; букальний епітелій ОСОБА_4 , 2004 р.н., що поміщено до паперового конверту з відповідними надписами; змиви, що були вилучені з поліетиленових пакунків, що поміщено до спец. пакету, з відповідними надписами; змив з поліетиленового пакетику, що вилучений з ванної кімнати, що поміщено до паперового конверту з відповідними надписами; змив з чотирьох поліетиленових пакетиків, що вилучений в туалеті та поміщено до паперового конверту з відповідними надписами, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою строк апеляційного оскарження починає свій перебіг, з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України вручити учасникам судового провадження копію повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8