ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/3868/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/316/25 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 липня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000193 від 06.06.2024, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 липня 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого електромонтером АТ «Харківобленерго» Лозівського РЕМ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 125 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави. Згідно вироку 05.06.2024, близько 13-30 год., ОСОБА_8 перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , виявив відсутність холодної води, після чого спустившись до підвального приміщення будинку та побачивши слюсаря ОСОБА_11 , особу похилого віку, який проводив ремонтні роботи трубопроводу, де в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними, ОСОБА_8 маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, завдав ОСОБА_11 два удари рукою в обличчя та один удар ногою в область грудної клітини, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців в правій навколо очній ділянці, в правій виличній ділянці, на передній поверхні грудної клітини в області проекції середньо-верхньої третини грудини, крововилив в білонну оболонку правого ока, які за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями. Не погодившись з вироком суду в частині призначеного покарання, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому за частиною 1 статті 125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, в решті вирок суду залишити без змін. Свої вимоги обвинувачений мотивує тим, що суд першої інстанції недостатньо врахував обставини, що пом`якшують покарання та дані про особу самого обвинуваченого, який вину визнає у повному обсязі, кримінальне провадження розглянуто в спрощеному провадженні. Вказані обставини свідчать про його щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення. Обвинувачений звертає увагу суду першої інстанції на те, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей 2007 та 2014 року народження, дружина не працює, інших доходів родина не має, його заробітна плата є єдиним джерелом доходів. Належним чином повідомлені потерпілий ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не прибули, причин неприбуття не повідомили, клопотань про відкладення апеляційного розгляду від них не надходило. Враховуючи, що питання про погіршення процесуального становища обвинуваченого не порушено, апеляційне провадження відкрито саме за його апеляційною скаргою, неприбуття вказаних учасників не є перешкодою для апеляційного розгляду. Інтереси обвинуваченого в суді апеляційної інстанції представляє захисник адвокат ОСОБА_7 . Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого та просила її задовольнити, думку прокурора, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Висновки суду відносно фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого не заперечуються, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції на підставі частини 1 статті 404 КПК України переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги. Надаючи оцінку вироку в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку наявні підстави для призначення обвинуваченому більш м`якого виду покарання, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 408 КПК України є підставою для зміни вироку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. З оскаржуваного вироку вбачається, що обвинувальний акт розглянуто в спрощеному порядку, на підставі частини 2 статті 381 КПК України. Обвинувачений визнав вину в повному обсязі, обставин інкримінованого йому кримінального проступку не заперечував. Судом першої інстанції обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до частини 1 статті 66 КК України, встановлено щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до статті 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку. Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді виправних робіт. Суд апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком, оскільки судом першої інстанції недостатньо враховані особисті обставини життя обвинуваченого, зокрема, наявність на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_10 , 2014 року народження, та ОСОБА_9 , 2007 року народження. Відповідно до характеристики за місцем мешкання, обвинувачений зарекомендував себе з позитивної сторони, в полі зору поліції не перебував, працює в АТ «Харківобленерго» на посаді електромонтера. Обвинуваченим надано фотокопію трудової книжки його дружини ОСОБА_13 , відповідно до якої остання офіційно не працевлаштована. В апеляційній скарзі обвинувачений зазначив, що його дружина не працює, займається домашнім господарством та доглядом за дітьми, інших доходів, окрім його заробітної плати, родина не має. З огляду на наведені обставини, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, враховуючи санкцію частини 1 статті 125 КК України, яка передбачає можливість призначення покарання штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року, а також те, що обвинувачений повністю визнав встановлені органом досудового розслідування обставини, колегія суддів вважає можливим призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в межах санкції статті, що не суперечитиме меті покарання та буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень у подальшому. Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до норм статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про призначення ОСОБА_8 найбільш суворого виду покарання, з передбачених санкцією частини 1 статті 125 КК України, є немотивованим, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення йому покарання у виді штрафу, вважає слушними.

Керуючись статтями 405, пунктом 2 частини 1 статті 407, пунктом 1 частини 1 статті 408, 414, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 липня 2024 року в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання та призначити йому за частиною 1 статті 125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В решті вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 липня 2024 року залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: