Справа № 127/8158/25
Провадження № 1-кс/127/3549/25
У Х В А Л А

Іменем України

14 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 14.03.2025 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000074 від 13.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В межах даного кримінального провадження 14.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може продовжити свою злочину діяльність, переховується від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що передбачено ризиками визначеними у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дані підстави свідчать про неможливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі викладеного, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вищевказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відповідно до статті 182 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували, щодо поданого клопотання.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000074, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000074 від 13.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, посади працівників Головного сервісного центру МВС, у тому числі працівників територіальних сервісних центрів регіональних сервісних центрів ГСЦ МВС відносяться до посад державної служби категорії «В».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до Наказу МВС України №777 від 05.11.2020 «Про затвердження порядку реєстрації фізичних та юридичних осіб у системі керування чергою для отримання послуг, які надаються територіальними сервісними центрами МВС та Експертною службою МВС», суб`єктом звернення являється фізична особа або уповноважений представник юридичної особи, які звернулися до ТСЦ МВС та/або Експертної служби МВС для отримання послуг. Для отримання послуг у ТСЦ МВС та/або Експертній службі МВС суб`єкти звернення реєструються в системі керування чергою за допомогою онлайн-сервісу, термінала або уповноважених працівників. Реєстрація в системі керування чергою за допомогою термінала здійснюється суб`єктом звернення самостійно або за допомогою працівника ТСЦ МВС.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що 13.03.2025 громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , придбав автомобіль марки «Honda Civic», 1995 р.в, реєстраційний номер НОМЕР_1 у ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_7 під час спілкування з особою на ім`я ОСОБА_9 дізнався, що можливо здійснити перереєстрації вищевказаного автомобіля без участі власника, однак через технічні проблеми в системі дану процедуру можливо буде здійснити в лютому-березні 2025 року.

ОСОБА_7 переглядав офіційний сайт ГСЦ з метою отримання талонів електронної черги щодо перереєстрації ТЗ в ТСЦ №0541, що за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна 24. Однак отримати талон не вдалося, оскільки не було вільних місць.

Разом з цим, під час спілкування телефоном з чоловіком, який представився ОСОБА_10 , останній повідомив ОСОБА_7 , що для безперешкодного здійснення перереєстрації транспортного засобу необхідно надати неправомірну вигоду у розмірі 4000 гривень за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави з числа керівників ТСЦ №0541.

Так, ОСОБА_7 будучи переконаним, у тому числі у зв`язку із неможливістю отримання електронного талону на обслуговування у ТСЦ №0541, що за інших умов він не здійснить державну перереєстрацію транспортного засобу, з вимогою особи чоловічої статі на ім`я ОСОБА_9 , який у ході досудового розслідування встановлений, як ОСОБА_4 , погодився.

Так, 12.03.2024 ОСОБА_4 , діючи з метою незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_7 про необхідність прибути до ТСЦ №0541, що за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24., для передачі йому неправомірної вигоди у розмірі 4000 гривень за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави з числа керівництва ТСЦ №0541, а саме за здійснення державної перереєстрації автомобіля марки «Honda Civic», 1995 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 . В той же день ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_4 за допомогою месенджера «WhatsApp» на мобільний номер останнього НОМЕР_2 надіслав необхідний пакет документів, а саме фотографії власного паспорту і ІПН покупця, свідоцтва про реєстрацію ТЗ та акт огляду ТЗ., після чого ОСОБА_4 написав ОСОБА_7 , що чекає останнього 13.03.2025 о 10:00 год біля входу в ТСЦ №0541

Приїхавши до м. Вінниці ОСОБА_7 13.03.2025 близько 09:00 год. зупинився неподалік ТСЦ № 0541 та о 09:45 год. зателефонував ОСОБА_4 на номер НОМЕР_2 , на що останній сказав під`їжджати до входу у вищевказаний ТСЦ. Під час зустрічі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 обумовили, що останній може їхати по своїх справах та приблизно через годину зможе приїхати за документами. Після сказаної розмови ОСОБА_7 поїхав по своїх справах, залишивши ОСОБА_4 пакет документів необхідний для перереєстрації транспортного засобу.

На виконання попередньої домовленості з ОСОБА_4 13.02.2025 о 11:00 год ОСОБА_7 прибув до ТСЦ № 0541 та зайшов до приміщення ТСЦ, після чого в супроводі ОСОБА_4 , у якого був весь пакет необхідних документів, підійшли до адміністратора ТСЦ, яка надавала адміністративні послуги за робочим місцем №7, де ОСОБА_4 особисто передав адміністратору документи ОСОБА_7 на автомобіль марки «Honda Civik», 1995 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, 13.02.2025 в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 12 год. 25 хв. адміністратор територіального сервісного центру МВС України № 0541 ОСОБА_11 , здійснила перереєстрацію транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Honda Civik», 1995 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 . Після чого ОСОБА_7 отримав новий технічний паспорт на вказаний транспортний засіб.

Після здійснення перереєстрації автомобіля ОСОБА_7 , за вказівкою ОСОБА_4 , на виконання їх попередньої домовленості, відніс грошові кошти в сумі 4000 гривень до каси Вінницького відділення №42 АТ «Асвіо Банк» яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Михайла Драгоманова 131 та залишив їх начальниці вказаного відділення ОСОБА_12 для подальшої їх передачі ОСОБА_4

13 березня 2025 року о 12 год. 35 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 615 КПК України.

14 березня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №000074 від 13.02.2025; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.03.2025; протоколів допитів свідків; протоколів огляду; протоколу обшуку; повідомлення про підозру від 14.03.2025, інших матеріалів кримінального правопорушення та пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має зареєстроване та постійне місце проживання, одружений, раніше не судимий.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання та особу підозрюваного слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 12:35 год. 11 травня 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 11 травня 2025 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя