КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6622/24
Провадження № 1-кп/552/416/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2025 м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000255 від 31.05.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костянтинівка, Краматорського району, Донецької області, українки, громадянки України, із середньою технічною освітою, не заміжньої, не маючої на утриманні дітей, офіційно не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

До Київського районного суду м. Полтави 26.09.2024 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000255 від 31.05.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та внаслідок передачі судової справи між суддями надійшов до провадження судді ОСОБА_1 .

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 подала заяву у якій прохала суд призначити їй захисника, повідомила, що не отримала обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Прокурор заперечив вказані обвинуваченою порушення та пояснив, що відповідно до вимог ст. 301 КПК України та враховуючи відмову ОСОБА_6 в отриманні копії обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, копій матеріалів дізнання, такі матеріали скеровані за адресою фактичного проживання АДРЕСА_2 та через адміністрацію гуртожитка за місцем фактичного проживання, про що складений відповідний протокол.

У подальшому судом задоволена заява обвинуваченої та на підставі доручення залучений захисник адвокат ОСОБА_5 , забезпечено отримання ОСОБА_6 обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копій матеріалів кримінального провадження.

Судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000255 від 31.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 призначений на 08.11.2024 (т. 1 а.с. 71-72).

До початку судового розгляду потерпіла ОСОБА_4 подала цивільний позов у кримінальному провадженні від 29.10.2024 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, який прийнятий судом та оголошений у судовому засіданні 08.11.2024.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обставини, встановлені судом.

Судом визнано доведеним обвинувачення про те, що 29.05.2024 близько 21 год 20 хв, ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні спільної кухні гуртожитку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшовши до потерпілої ОСОБА_4 умисно нанесла один удар відкритою долонею правої руки у ділянку лівої надбрівної дуги.

Не зупиняюсь на досягнутому ОСОБА_6 нанесла ОСОБА_4 декілька ударів правою рукою пальці якої були стиснуті в кулак у ділянку голови в області скронево-потиличної ділянки зліва, після чого ОСОБА_6 з силою штовхнула потерпілу правою рукою у ліве плече та вийшла із приміщення кухні.

Того ж дня, близько 22 год 00 хв продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 почала стукати у двері ОСОБА_4 з метою продовження словесного конфлікту, після того як потерпіла відчинила двері своєї кімнати № 506 та вийшла у спільний коридор, ОСОБА_6 умисно нанесла ОСОБА_4 декілька ударів правою рукою пальці якої були стиснуті в кулак у ділянку потилиці та один удар правою ногою у взутті у ділянку лівої ноги в області стегна, чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та розтягнення і перенапруження ключично-акроміального сполучення зліва з теносивіітом біцепса, які кваліфікуються, тільки у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Кваліфікація дій обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_6 за частиною 2 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину не визнала, повідомила суду, що 29.05.2024 навпаки потерпіла ОСОБА_4 заподіяла їй тілесні ушкодження. Свідком таких подій була ОСОБА_7 . Однак, ОСОБА_7 є подругою ОСОБА_4 , а отже у судовому засіданні обмовила її. Вказала, що жодного удару потерпілій 29.05.2024 не завдала. Працівники поліції провели досудове розслідування однобоко, не бажаючи розслідувати факти, які повідомлялись ОСОБА_6 щодо вчинення злочину саме ОСОБА_4 . Пояснити виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої обвинувачена не змогла.

Незважаючи на невизнання винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вина обвинуваченої ОСОБА_6 підтверджується сукупністю наступних доказів, які досліджені у судовому засіданні.

-показами потерпілої ОСОБА_4 , яка повідомила, що проживає у гуртожитку по АДРЕСА_4 . Станом 29.05.2024 була сусідкою обвинуваченої ОСОБА_6 та увечері цього дня зайшла за чайником на кухню гуртожитку, оскільки потребувала теплої води докупати сина ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Несподівано ОСОБА_9 вирвала чайник та почала ображати потерпілу лайкою. Вдарила долонею по голові та у ліве плече. На крики та бійку вийшла сусідка ОСОБА_10 , яка була свідком таких подій. ОСОБА_11 зачинилась у кімнаті та обвинувачена продовжувала конфлікт і коли потерпіла виходила з приміщення кімнати ОСОБА_9 повторно нанесла правою ногою два удари по лівому стегну. Після цього ОСОБА_12 викликала працівників поліції. Від госпіталізації цього дня потерпіла відмовилась, так як ні з ким було залишити малолітнього сина.

