Справа №949/2307/24
Провадження №1-кп/949/207/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння - ОСОБА_4 ,

законного представника особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння - ОСОБА_5 ,

захисника особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_9 ,

представника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції - ОСОБА_10 ,

провівши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Дубровиця судове засідання за клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000371 від 13 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України

в с т а н о в и в:

До Дубровицького районного суду Рівненської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000371 від 13 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України відносно малолітнього ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що малолітній ОСОБА_4 13 листопада 2024 року близько 11 години 50 хвилин, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебував в спортивному залі "Заслуцької гімназії", що в селі Заслуччя, по вулиці Велика Гряда, 1, Сарненського району Рівненської області, де під час гри у футбол у нього виник словесний конфлікт із ОСОБА_7 . Після цього, з мотивів особистої неприязні, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс ОСОБА_7 один удар в область лівої скроневої кістки, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забою м"яких тканин лівої скроневої ділянки, уламкового імпресійно/вдавленого перелому лівої скроневої кістки із компресією мозкової речовини, із клінічними ознаками "неврологічної загально-мозкової симптоматики", які у своєму комплексі (сукупності) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином малолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння до досягнення віку, з якого наступає кримінальна відповідальність, передбачена ч.1 ст.121 КК України- умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Малолітній ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні суспільно небезпечного діяння, підтвердивши всі обставини, вказанні в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, а саме те, що він дійсно 13 листопада 2024 року близько 11 години 50 хвилин, перебуваючи в спортивному залі "Заслуцької гімназії", що в селі Заслуччя, по вулиці Велика Гряда, 1, Сарненського району Рівненської області, під час гри у футбол, кулаком правої руки наніс ОСОБА_7 один удар в область лівої скроневої кістки, внаслідок чого той отримав тілесні ушкодження. Він шкодує про вчинене, помирився із ОСОБА_7 та запевнив суд, що більше не буде скоювати протиправних вчинків; просить застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення малолітнім нового кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 не заперечували проти застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 , зазначивши, що претензій до останнього не мають.

Захисник малолітнього - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні вважає за можливе застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 у вигляді передання його під нагляд матері ОСОБА_5 .

У судовому засіданні законний представник малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підтримала клопотання та просила суд застосувати відносно її сина примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі сина під її нагляд, запевняючи суд у тому, що подібних випадків більше не повториться.

Представник ВП №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області - ОСОБА_10 вважає, що даний захід виховного характеру сприятиме перевихованню малолітнього ОСОБА_4 , а тому просила клопотання задоволити.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_9 просила суд клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 задовольнити.

Отже, окрім повного визнання своєї винуватості, вина малолітнього ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21 листопада 2024 року з доданими фототаблицями, у якому зафіксовані обставини вчиненого правопорушення малолітнім ОСОБА_4 (а.п.45-50);

- висновком експерта судово-медичної експертизи №283 від 28 листопада 2024 року, згідно якого у малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , вказані ушкодження у своєму комплексі (сукупності) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (в момент заподіяння). Згідно п.2.1.2, 2.1.3(б,в) "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.95р.(а.п.-63-74)

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним вчинення малолітнім ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, малолітнього ОСОБА_4 ,законного представника малолітнього ОСОБА_4 , його захисника, малолітнього потерпілого та його законного представника, представника підрозділу органу Національної поліції та представника служби у справах дітей, які не заперечували проти застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері, суд дійшов таких висновків.

За вимогами ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_4 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з такого.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру, і якщо слід, то який саме.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 , суд враховує його особу, а саме те, що він позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, не перебуває на обліку в службі у справах дітей, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 12 років, і таким чином не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за скоєне діяння, законний представник відшкодував заподіяну шкоду, вчинив суспільно небезпечне діяння вперше, розкаявся у вчиненому.

У зв`язку з цим, до ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері строком на один рік.

Витрати на залучення експертів під час досудового розслідування відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 368, 370-374, 484, 498, 500 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000371 від 13 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України - задовольнити.

Застосувати відносно малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру, передавши його під нагляд матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 встановити 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено о 15 годині 31 січня 2025 року.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: ОСОБА_1