Справа № 742/3801/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/147/25
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000414 від 17 квітня 2024 року за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білорічиця Прилуцького району, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

кримінальне провадження закрито, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Місцевим судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 13.04.2024 року, близько 06 години, в період дії на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, та продовженого Указом Президента України від 05 лютого 2024 року №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, керуючись прямим умислом на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, шляхом відчинення хвіртки, за допомогою власної фізичної сили, ОСОБА_9 проник до огородженого господарства потерпілого ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , після чого з двору вказаного господарства викрав велосипед потерпілого ОСОБА_10 , марки «Україна» з рамою жіночого типу, вартість якого, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №435/24-24 від 19.04.2024, становить 1437,00 грн.

У подальшому, ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_9 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням до сховища, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Місцевий суд зазначив, що 09 серпня 2024 року набув чинності закон України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який відповідно ст.5 КК України покращує становище обвинуваченого, оскільки у ст.51 КУпАП визначено розмір дрібного викрадення чужого майна, який становить до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зважаючи, що заподіяна обвинуваченим шкода є меншою за 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Послався на відсутність підстав для закриття кримінального провадження, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки місцевим судом не надано оцінку всьому обсягу обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, зокрема тому, що крадіжку було скоєно з проникненням до володіння потерпілого ОСОБА_10 , що вказує на наявність у діях обвинуваченого ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.162 КК України, а саме незаконного проникнення до сховища потерпілого. Зазначає, що місцевий суд не забезпечив належного захисту прав потерпілого ОСОБА_10 та за наявності належних підстав дії обвинуваченого на ч.1 ст.162 КК України не перекваліфікував, що не узгоджується із завданнями кримінального судочинства. На думку прокурора, суд мав, призначивши судовий розгляд, розглянути провадження у повному обсязі та під час перебування у нарадчій кімнаті перекваліфікувати дії обвинуваченого та відповідно до ст. 374 КПК України ухвалити обвинувальний вирок за ч. 1 ст. 162 КК україни із призначенням прокарання в межах санкції вказаного кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з вказаних в ній підстав, захисника ОСОБА_7 , який просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 частини 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст.412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З аналізу змісту указаної статті убачається, що закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Згідно внесених змін до ст.51 КУпАП, дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ураховуючи положення Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, розмір збитків, необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2024 році, становив 3028, 00 грн.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні 13 квітня 2024 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням до сховища. Сума завданих потерпілому ОСОБА_10 збитків становить 1437, 00 грн.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення цих діянь не перевищувала 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, то місцевий суд дійшов правильних висновків про неможливість притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.185 КК України, проте, залишив поза увагою спосіб вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме, вчинення його з проникненням до сховища потерпілого ОСОБА_10 .

Тому, на переконання колегії суддів, доводи прокурора щодо необхідності кваліфікації вищевказаних дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ст.162 КК України, а саме незаконного проникнення до іншого володіння потерпілого, не позбавлені правових підстав.

Така позиції узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка в постанові від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 з посиланням на ч.3 ст.337 КПК України зазначила, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Проте, усупереч вищезазначених вимог, місцевий суд не проаналізував сукупність доказів у провадженні та фактичні обставини кримінального провадження на наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу іншого кримінального правопорушення, та дійшов передчасного висновку про закриття кримінального провадження.

Отже, враховуючи, що місцевим судом при розгляді кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити, ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння, - скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4