Номер провадження:1-в/521/1304/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі (в режимі відеоконференції) подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Київського районного суду Одеської області від 04.05.2023 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяців, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси на розгляд надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Київського районного суду Одеської області від 04.05.2023 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяців.

Представник колонії та засуджений, в режимі відеоконференції, подання підтримали та просили привести вирок у відповідність до чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти приведення вироку у відповідність до чинного законодавства, а саме з урахуванням положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року та вважав, що ОСОБА_5 слід вважати засудженим за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Дослідивши зміст подання, надані матеріали та вислухавши думку учасників, суд приходить до таких висновків виходячи з наступного.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП, набув чинності 09 серпня 2024 року.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року (10.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до резолютивної частини судового рішення та 17.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до повного тексту судового рішення) з метою формування єдиної правозастосовної практики прийшла до висновку, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння. Крім того, у даній постанові Об`єднана палата вважає, що Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями185,190,191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Тобто для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (розмір НМ встановлюється на час вчинення правопорушення), Закон № 3886-IX скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України (окрім випадку, якщо такі діяння не підпадають під ознаки іншого кримінального правопорушення).

Враховуючи вказані положення КПК України, а також те, що Закон №3886-ІХ є таким законом, яким скасовано кримінальну протиправність кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190, 191КК України, в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (установлений на час вчинення діяння), суд, в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, може лише вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для звільнення засудженого від призначеного судом (судами) покарання, згідно ч. 2 ст. 74 КК України.

Згідно наданих матеріалів судом встановлено наступне.

16.01.2023 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Київського районного суду м. Одеси за епізодом:

- від 05 серпня 2022 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 185 КК України), сума викраденого майна 1042 гривні.

Два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2022 рік, ця сума становила 2 481 гривень.

Згідно даного вироку, ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

04.05.2023 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Київського районного суду м. Одеси за епізодом:

- від 22 березня 2023 року як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднано з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 186 КК України).

Згідно даного вироку, ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Київського районного суду м. Одеси від 16.01.2023 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 2 місяців.

На даний час ОСОБА_5 за вироком Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2023 року відбуває покарання у Державній установі «Одеська виправна колонія №14».

Згідно статей 537, 539 КПК України, на які посилається начальник колонії, законодавець визначив вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.

За вироком Київського районного суду м. Одеси від 16.01.2023 року ОСОБА_5 засуджений за діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, караність якого з урахуванням положень Закону №3886-ІХ ІХ та правових висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року не усунена в повному обсязі з огляду на кваліфікуючу ознаку «проникнення у сховище».

На стадії виконання вироку (вироків), положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про їх приведення у відповідність до закону шляхом зміни вироків в частині перекваліфікації діянь засудженого, які не підпадають під ознаки крадіжки, однак можуть підпадати під ознаки іншого кримінально караного діяння та виходить за межі повноважень суду, якими він наділений під час вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків згідно ч. 1 ст. 537 КПК України.

Тобто, оскільки діяння за вироком Київського районного суду м. Одеси від 16.01.2023 року може підпадати під ознаки іншого кримінального правопорушення та враховуючи те, що суд на стадії виконання вироку позбавлений повноважень у перекваліфікації дій засудженого, тому за даним вироком він не може бути звільнений від відбування призначеного йому судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України

Діяння, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, за яке ОСОБА_5 засуджено вироком Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2023 року безумовно залишається кримінально караними та Законом №3886-ІХ ІХ його кримінальна протиправність не скасована, враховуючи, що для кваліфікації дій особи за ст. 186 КК (грабіж) розмір викраденого майна значення не має.

Вказані висновки повністю узгоджуються з позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 26 вересня 2024 року по справі №752/4667/22.

У такому разі відсутні підстави для звільнення засудженого ОСОБА_5 від покарання призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяців.

На підставі викладеного суд вважає, що подання начальника колонії задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Київського районного суду Одеської області від 04.05.2023 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяців - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1