КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/274/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ч.2 ст.392 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула у письмовому провадженні, за апеляційною скаргою адвокатки ОСОБА_5 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_6 , ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.03.2024 про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 03.05.2025 включно, із визначенням застави 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження №0001079 від 16.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.1 ст.309, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України /№ 0001079 від 16.09.2022 року, ЄУНС 642/447/24/.

У межах даного кримінального провадження, за клопотанням прокурора, судом першої інстанції у порядку ст. 331 КПК України, розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Враховано тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, серед яких особливо тяжке, карається позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Судом встановлено також і наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати і не зменшились у тому обсязі, як їх раніше встановлено: можливість обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватись від суду, чинити незаконний вплив на свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення. Також зважено й на особу обвинуваченого ОСОБА_6 , з урахуванням чого суд прийшов до висновку про можливість визначити обвинуваченому й альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Із судовим рішенням судді не погоджується сторона захисту.

Адвокатка ОСОБА_5 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Також адвокатка просить зменшити розмір застави, визначеної ОСОБА_6 , - до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої вимоги умотивовує такими доводами.

Судом не достатньою мірою взято до уваги всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України та не досить ретельно оцінено дійсно наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 не намагається перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від суду, оскільки розуміє, що тим самим спричинить собі шкоду, і вказане призведе, у разі визнання винуватим, до призначення йому найсуворішого покарання; також не має намірів обвинувачений й вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Слід зауважити, що всі інші обвинувачені у даному кримінальному провадженні не перебувають під вартою, лише ОСОБА_6 тримається під вартою вже тривалий час.

Захист переконаний, що стосовно обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, як домашній арешт цілодобово, який забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а також ОСОБА_6 не зможе випливати на свідків, здійснювати спілкування з ними.

До того ж, ОСОБА_6 є особою молодого віку, має постійне місце проживання як внутрішньо переміщена особа, має цивільну дружину, від неї спільну малолітню дитину, не судимий. ОСОБА_6 мав неофіційний підробіток, оскільки його дружина та донька потребують його фінансової допомоги; донька потребує постійного лікування.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Згідно із ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Будучи належно повідомленими, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, про дату і час апеляційного розгляду, учасники судового провадження в судове засідання не з`явились, при цьому клопотань про відкладення апеляційного розгляду не надходило.

Стороною захисту заявлене клопотання про проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого та адвоката (заяви № 797/25 від 25.03.2025, № 2226/25 від 25.03.2025); заяви подані як від адвоката ОСОБА_5 , так і від обвинуваченого ОСОБА_6 .

Отже, колегія суддів не убачає підстав, які б перешкоджали апеляційному розгляду за відсутності учасників судового провадження.

Як вбачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває кримінальне провадження №0001079 від 16.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.1 ст.309, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України /№ 0001079 від 16.09.2022 року, ЄУНС 642/447/24/.

Положеннями ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено: під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Вимог закону місцевий суд дотримався.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, а саме: у складі організованої групи, з липня 2022 по липень 2023, вчинив підроблення посвідчень та інших офіційних документів, які видаються установою, організацією, іншою особою, яка має право видавати такі документи, і які надають права або звільняють від обов`язків, з виготовленням підроблених на них голографічних захисних елементів, з подальшим збутом підроблених документів з голографічними захисними елементами третім особам з метою отримання злочинного доходу. Обвинуваченням встановлено, що ОСОБА_6 , у складі організованої групи, протягом вказаного періоду часу, через мережу Інтернет отримував замовлення виготовлення посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, за допомогою програмних ресурсів учасники групи створювали макети нібито офіційних документів, здійснювали їх роздруківку, нанесення імітації голографічних захисних елементів, у подальшому пересилання та збут підроблених документів замовникам за допомогою послуг перевізника ТОВ «Нова Пошта», з отриманням оплати у вигляді грошових коштів.

Повідомлено про підозру ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, повідомлення про підозру 21.07.2023.

Ухвалою слідчого судді від 22.07.2023 застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказані кримінальні правопорушення є нетяжкими та особливо тяжкими; санкція тяжчого із пред`явленого кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, з конфіскацією майна.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Загальний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою не перевищує меж розумного, оскільки тримається він під вартою з липня 2023 року.

Наразі, процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Зважаючи на тяжкість пред`явленого обвинувачення, розуміючи, яка міра покарання загрожуватиме йому у разі визнання винуватим, обвинувачений ОСОБА_6 , без досить сталих соціальних зв`язків, може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочинів, в тому числі на тимчасово окупованих територіях, або вчинити спробу залишити територію країни, може чинити незаконний вплив на свідків з метою зміни ними показань та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 має місце реєстрації проживання, є внутрішньо переміщеною особою, не одружений, безробітний, отже - не має міцних соціальних зв`язків.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

До того ж, судом визначений й альтернативний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді застави.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 406, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвокатки ОСОБА_5 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.03.2024 про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 03.05.2025 включно, із визначенням застави 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4