КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/5070/24 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/1327/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

власника майна: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0014574 від 07 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно - задоволено.

Накладено арешт на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_9 площею 0,6346 га кадастровий номер :69:159:0003, обліковий код 69:151:0004, обліковий код 69:151:0003, які перебувають у власності територіальної громади міста Києва із забороною проведення будівельних, земляних та інших робіт на арештованій земельній ділянці.

Заборонено особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити будь-які зміни, що стосуються арештованої земельної ділянки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших ресурсів.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

У мотивування скарги зазначає, що задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту слідчий суддя не взяв до уваги тієї обставини, що він набув право власності на житловий будинок загальною площею 30,0 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 0,21 га з кадастровим номером :69:159:0003 згідно договору купівлі-продажу від 12 листопада 2015 року, яка необхідна йому для обслуговування будинку та оформлення права власності на земельні ділянку, яка знаходиться під цим будинком та прилягає до нього.

Вказує, що прокурором не надано будь-яких доказів, які б давали можливість стверджувати про те, що вказана земельна ділянка може бути речовим доказом або ж предметом кримінального правопорушення.

Уважає, що накладення арешту на належне ОСОБА_7 на праві власності нерухоме майно - земельну ділянку грубо порушує регламентоване Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод з протоколами до неї право власності фізичної особи та унеможливлює йому здійснити державну реєстрацію прав на неї, що є неприпустимим.

Посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність накладення арешту на земельні ділянки з метою збереження речових доказів, оскільки матеріали, надані органом досудового розслідування, не підтверджують для встановлення яких саме обставин кримінального провадження існує необхідність у накладенні арешту на вказане майно та не доведено, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є співмірним з потребами досудового розслідування та виправдовує таке втручання у права власника.

Зауважує, що прокурор не надав також доказів того, що земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Києва, що виключало правові підстави для накладення арешту на вказану земельну ділянку.

Окрім того, на переконання скаржника, прокурором не доведено необхідності такого арешту, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а мотивувальна частина оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не відповідає вимогам частини п`ятої статті 173 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення власника майна ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні ВД Солом`янського УП ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження №0014574 від 07 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені слідством особи на основі підроблених рішень суду та інших документів заволоділи наступними житловими об`єктами: житловим будинком за адресою АДРЕСА_11, нежитловою будівлею по АДРЕСА_1 , житловим будинком АДРЕСА_2 , житловим будинком АДРЕСА_3 , а також на підставі документів з ознаками підробки заволоділи квартирами АДРЕСА_6 .

Згідно з Договором від 07 жовтня 1999 року, укладеним між ЗАТ «Відрадний» (продавцем) та Спільним українсько-ірландським підприємством «УКРА-ІР ЛТД» (покупцем), Спільне українсько-ірландське підприємство «УКРА-ІР ЛТД» придбало 347,2 кв.м складського приміщення продовольчої бази під літ. А, що становило 24/100 об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_7 .

За Договором купівлі-продажу від 07 листопада 2003 року ТОВ «УКРА-ІР» придбало у ЗАТ «Відрадний» нежитлові приміщення, що складають 75/100 частин загальної площі нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_7 .

За даними КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» наведеними у листі №062/14-2309 від 27 лютого 2017 року по нежитловому фонду за адресами в

АДРЕСА_7 на праві власності зареєстровано:

- нежитлове приміщення продовольчої бази пл.: літ.А - 1044,1 кв.м, літ.Б - 121,2 кв.м літ.В - 1389,4 кв.м, на праві власності зареєстрована ФДМУ у Жовтневому районі м. Києва, реєстраційне посвідчення, видане БТІ на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів № 26 від 13 січня 1992 року;

- нежитлове приміщення продовольчої бази і літ.А, що складає 24/100 частини від загальної площі нежитлових будівель (від літ.А - 1044,1 кв.м.) загальною площею 347,2 м.кв. на праві власності зареєстровано за Спільним Українсько-Ірландським підприємством «УКРА-ІР ЛТД» у формі ТОВ на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого П`ятою Київською держнотконторою 07 жовтня 1999 року № Зс-298;

- нежитлове приміщення (в літ.А) площею 696,9 кв.м.; нежитлового будинку (в літ.Б) - 224,1 кв.м.; нежитлове приміщення (в літ.В) площею - 11,2 кв.м.; що складає 75/100 частини від загальної площа нежилих будівель - 1389,4 кв.м. на праві власності зареєстровано за ТОВ «УКРА-ІР» на підстав договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_9 , приватним нотаріусом Київміськокругу 07 листопада 2003 року № 6943.