Наступного дня ОСОБА_4 відпросились з роботи через погане самопочуття та перебуваючи у місті попрохала невідому жінку викликати швидку. По приїзду швидкої була обстежена лікарями, які надали відповідні медичні рекомендації, від госпіталізації відмовилась через відсутність можливості залишити сина одного. Подальше детальне обстеження встановило надрив м`язів лівого плеча, що потребує значних коштів на лікування. Цивільний позов підтримала у повному обсязі, пояснила, що продовжує лікування, є внутрішньо переміщеною особою, самостійно виховує сина та їй вкрай складно знаходити кошти на лікування, яких не вистачає.

-показами свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що раніше проживала у гуртожитку АДРЕСА_3 .У день коли відбувались події ОСОБА_7 , повернувшись додому з роботи, почула сварку між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , потім почалися крики та свідок, вийшовши на коридор, побачила як ОСОБА_6 на кухні штовхнула ОСОБА_4 , сварка відбувалася через те, що жінки не поділили чайник. Трохи пізніше ОСОБА_7 знову почула зі своєї кімнати, що сварка на коридорі продовжується, відкривши двері побачила, як ОСОБА_6 штовхала ОСОБА_4 , рукою вдарила по голові та била ногами, стукала у двері кімнати, плювала у бік ОСОБА_4 , виражалися нецензурною лайкою, після чого було викликано працівників поліції. Будь-яких ударів у відповідь ОСОБА_13 не наносила, а лише захищалась. На думку свідка нанесені удари могли спричнити потерпілій тілесні ушкодження, зокрема і струс головного мозку. Інших безпосередніх свідків даної події не було.

-показами свідка ОСОБА_14 , яка показала, працює завідувачем гуртожитку №5, де проживають ВПО. Інциденту між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 безпосередньо не бачила, однак як завідувач, проводила з ними бесіду щодо мирного врегулювання конфлікту. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 сварилися давно, їй на телефон постійно приходили скарги від них одна на одну. Після 29.05.2024 бачила ОСОБА_4 з перев`язаною рукою та після цих подій ОСОБА_9 та ОСОБА_12 розселені по різним кімнатам гуртожитку, які знаходяться далеко одна від одної.

-показами свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що наприкінці травня у другій половині дня, гуляла з дитиною на дитячому майданчику. Як їй пізніше стало відомо, громадянка на прізвище ОСОБА_4 , попрохала викликати швидку допомогу, бо їй стало погано, дуже боліла голова та казала, що шумить в голові. Викликавши швидку допомогу, її лікарі оглянули та у подальшому хотіли забрати до лікарні для детального обстеження, однак остання відмовилась, оскільки ні з ким було залишити малолітню дитину.

-показами свідка ОСОБА_16 , яка повідомила, що працює на посаді чергової у гуртожитку №5. Точної дати подій не пам`ятає, однак у ході сварки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 двічі викликалась поліція та швидка. З розмов та пояснень поліцейських стало зрозуміло, що відбувся неприємний інцидент між жінками, вони побились. Зі слів свідка ОСОБА_16 вона чула як ОСОБА_9 вимовила такі слова: «Я тоже їй дала». Між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 раніше також були конфлікти, однак з іншими мешканцями вони не конфліктували. Тілесних ушкоджень ані у потерпілої ОСОБА_17 , ані у обвинуваченої ОСОБА_9 не бачила, однак у день бійки приїжджала швидка медична допомога, яка оглядала ОСОБА_9 .

