Справа № 308/5346/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання провідного інспектора Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Ужгородського районного суду Закарпатської області від 30.05.2022 покарання на підставі частини другої статті 74 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

Провідний інспектор Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_5 звернулася до суду з вищевказаним поданням.

Подання мотивоване тим, що 11.07.2022 на виконання до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, надійшли розпорядження за №308/5346/22 від 05.07.2022 та вирок Ужгородського міськрайонного суду в Закарпатській області від 30.05.2022 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вищезазначений вирок того ж дня, був прийнятий до виконання.

14.07.2022 вищезазначеного засудженого, було ознайомлено з вироком, роз`яснено права та обов`язки, покладені на нього вироком суду, умови звільнення від відбування покарання та в результаті чого від нього була відібрана підписка, анкета, із засудженим було проведено профілактичну бесіду про недопущення скоєння ним в подальшому нового злочину, порушень громадського порядку, в яких засуджений власноруч розписався. Також, була винесена постанова «Про встановлення днів явки на реєстрацію», згідно з якою засуджений зобов`язаний з`являтися на реєстрацію до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області в 2 (другий) вівторок кожного місяця, постанова була оголошена засудженому під розпис та заведений листок реєстрації.

За час відбування покарання та перебуваючи на обліку уповноваженого органу з питань пробації, обов`язки, покладені на нього вироком суду, порушив 09.08.2022 року, відповідно, йому було винесено попередження, відібрано пояснення та проведено профілактичну бесіду, потім 13.09.2022, 11.10.2022, 08.11.2022, 13.12.2022, 10.01.2023 вищезазначений засуджений з`являвся на реєстрацію в призначений йому день явки, а саме 2 (другий) вівторок кожного місяця до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області.

Однак, з 14.02.2023 року по 14.05.2024 року, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знову не з`являвся до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області.

На підставі відповідних нормативних документів, Ужгородським РВ було проведено першочергові розшукові заходи із встановлення місцеперебування засудженого. Однак, встановити місце знаходження ОСОБА_4 у визначений строк не представилось можливим, на реєстрацію він не з`явився.

Враховуючи це, 17.04.2023 року Ужгородським районний відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області було скеровано подання для проведення подальших розшукових заходів до Ужгородського відділу поліції № 1 РУП ГУНП України в Закарпатській області.

У зв`язку з систематичним неявками до відділу пробації та на підставі зібраних матеріалів працівниками СКП відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області було заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» № 1202923 від 14.07.2023 року по розшуку вищевказаного громадянина.

Станом на 05 березня 2025 року місце перебування засудженого встановлено не було, до відділу пробації ОСОБА_4 так і не зявився, в зв`язку з чим продовжує перебувати в розшуку.

30.05.2024 року, закінчився іспитовий строк, однак справу вищевказаного громадянина не було направлено в суд у зв`язку із закінченням іспитового строку, оскільки останній оголошений у розшук за неявки до відділу пробації, де і перебуває по сьогоднішній день.

Зазначає, що згідно вироку суду від 30.05.2022 ОСОБА_4 , 23.02.2022 близько 18 год. 00 хв. перебуваючи за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тийглаш, кооператив Росинка, урочище Жиліб, будинок без номера, згідно координат «Google maps» 48.4668854, 22.2306935 шляхом вільного доступу, проник на територію, звідки викрав різного роду металобрухт шляхом відкриття дверей, що були незачинені на ключ, проник до дачного будинку! за вищевказаною адресою, звідки викрав різного роду металобрухт.

При цьому вказує, що органом досудового розслідування встановлено, що загальна кількість викраденого металобрухту становить 105 кілограм, що становить 783,30 гривень.

Посилається на те, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП. та встановлено, що кримінальна відповідальність за, зокрема, за крадіжку настає у випадку, якщо розмір викраденого майна на перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Вказала, що з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 грн. (1240,5x2=2481 грн.).

З огляду на викладене просить вирішити питання при звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного судом покарання.

В судове засідання представник Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

В судове засідання засуджений ОСОБА_4 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

В судове засідання прокурор не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), суд розглядає подання за відсутності учасників провадження без фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Перевіривши матеріали подання, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2022 було затверджено угоду про визнання винуватості від 30.05.2022, угоду, укладену між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.02.2025 у задоволенні подання провідного інспектора Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Ужгородського районного суду Закарпатської області від 30.05.2022 покарання на підставі частини другої статті 74 Кримінального кодексу України відмовлено, у зв`язку з тим, що іспитовий строк, встановлений ОСОБА_4 вироком суду від 30.05.2022 строком 2 роки, сплив 30.05.2024. А отже, він вважається таким, що відбув покарання повністю. Доказів про вчинення ним нового кримінального правопорушення суду надано не було.

При повторному зверненні до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання, органом пробації належним чином обґрунтовано подання такого клопотання та надано докази того, що ОСОБА_4 перебуває в розшуку у зв`язку з порушенням обов`язків, які покладені на нього рішенням суду.

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Із вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2022, яким було затверджено угоду про визнання винуватості від 30.05.2022, угоду, укладену між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , вбачається, що загальна вартість викраденого засудженим майна становить 783,30 грн. Подія злочину мала місце в 2022 році.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року (далі - Закон України №3886-ІХ), яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, суд бере до уваги правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що містяться в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), згідно яких, Закон України №3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом України № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року становить 2481 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 1240,50 гривень на 2022 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст. 51 КУпАП) становить 2481 гривні.

Як вбачається з вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2022 загальна вартість викраденого засудженим 23.02.2022 майна становить 783,30 грн., що є меншим розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 23.02.2022. Тому таке діяння, станом на день розгляду подання, не є кримінально караним.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин засуджений підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного заявлене подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Подання провідного інспектора Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону відповідно до частини другої статті 74 Кримінального кодексу України відносно засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2022 ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2022 у справі №308/5346/22 покарання за ч. 3 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст.74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1