вул. Польова, 69 на праві власності не реєструвалося.

Рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих №422/1 від 05 травня 1975 року «Про відведення земельної ділянки Жовтневому райгастрономторгу під розміщення продовольчої бази» було відведено земельну ділянку площею 0,3 га під розміщення продовольчої бази по вул. Ново-Польовій №71. При цьому забудовника зобов`язано виконати умови архітектурно-планувального завдання ГоловАПУ міськвиконкому, одержати дозвіл на будівництво в Управлінні Держархбудконтролю та спецвідділі по благоустрою міськвиконкому.

Рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих №756/18 від 19 липня 1976 року «Про відведення у постійне користування земельної ділянки Жовтневому райгастрономторгу під розміщення продовольчої бази» було відведено у постійне користування земельну ділянку площею 0,4 га під розміщення продовольчої бази по АДРЕСА_8 . При цьому забудовника зобов`язано відселити жильців з будинків №№67,69, і надати їм житлову площу, дозволено забудовнику знести будинки після відселення жильців.

Рішенням Київської міської ради від 24 квітня 2003 року №412/572 «Про оформлення права користування земельними ділянками» було вирішено оформити Закритому акціонерному товариству «Відрадний» та Спільному українсько-ірландському підприємству «УКРА-ІР ЛТД», за умови виконання п.2.1 цього рішення, право довгострокової оренди на 25 років земельної ділянки площею 0,60 га для експлуатації та обслуговування продовольчої бази на АДРЕСА_7 у Солом`янському районі м. Києва за рахунок земель відведених відповідно до рішень виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 05 травня 1975 року №422/1 «Про відведення земельної ділянки Жовтневому райгастрономторгу під розміщення продовольчої бази» та від 19 липня 1976 року №756/18 «Про відведення у постійне користування земельної ділянки Жовтневому райгастрономторгу під розміщення продовольчої бази».

У п.2.1. цього рішення вказано Закритому акціонерному товариству «Відрадний» та Спільному українсько-ірландському підприємству «УКРА-ІР ЛТД» на: необхідність виконання обов`язків землекористувачів відповідно до вимог статті 96 ЗК України (п.2.1.1.); у місячний термін замовити у Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) документи, що засвідчують право користування (п.2.1.2.); забезпечити вільний доступ для прокладення нових, ремонту та експлуатації існуючих інженерних мереж і споруд, розміщених на земельній ділянці (п.2.1.3.); у разі необхідності проведення реконструкції чи нового будівництва питання оформлення дозвільної та проектно-кошторисної документації вирішувати в порядку визначеному нормативами забудови м. Києва (п.2.1.4.); виконати вимоги, викладені в листі головного управління містобудування та архітектури КМДА від 10 вересня 2001 року № 18-10197 (п.2.1.5); питання пайової участі вирішити згідно рішення ВМР від 27 лютого 2003 року №271/431 «Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва».

Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація в листі від 13 липня 2004 року № 6075/01 надала погодження на відведення земельної ділянки ТОВ «УКРА-ІР» для обслуговування та експлуатації виробничих та складських будівель на АДРЕСА_7 у Солом`янському районі м. Києва.

У заяві №04/06 від 21 лютого 2006 року ТОВ «УКРА-ІР» у зв`язку зі зміною назви підприємства та набуттям права власності на весь майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_7, просило земельну ділянку з номером №69:159:003 зареєструвати за ними.

Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації у листі №05-358/217 від 11 січня 2007 року вказало на те, що відповідно до п. 2 рішення Київської міської ради № 412/572 від 24 квітня 2003 року вирішено оформити Закритому акціонерному товариству «Відрадний» та Спільному українсько-ірландському підприємству «УКРА-ІР ЛТД» право довгострокової оренди на 25 років земельної ділянки площею 0,60 га для експлуатації та обслуговування продовольчої бази на АДРЕСА_7 у Солом`янському районі м. Києва. Договір спільної оренди на підставі вказаного рішення укладено не було.

Чинним законодавством передбачено, що підставою для укладення договору оренди земельної ділянки, що знаходиться у власності територіальної громади, є рішення відповідного органу місцевого самоврядування.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у листі № ЛПВ-18601 від 15 вересня 2016 року адресованому ТОВ «УКРА-ІР» вказував, що підприємством право власності (постійного користування) на землю не оформлено, а тому підприємство зобов`язано сплачувати плату на землю на загальних підставах та подавати податкову декларацію. Також вказано на те, що в міському земельному кадастрі за підприємством обліковується земельна ділянка 69:159:003 (0,6329 га) право власності (користування) на яку не оформлено.

Черговий кадастровий план, витяг з бази даних міського земельного кадастру від 06 жовтня 2004 року та від 06 березня 2006 року, що є складовою технічного звіту про встановлення зовнішніх меж землекористування ділянки № 69159003 СП Українське-Ірландське «УКРА-ІР ЛТД», ЗАТ «Відрадне» містить зображення кадастрового кварталу №69:159. Також цей Витяг містить реєстр земельних ділянок, де земельна ділянка по АДРЕСА_7 рахується за: ЗАТ «Відрадний», Спільне українсько-ірландське підприємство «УКРА-ІР ЛТД» земельна ділянка з кодом 69:159:003, як ділянка, що знаходиться на стадії розробки оформлення прав. Земельна ділянка з кодом 69:151:004 значиться як така, що не надана у власність чи користування без зазначення поштової адреси.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у листі № 05702-1685 від 09 лютого 2023 року адресованому адвокату ОСОБА_10 вказав, що у міському земельному кадастрі ТОВ «УКРА-ІР» обліковується як власник нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці з обліковим кодом 69:159:003 з 14 травня 2001 року. Водночас зазначено, що відомості Міського земельного кадастру не є підтвердженням права власності (користування) земельними ділянками, та носять виключно інформаційний характер.

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер: :96:159:0003: місце розташування: АДРЕСА_7 ; відноситься до земель житлової та громадської забудови; має вид цільового призначення: 02.10 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури; площа земельної ділянки становить 0,6346 га; Інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня; наявні дані про проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок 15 липня 2021 року ФОП ОСОБА_11 ; наявні дані про ряд обмежень у використанні земельної ділянки.

Згідно з копією рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2009 року у справі №2-4098/09 позовні вимоги ОСОБА_12 до Солом`янської районної у м. Києві ради, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» про припинення права власності, перерахунок часток будинку та визнання права власності на будинок - було задоволено.

Припинено право власності і скасовано реєстрацію за ОСОБА_13 на частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 .

Визнано частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , загальна площа якої 30,0 кв.м, жила площа 12,0 кв.м, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,21 га (обліковий номер 69:151:004 згідно Реєстру земельних ділянок), цілим будинком.

Визнано право власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 за ОСОБА_12 в цілому.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» скасувати державну реєстрацію права власності на частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 за ОСОБА_13 та зареєструвати за ОСОБА_12 право власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 .

Між тим, згідно з довідками Солом`янського районного суду м. Києва №6.7/122/2016 від 13 грудня 2016 року та №6.7/126/2016 від 22 грудня 2016 року в провадженні суду не перебувало справи №2-4098/09 за позовом ОСОБА_12 до Солом`янської районної у м. Києві ради, КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна». За даними Єдиного державного реєстру судових рішень під вказаним номером справи і в ту ж дату була розглянута справа за позовом іншої особи.

На підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2009 року у справі №2-4098/09 Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 03 вересня 2009 року було зареєстроване право власності ОСОБА_12 на житловий будинок АДРЕСА_9 , а 03 листопада 2015 року ці дані були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_14 .