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000255 від 31.05.2024, відповідно до якого 30.05.2024 до чергової частини ВП №1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області надійшла письмова заява ОСОБА_4 про вчинення щодо неї кримінального правопорушення ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 136);

-даними рапорта про прийняття заяви та реєстрацію кримінального правопорушення ЄО №8161 від 30.05.2024, згідно якого 30.05.2024 о 19 год 05 хв надійшло повідомлення від служби «102» 1 МКЛ травмпункту, про те, що 29.05.2024 потерпілій ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 137);

-даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення у потерпілої ОСОБА_4 від 30.05.2024, згідно якого 29.05.2024, близько 21 год 00 хв, за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_5 , отримала тілесні ушкодження від сусідки ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 138);

-відомостями викладеними у листі з додатком КП «1-А Міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», за яким надано витяг із журналу №7 амбулаторних хворих по травмпункту відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги за 2024 рік та відповідно до якого ОСОБА_4 звернулася за медичною допомогою 30.05.2024 унаслідок отримання 29.05.2024 тілесних ушкоджень від сусідки ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 140-142).

До журналу доданий оптичний диск на яких міститься МСКТ та рентген від 30.05.2024 (т. 1 а.с. 143);

-постановою про визнання речовими доказами та речовими доказами, відповідно до якої визнано речовим доказом компакт диск CD-R «HP» 52X, який було надано КП «Полтавський

обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради», та який містить аудіозапис виклику вшидкої медичної допомоги 30.05.2024 (т. 1 а.с. 144-145);

-даними протоколу огляду місця події від 13.06.2024 з додатком у вигляді фототаблиці до нього. Відповідно до протоколу оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_6 , у якій на час вчинення кримінального правопорушення проживала ОСОБА_6 та кімнати АДРЕСА_7 , у якій мешкала потерпіла ОСОБА_4 . Останні були сусідками, вхідні двері у кімнати знаходилися поруч. Спільну кухню гуртожитку та місцерозташування чайника (т. 1 а.с. 146-153);

-висновком експерта №446 від 21.06.2024, відповідно до якого проведенням судово - медичної експертизи ОСОБА_4 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми струсу головного мозку та розтягнення і перенапруження ключично - акроміального сполучення зліва з теносивітом біцепса, які утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук, в тому числі і стиснуті в кулак чи будь - який інший предмет з подібною характеристикою, не менше, як від двократної дії травмуючи факторів, в напрямку, переважно, спереду - назад та з достатньою силою і можливо в строк і за обставин вказаних в постанові і представленій медичній вище і які кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров?я. Дані тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках досяжних, але не характерних для самоспричинення (т.1 ст. 178-180);

-даними протоколу про проведення слідчого експерименту від 13.06.2024 з додатком у виді фототаблиці за участю потерпілої ОСОБА_4 , яка за допомогою статиста показала механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 29.05.2024. На фото №№2,3 потерпіла показала детальний механізм удару відкритою долонею правою руки у ділянку лівої надбрівної дуги потерпілої, фото №4,6,7 механізм нанесення декількох ударів рукою стиснутою у кулак по голові потерпілої, в області скронево-потиличної ділянки зліва, фото №5 удар правою рукою у ліве плече, фото №8 удар правовою ногою у ділянку стегна лівої ноги ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 154-162);

-даними висновку експерта №519 (додатковий) від 27.06.2024, відповідно до якого покази потерпілої ОСОБА_4 , надані нею 13.06.2024, в ході проведення слідчого експерименту за її участю, не протирічать об`єктивним даним судово - медичної експертизи ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 181-182);

-довідкою рентгенологічного відділення від 30.05.2024 №10258 та мультиспіральною комп`ютерною томографією, які свідчать, що наступного дня після отримання тілесних ушкоджень потерпіла зверталась до лікувальних закладів з метою обстеження травмованих частин тіла та суглобів (т. 1 а.с. 163-164);

-даними довідки №7103 від 30.05.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 встановлений діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м?яких тканин голови та обличчя (т. 1 а.с. 165);

-копією медичної документація, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_4 зверталася за медичною допомогою у зв`язку із лікуванням отриманих тілесних ушкоджень від ОСОБА_6 , проведений прийом офтальмолога, невролога, проведений рентген, призначене лікування, зокрема такі ліки: налгезін, діакарб та інші (т.1 а.с. 163-169, 171);

-даними листа від КП «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради», відповідно до якого надано копію карти виїзду на виклик бригади екстреної медичної допомоги від 30.05.2024 за адресою: м. Полтава, площа Незалежності до потерпілої ОСОБА_4 з додатком у вигляді аудіо запису виклику на CD-R диску.

