КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №552/4087/24
Провадження № 1-кс/552/188/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 за участю заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника заявників ОСОБА_5 , дізнавача ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 на постанову дізнавача про відмову у визнання потерпілими,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 звернулись в суд зі скаргою на постанову дізнавача СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про відмову у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні посилаючись на те, що СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000127 від 21.03.2024 року за ст. 356 КК України. 02.01.2025 року заявниками подана повторна заява про визнання їх потерпілими, проте дізнавач ОСОБА_8 вдруге виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання. Заявникам належить частина житлового будинку в АДРЕСА_1 , інша частина перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які провокують скандали з заявниками. Приймаючи до уваги рельєф місцевості, відстань від дороги до домоволодінні складає 20-30 м та дана земельні ділянка належить Полтавській міській раді. Уся ця територія самочинно захоплена ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де збудовані гараж, сходи, тераси та капітальна бетонна огорожа з хвірткою. Такими діями, дані особи перешкоджають заявникам у користуванні належним їм домоволодінням, обслуговуванням, чинять перешкоди у виготовленні технічної документації на земельну ділянку. Ними не виконується припис Інспекції по контрою за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста щодо демонтажу паркану, що розташований без дозвільних документів на комунальній власності міста. Створені сусідами перешкоди завдають заявникам значної шкоди та значних незручностей кожен день, так як не дають можливості користуватися частиною будинку, а отже є порушенням прав на житло. Не визнання заявників потерпілим дає можливість дізнавачу приймати незаконні рішення , відмовляти у ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.

У судовому засіданні представник заявників ОСОБА_5 скаргу підтримав та пояснив, що постанова є невмотивованою, порушує права осіб, яких він представляє, а тому підлягає скасуванню. Просив скаргу задовольнити.

Т.в.о. заступника начальника СД ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 скаргу не визнала та пояснила, що у ході досудового розслідування перевірялись факти викладені заявниками. Представник власника земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 з будь-якими заявами щодо завдання шкоди не звертався. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 0000127, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 21 березня 2024 року порушено кримінальне провадження за ст. 356 КК України, а саме 21.03. 2024 до ЧЧ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області через канцелярію ОВС надійшла ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 19.03.2024 справа № 552/1512/24 провадження № 1-кс/552/662/24 щодо зобов`язання посадових осіб ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 , ОСОБА_4 ,, ОСОБА_3 за фактом самоуправства громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

02 січня 2025 року ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись з заявою про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні, де зазначили, що їм завдана , як моральна так і фізична шкода, грубо порушені їх права на користування житлом.

Постановою дізнавача СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 про часткову відмову у задоволення клопотання від 09 січня 2025 року відмовив у частині клопотання про визнання потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000127 від 21.03.2024 за ознаками кримінального проступку , передбаченого ст. 356 КК України.

У постанові зазначено, що у ході досудового розслідування встановлено, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 є комунальною власністю виконавчого комітету Полтавської міської ради, тому шкода може бути завдана лише власнику майна. Відповідно до матеріалів кримінального провадження власник майна жодного разу не звертався до органів досудового розслідування із заявою про завдання шкоди у т.ч. матеріальної чи моральної. Оскільки в ході досудового розслідування не встановлені всі об`єктивні дані, які б достовірно свідчили про завдання моральної чи матеріальної шкоди передбаченої чинним законодавством, та у разі встановлення всіх об`єктивних даних , особа , якій завдано шкоду буде визнана потерпілою в рамках кримінального провадження.

Відповідно до ст.24-26 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.

За змістом ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За приписами ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (ч.1). Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч.3). Зміст постанови слідчого врегульований ч.5 ст.110 КПК України. Зокрема, у мотивувальній частині зазначаються зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; а у резолютивній - зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Разом з цим, згідно з ч.6 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

За змістом ч.1 ст.304, ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду. Таким чином, наведені вимоги щодо строку звернення до слідчого судді та підсудності скарги заявником дотримані.

Відповідно до норм ст. 356 КК України самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Злочин, передбачений ст. 356 КК України, є злочином з матеріальним складом та є закінченим з моменту заподіяння самовільним вчиненням певних дій значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Заява заявників щодо визнання їх потерпілими в рамках даного кримінального провадження не містить суми завданої моральної чи матеріальної шкоди з посиланням на належні докази.

Слідчий суддя наголошує, що рішення про визнання або невизнання ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 потерпілими на даному етапі є дискрецією дізнавача за приписами ч.5 ст.40 КПК України, відповідно, суд не може впливати на його прийняття.

Крім того, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст.55 КПК України).

При цьому, на переконання слідчого судді, очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на прийняття відповідного рішення.

Разом з тим, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформулювати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондували нормам ч.5 ст.55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є фактично кінцевим для особи у кримінальному провадженні, відповідно, має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Постанова від 09 січня 2025 року містить мотиви та обґрунтування відмови у задоволенні клопотання щодо визнання заявників потерпілими.

За приписами ч.1,2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вище наведені обставини, враховуючи зазначені заявниками підстави для залучення їх як потерпілих в рамках кримінального провадження № 0000127 від 21.03.2024 за ознаками кримінального проступку , передбаченого ст. 356 КК України, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 на постанову дізнавача про відмову у визнання потерпілими залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 27 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1