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_10 , виданим 09 вересня 2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, будинок має загальну площу 30,0 кв.м, житлову площу 12,0 кв.м, допоміжну площу 18,0 кв.м.

За даними приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 матеріали та документи, на підставі яких було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_9 від 03 листопада 2015 року між продавцем ОСОБА_12 та покупцем ОСОБА_15 , були вилучені на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року у справі №760/21925/16-к.

Так, згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 03 листопада 2015 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , ОСОБА_12 продав будинок АДРЕСА_9 ОСОБА_15 . В договорі вказано, що житловий будинок є загальною площею 30,0 кв.м. Земельна ділянка на якій розташований житловий будинок, що відчужується має обліковий номер 69:151:004 згідно довідки № 07541-026 від 30 жовтня 2015 року виданої Департаментом земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) у власності не перебуває.

Право власності ОСОБА_15 на підставі цього договору було зареєстроване 03 листопада 2015 року.

12 листопада 2015 року ОСОБА_15 продав, а ОСОБА_7 та ОСОБА_16 придбали в рівних долях будинок АДРЕСА_9 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 12 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 . В договорі вказано, що житловий будинок є загальною площею 30,0 кв.м. Відчужуваний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,21 га (обліковий номер 69:151:004). Відповідно до листа №07541-026 виданого 11 листопада 2015 року Виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департамента земельних ресурсів станом на 31 грудня 2012 року та по теперішній час право власності на земельну ділянку не зареєстровано та рішення щодо її передачі у власність чи користування у міському земельному кадастрі Департамента земельних ресурсів виконавчого органу Київради відсутні.

Право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_16 на підставі цього договору було зареєстроване 12 листопада 2015 року.

За даними департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) наведеними в листі № 08/21153 від 12 липня 2023 року, у реєстрі адрес у м. Києві, який ведеться Департаментом згідно з Положенням про реєстр адрес у м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22 травня 2013 року № 337/9394 «Про деякі питання ведення реєстрів адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів у м. Києві», відсутні відомості про документ щодо присвоєння адреси АДРЕСА_9.

З копії листа № 07541-026 від 30 жовтня 2015 року виданого Департаментом земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) ОСОБА_12 вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року згідно з даними міського земельного кадастру в Департаменті земельних ресурсів виконавчого органу Київради земельна ділянка площею 0,21 га (обліковий номер 69:151:004) за ОСОБА_12 на підставі рішень, що засвідчують право власності, зареєстрована не була.

Станом на теперішній час відомості про реєстрацію земельної ділянки та рішення щодо передачі її у власність чи користування, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_9 (обліковий номер 69:151:004) у міському земельному кадастрі Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київради відсутні.

Черговий кадастровий план, витяг з бази даних міського земельного кадастру від 01 жовтня 2015 року містить зображення кадастрових кварталів № 69:151 та № 69:159. Також цей Витяг містить реєстр земельних ділянок, де земельна ділянка по АДРЕСА_7 рахується за: ТОВ «УКРА-ІР» земельна ділянка з кодом 69:159:003п, як ділянки, що знаходяться на стадії розробки оформлення прав оренди строком на 5 років та за ЗАТ «Відрадний», Спільне українсько-ірландське підприємство «УКРА-ІР ЛТД» земельна ділянка з кодом 69:159:003л, як ділянка, що знаходяться на стадії розробки оформлення прав оренди на 25 років. Земельна ділянка з кодом 69:151:004 значиться як така, що не надана у власність чи користування без зазначення поштової адреси.

Крім того, до Київської міської прокуратури скеровано окрему ухвалу Київського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року (справа 760/20232/18 апеляційне провадження 22-ц/824/2404/2023) щодо прийняття відповідних заходів щодо захисту прав територіальної громади м. Києва щодо земельних ділянок з обліковими кодами 69:151:003 та 69:151:004.

Земельну ділянку з кадастровим номером :69:159:0003 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0014574 від 07 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України, про що винесена вмотивована постанова дізнавачем ВД дізнання Солом`янського УП ГУНП в м. Києві про визнання речовим доказом.

