Справа № 462/9440/24
провадження 1-кс/462/94/25
У Х В А Л А

20 січня 2025 року слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001185 від 12.12.2024 року,

встановив:

адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_3 17.01.20245 року звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова із клопотанням про скасування арешту на автомобіль марки «Opel Meriva» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 на праві власності. В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова задоволено клопотання слідчого ВРЗ СТ ГУ НП у Львівській області, за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області про накладення арешту на автомобіль марки «Opel Meriva» р.н. НОМЕР_1 в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання) шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування (ремонт, експлуатація). Зазначає, що відпала потреба в примусовому утриманні авто поза користуванням ОСОБА_3 , оскільки останній активно сприяє розслідуванню, дає щирі свідчення про обставини ДТП, гарантує забезпечити схоронність, повне збереження та використання з дотриманням технічних вимог цього авто у разі його повернення. Також зазначає, що ОСОБА_3 на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має діагностовані хвороби психоневрологічного статусу, що потребує постійного використання арештованого транспортного засобу для довезення дитини до навчального закладу і звідти до місця проживання, за потреби до медичних установ і на періодичні огляди лікаря.

У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав покликаючись на мотиви такого, просив задовольнити клопотання.

Слідчий ВРЗ СТ ВП ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання, про що свідчить телефонограма, яка міститься в матеріалах справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву, про розгляд клопотання без його участі.

Заслухавши думку власника майна, дослідивши доводи клопотання і документи, додані до такого, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 16.12.2024 року накладено арешт на автомобіль марки «Opel Meriva» р.н. НОМЕР_1 в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання) шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування (ремонт, експлуатація), який на праві власності належить ОСОБА_3 .

Згідно заяви слідчого, на час розгляду клопотання з автомобілем проведено всі необхідні слідчі дії. Однак, інформації з приводу проведення таких слідчих дій та їх результату, зокрема, інформації щодо проведення експертиз та отримання їх результатів, не надав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Таким чином, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи розумність та співмірність обмеження права власності на автомобіль, на який накладено арешт, з огляду на завдання кримінального провадження, пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку орган досудового розслідування прагне досягти у кримінальному провадженні, а також те, що на даний час згідно інформації слідчого проведено всі необхідні слідчі дії, однак не надав жодних даних, зокрема про проведені експертизи та їх результати, а також з врахуванням того, що ОСОБА_3 не довів, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, оскільки, окрім заяви не долучив жодних доказів на підтвердження клопотання, підстав для задоволення клопотання не вбачається.

Керуючись ст. 174 КПК України,

постановив:

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001185 від 12.12.2024 року - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21.01.2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Оригінал ухвали.