Відповідно до карти виїзду ШВМД №586 від 30.05.2024 у потерпілої ОСОБА_4 встановлений діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, травми заподіяні сусідкою 29.05.2024 (т. 1 а.с. 172-174);

-даними протоколу огляду цифрового носія та перегляду інформації від 17.06.2024, відповідно до якого оглянутий компакт диск CD-R на якому міститься аудіо запис виклику бригади екстреної медичної допомоги від 30.05.2024. Під час такого виклику невідома особа повідомляє оператору, що громадянка ОСОБА_18 дуже погано себе почуває, болить голова, просить приїзду швидкої допомоги. Такий аудіозапис досліджений і в судовому засіданні (т. 1 а.с. 175-177 );

-копією листка непрацездатності потерпілої ОСОБА_4 від 03.06.2024, період непрацездатності 30.05.24 до 07.06.2024 включно (т. 1 а.с. 170);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.07.2024 за участю свідка ОСОБА_7 з додатком у вигляді фототаблиці, згідно з яким ОСОБА_7 розповіла та показала на місці обставини та механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 обвинуваченою ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 184-191);

-висновком експерта №571 (додатковий) від 15.07.2024, відповідно до якого покази свідка ОСОБА_7 , надані нею 11.07.2024, під час проведення слідчого експерименту за її участю, не протирічать об`єктивним даним судово - медичної експертизи потерпілої ОСОБА_4 в пунктах механізму, давності і анатомічної локалізації та частково протирічать в пункті кількості встановлених тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4 , а саме свідок не розповіла та не відобразила (відсутня фототаблиця) утворення у потерпілої тілесного ушкодження в ділянці «лівого плечового суглобу» (т. 1 а.с. 192-193).

Враховуючи, що допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 чітко вказала на механізм заподіяння тілесних ушкоджень у ділянці лівого плечового суглобу потерпілої, а також те, що сама потерпіла ОСОБА_4 вказала на отримання такого тілесного ушкодження, відтворила механізм його заподіяння під час проведення слідчого експерименту від 13.06.2024, який у подальшому підтверджений висновком експерта №519 від 27.06.2024, суд вважає доведеним факт заподіяння такого тілесного ушкодження «лівого плечового суглобу».

-відповідно до постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 31.05.2024 старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000255 визначено прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 139).

Мотиви неврахування судом окремих доказів.

У судовому засіданні 18.03.2025 допитаний свідок сторони захисту ОСОБА_19 , яка повідомила, що проживає з ОСОБА_6 у гуртожитку по АДРЕСА_8 . Свідком конфлікту між обвинуваченою та потерпілою не була. Коли відбувались згадані події перебувала у кімнаті разом зі своєю матір`ю ОСОБА_20 . Остання також не була і не могла бути свідком бійки, на даний час тяжко хворіє, та не може з`явитись у судове засідання для допиту.

Враховуючи приписи ст. 95 КПК України, письмову заяву ОСОБА_20 (т. 2 а.с. 28), суд відмовив стороні захисту у повторному виклику та допиту свідка ОСОБА_20 , оскільки остання не була свідком вчинення кримінального правопорушення, їй не відомі будь-які інші обставини щодо вчинення, які підлягають доказуванню.

Суд також не враховує докази у виді відеозапису від 07.06.2024 приміщення кухні гуртожитку, наданого обвинуваченою ОСОБА_6 . Наявність на такому відеозапису особи потерпілої ОСОБА_4 , яка 07.06.2024 пре білизну, жодних чином не спростовує висновків суду та фактичних даних вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_6 .

Означене процесуальне рішення суду не вплинуло на повноту, всебічність та об`єктивність розгляду справи.