01 березня 2024 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0014574 від 07 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно - задоволено.

Накладено арешт на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_9 площею 0,6346 га кадастровий номер :69:159:0003, обліковий код 69:151:0004, обліковий код 69:151:0003, які перебувають у власності територіальної громади міста Києва із забороною проведення будівельних, земляних та інших робіт на арештованій земельній ділянці.

Заборонено особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити будь-які зміни, що стосуються арештованої земельної ділянки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших ресурсів.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_9 площею 0,6346 га кадастровий номер :69:159:0003, обліковий код 69:151:0004, обліковий код 69:151:0003 які перебувають у власності територіальної громади міста Києва із забороною проведення будівельних, земляних та інших робіт на арештованій земельній ділянці з тих підстав, що вказана земельна ділянка у встановленому законом порядку визнана речовим доказом у межах кримінального провадження №0014574 від 07 грудня 2016 року, та відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, а також є предметом досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення виконання всіх необхідних слідчих дій, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини.

Також слідчим суддею правильно встановлено, що прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказана земельна ділянка має відношення до кримінального провадження, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначену земельну ділянку, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на земельну ділянку, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах ОСОБА_18 , колегією суддів не встановлено.

Аргументи ОСОБА_7 про те, що прокурором не надано будь-яких доказів, які б давали можливість стверджувати про те, що вказана земельна ділянка може бути речовим доказом або ж предметом кримінального правопорушення, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане у клопотанні та вилучене майно може бути об`єктом кримінально протиправних дій, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже дане майно відповідає ознакам, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Посилання скаржника на те, що він набув право власності на житловий будинок загальною площею 30,0 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 0,21 га з кадастровим номером :69:159:0003 згідно договору купівлі-продажу від 12 листопада 2015 року, яка необхідна йому для обслуговування будинку та оформлення права власності на земельні ділянку, яка знаходиться під цим будинком та прилягає до нього, а також на те, що накладення арешту на належне ОСОБА_7 на праві власності нерухоме майно - земельну ділянку грубо порушує регламентоване Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод з протоколами до неї право власності фізичної особи та унеможливлює йому здійснити державну реєстрацію прав на неї, що є неприпустимим, не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що питання законності набуття права власності на земельну ділянку підлягає встановленню і перевірці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Доводи апелянта про те, що прокурор не надав доказів того, що земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Києва, що виключало правові підстави для накладення арешту на вказану земельну ділянку, не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються матеріалами судової справи, зокрема, у договорі купівлі-продажу будинку №69 по вул. Польовій в м. Києві від 12 листопада 2015 року, укладеному між ОСОБА_15 , як продавцем, та ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , як покупцями, зазначено, що відповідно до листа №07541-026, виданого 11 листопада 2015 року Виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департамента земельних ресурсів, станом на 31 грудня 2012 року та по теперішній час право власності на земельну ділянку не зареєстровано та рішення щодо її передачі у власність чи користування у міському земельному кадастрі Департамента земельних ресурсів виконавчого органу Київради відсутні.

Окрім того, Черговий кадастровий план, витяг з бази даних міського земельного кадастру від 01 жовтня 2015 року містить зображення кадастрових кварталів №69:151 та №69:159. Також цей Витяг містить реєстр земельних ділянок, де земельна ділянка по вул. Польова, 71 рахується за: ТОВ «УКРА-ІР» земельна ділянка з кодом 69:159:003п, як ділянки, що знаходяться на стадії розробки оформлення прав оренди строком на 5 років та за ЗАТ «Відрадний», Спільне українсько-ірландське підприємство «УКРА-ІР ЛТД» земельна ділянка з кодом 69:159:003л, як ділянка, що знаходяться на стадії розробки оформлення прав оренди на 25 років. Земельна ділянка з кодом 69:151:004 значиться як така, що не надана у власність чи користування без зазначення поштової адреси.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на положення частин другої, третьої статті 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Інші зазначені в апеляційні скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4