09.12.2024
Справа № 642/7064/24
Провадження № 1-кп/642/730/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2024 м. Харків
Ленінський районного суду м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
встановив:
07.11.2024 в провадження Ленінського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування клопотання посилався на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 не зможе запобігти вказаним ризикам.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ообвинувачений повністю визнав вину, відшкодував збитки потерпілому.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Суд, дослідивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників судового розгляду, дійшов висновку про таке.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2024 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період часу на строк два місці, тобто до 14.12.2024 включно, шляхом заборони залишати місце свого постійного проживання.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
За висновком Конституційного Суду України, викладеним в рішенні від 23.11.2017 № 1-р/2017, продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність (ч.2 ст. 29 Конституції України).
Крім того, Конституційний Суд України також зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Під час обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею встановлено наявність вказаних прокурором ризиків.
Доказів, що такі ризики продовжують існувати під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу під час підготовчого судового засідання, суду не надано.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, і повинно містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Всупереч вимогам п.6 ч.1 ст.184 КПК України, прокурор в клопотанні лише зазначив про неможливість запобігання вказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проте, будь-якого обґрунтування, з посиланням на матеріали кримінального провадження, обставин, які дають підстави вважати неможливим застосування до ОСОБА_4 іншого, аніж домашній арешт, запобіжного заходу, клопотання не містить.
Таким чином, висновок прокурора про недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, аніж домашній арешт належним чином не вмотивований.
Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
З огляду на викладене, суд вважає, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також обставин, які б свідчили про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобіганням ризикам у кримінальному провадженні та необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Однак, суд зауважує, що враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винним, у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, може вчинити дії направлені на переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд враховує наявність у ОСОБА_4 зареєстрованого місця проживання, офіційного працевлаштування та те, що він раніше не судимий.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню та про можливість застосування до підозрюваного ст.179 КПК України і обирає у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
На думку суду саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.27, 179, 315,316КПК України суд,
постановив:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не виїжджати за межі м. Харкова без дозволу суду,
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи.
Строк дії ухвали до 06.02.2025.
В іншій частині вимог клопотання відмовити.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1