Позиції учасників судового розгляду

Прокурор ОСОБА_3 , вважаючи доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просила суд призначити покарання за частиною 2 статті 125 КК України у межах санкції статті у виді громадських робіт на строк 240 годин, вважала, що також підлягає задоволенню цивільний позов потерпілої, питання речових доказів пропонувала вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 просила суд цивільний позов задовольнити повністю, призначити ОСОБА_6 покарання за частиною 2 статті 125 КК України у межах санкції статті у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Захисник обвинуваченої, просив ухвалити виправдувальний вирок, оскільки вина ОСОБА_6 не доведена поза розумним сумнівом, у задоволенні цивільного позову просив відмовити повністю.

Обвинувачена ОСОБА_6 , не визнаючи вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просила ухвалити виправдувальний вирок.

Мотиви призначення покарання та обставини, які характеризують обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченій суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженею так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинувачених, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд не встановив обставин пом`якшуючих та обтяжуючих покарання.

Згідно з досудової доповіді Київського районного відділу в Полтавській області від 14.11.2024 ризик повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний час та не становить високої небезпеки для суспільства. У випадку, якщо суд дійде висновку про можливість призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, орган пробації вважав доцільним покласти на обвинуваченого обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Відповідно до довідки КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_6 в даному закладі на лікуванні не перебувала (т. 1 а.с. 194). Згідно довідки Відокремленого підрозділу Обласна консультаттивна психоневрологічна поліклініка зі стаціонаром №1 ОСОБА_6 до даного закладу за медичною допомогою не зверталася (т. 1 а.с. 195). За інформацією КП «Полтавський обласний центр терапії залежності Полтавської обласної ради» ОСОБА_6 у даному закладі на обліку не перебуває (т. 1 а.с. 195).

Згідно з відомостями Управління інформаційної та аналітичної підтримки ГУ НП в Полтавській області від 17.06.2024 ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася (т. 1 а.с. 197).

Відповідно до частини 5 статті 12 КК України, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 125 КК України є кримінальним проступком у сфері кримінальних правопорушень проти здоров`я людини, який вчинений з умисною формою вини.

Суд бере до уваги дані досудової доповіді та вважає, що виправлення й перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.

Одночасно, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , з урахуванням даних особи винної, яка офіційно не працює та не має джерела доходу, відношення обвинуваченої до вчиненого нею кримінального правопорушення, зокрема відсутності негативної оцінки своїх дій, їх осуду, а також те, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, заробітку, натомість має статус внутрішньо переміщеної особи, суд не вбачає підстав для призначення покарання у виді штрафу, виправних робіт чи пробаційного нагляду.

Суд враховує позицію прокурора, законного представника потерпілого, представника потерпілого, які вважали, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а справедливим та достатнім покаранням будуть громадські роботи.

Таким чином, ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, а саме у виді громадських робіт на строк 240 годин. Таке покарання, на переконання суду, є справедливим, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, відповідає особі обвинуваченої та є достатнім, для досягнення визначеної ст. 50 КК України мети покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень, що вирішуються судом при ухваленні вироку.

Потерпіла ОСОБА_4 заявила цивільний позов у кримінальному провадженні про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказала, що внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення та заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень її систематично турбує головний біль, вона вимушена щоденно змушена пити ліки, що тягне за собою додаткові витрати, травма голови зробила тиск нестабільним, який протягом дня то надто знижений, то підвищений. Окрім матеріальної шкоди, вказала що їй завдано також i моральну шкоду, оскільки потерпіла не має можливості належним чином лікуватись, оскільки ні з ким залишити дитину, через сильний головний біль, нудоту, головокружіння та біль у плечі, не могла нормально приготувати їжу, повести дитину на зайняття, вивести на прогулянку та виконувати інші побутові дії для створення нормальних умов існування дитини. Окрім того, ОСОБА_6 наносила тілесні ушкодження фактичного у присутності малолітньої дитини, що було додатковим психотравмуюючим фактором. Загалом просила стягнути витрати на лікування в розмірі 4578 гривень та моральну шкоду в розмірі 15000 гривень.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник позов не визнали повністю.

Заслухавши у судовому засіданні сторін та учасників судового провадження, вирішуючи цивільний позов та надаючи оцінку доказам на його обґрунтування, суд виходить з такого.

