Справа № 152/1046/19
Провадження №11-кп/801/182/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000135 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6

захисника обвинуваченого: ОСОБА_8

представника третьої особи захисника: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000135 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 мотивовано тим, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16.01.2025 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до закінчення апеляційного розгляду, але не більше шістдесят днів , починаючи з 16.01.2025 року, тобто до 17.03.2025 року.

Враховуючи обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, існують достатні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти існуючим ризикам, тому продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 виправдане.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який просив задоволити клопотання, продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, захисника ОСОБА_8 , який покладався на розсуд суду, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення клопотання, представника третьої особи захисника ОСОБА_9 , яка покладалася на розсуд суду, обговоривши доводи клопотання прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч.1, ч.2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.12.2023 ОСОБА_7 за ст. 27 ч. 3 - 187 ч. 4, 257, 263 ч. 1, ч.1 ст. 70 КК України засуджено до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.11.2024 року ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід

у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 25 січня 2025 року включно.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16.01.2025 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до закінчення апеляційного розгляду, але не більше шістдесяти днів, починаючи з 16.01.2025 року.

З огляду на те, що завершити розгляд поданих захисником обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , обвинуваченим ОСОБА_7 , представником третьої особи захисником ОСОБА_9 апеляційних скарг в суді апеляційної інстанції до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є неможливим, ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, продовжують існувати, на думку суду апеляційної інстанції, наявні підстави для продовження запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи вищевикладене, клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, КПК України, суд апеляційної інстанції ,

ПОСТАНОВИВ :

Задоволити клопотання прокурора.

Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до закінчення апеляційного розгляду, але не більше шістдесяти днів, починаючи з 13.03.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4