Справа № 1-848-06
Провадження № 1-в/191/715/24
У Х В А Л А

іменем України

14 березня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з власних технічних засобів клопотання начальника ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград Дніпропетровської області, цигана, громадянина України, мешканця : АДРЕСА_1 , засудженого :

1) 29.08.2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.86 ч.2, ст..71 ч.1 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку : 20.08.2021 року; кінець строку : 20.10.2025 року.

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло вищезазначене клопотання.

В обґрунтування своїх вимог начальник ДУ зазначив, що згідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.08.2006 року відносно ОСОБА_5 , останній 12.09.2003 року вчинив крадіжку майна, вартість якого становила 348,00 грн., що на момент вчинення правопорушення не перевищувало двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ЗУ №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Від 09.08.2024 року скасовано кримінальну відповідальність за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, ЗУ №3886-ІХ від 09.08.2024 року кримінальну карність вчиненого засудженим діяння, скасовано.

У зв`язку з цим, начальник ДУ «СВК №94» просить звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст..186 ч.2, ст..71 ч.1 КК України у відповідність до чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити частково.

Представник ДУ «СВК (№94)» та засуджений надали заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, дійшов наступного висновку.

Вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 29.08.2006 року ОСОБА_5 засуджений за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 26.12.2003 року у вигляді двох місяців позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_5 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

Вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 26.12.2003 року ОСОБА_5 засуджений за :

- ст..185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі;

- ст.304 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст..71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі..

За даним вироком ОСОБА_5 засуджений за вчинення ним злочину 12.09.2003 року заподіяна майнова шкода потерпілій ОСОБА_6 на суму 348 грн.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX). Зокрема, указаним законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2003 року складає 365,00 грн. А отже, сума соціальної пільги у 2003 році становить 182,50 грн. (365 грн. х 50% = 182,50 грн.). Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст.51 КУпАП станом на 01 січня 2003 року складає 365,00 грн.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Відповідна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21.

У зв`язку із декриміналізацією вчиненого ОСОБА_5 злочину за вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 26.12.2003 року, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для його звільнення від призначеного покарання за даним вироком у зв`язку з усуненням караності діяння ( за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України).

У той же час, ОСОБА_5 не підлягає звільненню на підставі Закону №3886-IX за вироками Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 26.12.2003 року та від 29.08.2006 року, оскільки за даними вироками він засуджений за кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.186, ст..304 КК України, у зв`язку з чим останній має відбувати покарання за даними вироками суду.

Таким чином, клопотання начальника ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94) ОСОБА_7 про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати положення ч.2 ст.74 КК України до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 26.12.2003 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженим за вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 26.12.2003 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст..304, ст..71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженим за вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 29.08.2006 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 26.12.2003 року у вигляді двох місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_5 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши його під варту з моменту затримання в порядку виконання.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання в порядку виконання.

Копію ухвали направити засудженому, начальнику ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1