Установлено, що 29.05.2024 близько 21 год 20 хв, ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні спільної кухні гуртожитку № 5 по вул. Сковороди, 1/3 у м. Полтава, підійшовши до потерпілої ОСОБА_4 , умисно нанесла удар відкритою долонею правої руки у ділянку лівої надбрівної дуги, декілька ударів правою рукою пальці якої були стиснуті в кулак у ділянку голови в області скронево-потиличної ділянки зліва, декілька ударів правою рукою пальці якої були стиснуті в кулак у ділянку потилиці та один удар правою ногою у взутті у ділянку лівої ноги в області стегна, чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та розтягнення і перенапруження ключично-акроміального сполучення зліва з теносивіітом біцепса, які кваліфікуються, тільки у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Перелік призначень необхідних медичних препаратів ОСОБА_4 зазначений у амбулаторній карті (т. 2 а.с. 55-59).

Потерпілою вказано, що витрати на лікування складають 4578 грн. Водночас установлено, що за період з 29.05.2024 по теперішній час на лікування потерпілою витрачені грошові кошти в сумі 4577,52 грн, що підтверджується дослідженими фіскальними чеками (т. 1 а.с. 81-83).

Відповідно довідки №7103 від 30.05.2024 ОСОБА_4 встановлений діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м?яких тканин голови та обличчя (т. 1 а.с. 79).

Надаючи оцінку таким доказам, суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Щодо стягнення заподіяної матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У ст. 129 КПК України передбачено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Також у ч. 1 ст. 1199 ЦК України вказано, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. Після досягнення потерпілим чотирнадцяти років (учнем - вісімнадцяти років) юридична або фізична особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому також шкоду, пов`язану із втратою або зменшенням його працездатності, виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати.

Дослідивши амбулаторну карту хворої ОСОБА_4 та призначення ліків, надані чеки та квитанції про оплату послуг і товарів, суд дійшов висновку, що доведені витрати на лікування складають 4577,52 грн, а отже в частині стягнення матеріальної шкоди позов підлягає частковому задоволенню та з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 слід стягнути матеріальну шкоду (витрати на лікування) в розмірі 4577,52 грн.

Щодо стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з викладених норм закону та враховуючи висновок суду про винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення у неї наявний обов`язок відшкодувати завдану потерпілій моральну шкоду.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

При цьому слід зазначити, що визначення розміру моральної шкоди, яка була заподіяна потерпілому, є прерогативою виключно суду, який з урахуванням обставин, умов, вказаних у ст. 23 ЦК України, встановлює суму грошового стягнення, яку необхідно компенсувати особі, яка зазнала моральних страждань внаслідок протиправних дій обвинуваченого.

Неправомірними діями ОСОБА_6 заподіяно ОСОБА_4 моральну шкоду, яка полягає в отриманні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та при визначенні справедливого розміру моральної шкоди суд враховує, що потерпіла тривалий час відчувала сильний головний біль, нудоту, головокружіння та біль у плечі. Був суттєво порушений її звичайний уклад життя, не могла утримувати та виховувати малолітню дитину, зокрема внаслідок травми плечового суглобу ОСОБА_4 не мала можливості приготувати їжу, доглядати дитину, виконувати інші побутові обов`язки для створення нормальних умов існування дитини.

Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України). Справедливістю є оптимальний баланс інтересів осіб, з урахуванням засад розумності і добросовісності.

Виходячи з цих засад та дотримуючись загальновідомого принципу, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, суд дійшов висновку, що позовна вимога потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 15000 грн підлягає задоволенню.

Таким чином, цивільний позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню та необхідно стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням 19577,52 грн. В іншій частині у задоволенні цивільного позову щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судових експертиз у кримінальному провадженні відсутні.

Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитися відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368-371, 373-374, 376, 615 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_9 , в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням 19577,52 грн (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят сім гривень п`ятдесят дві копійки). В іншій частині у задоволенні цивільного позову щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Речові докази зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до статті 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному статтею 376 КПК України.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Обвинувачений, захисник, потерпілий мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений має право подати клопотання про помилування.

Резолютивна частина вироку проголошена судом на підставі частини 15 статті 615 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1