Провадження № 1-в/592/682/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_5 про приведення вироку засудженого ОСОБА_4 у відповідність із Законом України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

у с т а н о в и в:

21.11.2024 року начальник державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням і просить привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вирок Білопільського районного суду Сумської області від 02.11.2023 року щодо ОСОБА_4 з підстав того, що засуджений вчинив крадіжку чужого майна, що мала місце 19.09.2023 року на суму 1206 грн.03 коп., сума завданої шкоди не перевищує суму двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час скоєння злочину та підпадають під кваліфікацію статті 51 КУпАП.

Засуджений ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити та застосувати вказаний Закон України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.

Так, 31.01.2024 року вироком Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання 200 годин громадських робіт. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білопільськом районного суду Сумської області від 20.12.2023 року у виді 5 років 10 днів позбавлення волі. Відповідно до вимог ст.72 КК України і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді 5 років 20 днів позбавлення волі.

20.12.2023 року ОСОБА_4 вироком Білопільського районного суду Сумської області визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і призначено йому покарання 80 годин громадських робіт. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Білопільськом районного суду Сумської області від 02.11.2023 року у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст.72 КК України і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді 5 років 10 днів позбавлення волі.

Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 02.11.2023 року ОСОБА_4 визнаний винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. Призначено йому покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн, за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме: 19.09.2023 крадіжка майна вартістю 1206,03 грн. (ч.4 ст.185 КК України).

Згідно з вимогами частини 3 статті 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, тобто клопотання розглядається в межах вимог.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караними є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2023 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення - становить більше 2684 грн. (1342 х 2 = 2684 грн.).

Таким чином вказане діяння не може вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_4 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд приходить до висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для задоволення подання начальника державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_5 про звільнення від покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Оскільки вироком Білопільського районного суду Сумської області від 31.01.2024 року було застосовано ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Білопільськом районного суду Сумської області від 20.12.2023 року у виді 5 років 10 днів позбавлення волі. Відповідно до вимог ст.72 КК України визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років 20 днів позбавлення волі. На даний час ОСОБА_4 звільнений від покарання за ч.4 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, а визначені 200 годин громадських робіт за ч.1 ст.125 КК України вироком Білопільського районного суду Сумської області від 31.01.2024 року і 80 годин громадських робіт за ч.1 ст.126 КК України вироком Білопільського районного суду Сумської області від 20.12.2023 року є відбутими покараннями відповідно до ст.72 КК України. Тому необхідно вважати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченню за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Керуючись ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Задовольнити подання начальника державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_7 .

Звільнити, на підставі частини 2 статті 74 КК України засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 31.01.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням карності діяння.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченню за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1