Справа №:755/5589/22
Провадження №: 1-кп/755/191/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "21" червня 2023 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та застосування запобіжного захожу у виді нічного домашнього арешту ОСОБА_8 кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000864 від 11.04.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, без реєстраційного обліку на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 28.12.2020 року вироком Оболонського районного суду міста Києва за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України до 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

встановив:

у судовому засіданні суд, відповідно до ст. 331 КПК України, поставив на обговорення питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 оскільки раніше визначений ухвалою суду строк закінчується.

Прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту.

Крім того, прокурором було подане клопотання, в якому просив продовжити строк тримання під вартою без визначення розміру застави відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були встановлені під час обрання та продовження відносно нього виняткового запобіжного заходу, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати. Інші, більш м`які, запобіжні заходи не можуть забезпечити обвинуваченому ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу домашній арешт просили застосувати особисте зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 , ОСОБА_4 заперечили проти продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього додаткових обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного:

відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За приписами статті 177 КПК України підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.

При вирішені даного питання, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (Заява N 40107/02) Суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980 009) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Відповідно до положень ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Вирішуючи питання про застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту судом враховуються тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про його особу, його стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, офіційно не працює. Обраний під час досудового слідства, під час судового розгляду запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_8 не порушив.

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати нічниій домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки на даний час не відпали ризики, з якими закон пов`язує можливість застосування домашнього арешту, а в матеріалах кримінального провадження наявні обставини, які виправдовують подальше продовження вказаного запобіжного заходу.

При розгляді питання про доцільность продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки прокурором у супереч ст. 194 КПК України не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Але, враховуючи те, що прокурором доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження уявляється доцільним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням передбачених ч.5 ст.194 КПК України, обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 199, 331, 376, 395 КПК України, суд, -

постановив:

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_3 , заборонивши залишати житло у період часу з 23 год. 00хв до 06 год 00 хв. наступного дня, строком на 60 діб до 19 серпня 2023 року включно.

З покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України :

- прибувати до Дніпровського районного суду м. Києва за першою вимогою в судові засідання у даному кримінальному провадженні;

- не відлучатись з м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати житло цілодобово, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття чи бомбосховищ, строком на 60 діб до 19 серпня 2023 року включно.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язків передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до Дніпровського районного суду м. Києва за першою вимогою в судові засідання у даному кримінальному провадженні;

- не відлучатись з м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення шляхом звільнення ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинувачених.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя