Справа № 466/8175/24
Провадження № 1-кп/466/718/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«07» квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Львова, українця, громадянина України, розлученого, на утриманні дитина 2009 року народження, з неповною середньою освітою, гранатометника 2 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , військове звання «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 під час проходження військової служби за мобілізацією у ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, не прибув своєчасно з лікувального закладу до розташування ІНФОРМАЦІЯ_4 та в період часу з 25.05.2024р. по 01.07.2024р. був відсутній на службі без поважних причин і не виконував свої службові обов`язки в умовах воєнного стану, чим вчинив нез`явлення з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини. Пояснив, що він дійсно в період з 25.05.2024р. по 01.07.2024р. після виписки з лікувального закладу не повернувся на місце військової служби. Пояснює це поганим станом здоров`я. На даний час ним вживаються заходи для повернення до військової служби. Просить його суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого. Крім повного визнання обвинуваченими своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами, не оспорювались в судовому засіданні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового розгляду.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину повністю та об`єктивно доведена, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо.

Обставини, що пом`якшують покарання, його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання, не встановлені.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.

Законодавством не передбачена можливість застосування ст.75 КК України до даної категорії злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Процесуальних витрат немає, речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок надруковано в нарадчій кімнати в одному примірнику.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому.

Суддя ОСОБА_6