В И Р О К

іменем України

Справа № 126/98/25

Провадження № 1-кп/126/188/2025

"14" січня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

зі секретарем ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду, в судовому засіданні, за відсутністю учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000527 від 04.12.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Тютьки Вінницького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, такалежника евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення першого механізованого батальйону військової частина НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 16.05.2023 за ч.4 ст. 185 КК України,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

У зв`язку з чим, 15.12.2023 наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 № 96 солдата ОСОБА_3 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, призначено на посаду такелажника евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , постановлено на усі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, згідно до ст. ст. 11, 16, 49, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Згідно до ст. ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Згідно ст. 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року та ст. 17 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року, згідно якої «...ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла... Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань», ст. ЗО Конституції України, яка передбачає, що проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку є можливим виключно на підставі мотивованого рішення суду, не маючи такого рішення суду і інших законних підстав.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України такелажник евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , учинив кримінальні проступки за наступних обставин.

Так, на початку листопада 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 , вирішив проникнути до приміщення літньої кухні. Після чого, ОСОБА_3 , порушуючи ст. 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року та ст. 17 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року, згідно якої «...ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла... Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань», ст. ЗО Конституції України, яка передбачає, що проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку є можливим виключно на підставі мотивованого рішення суду, не маючи такого рішення суду і інших законних підстав, а також дозволу ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що порушує недоторканість іншого володіння особи і бажаючи вчинити такі дії, умисно, таємно, протиправно, з корисливою метою, шляхом вільного доступу проник до приміщення літньої кухні, що розташоване за вищевказаною адресую, звідки викрав один газовий балон об`ємом 50 л., вартістю гривень, належний ОСОБА_5 , після чого покинув місце вчинення кримінального проступку. В подальшому викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, а саме продав місцевому жителю ОСОБА_6 за грошові кошти в сумі 500 гривень.

В подальшому, в середині листопада 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 , вирішив проникнути до приміщення літньої кухні. Так, ОСОБА_3 , порушуючи ст. 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року та ст. 17 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року, згідно якої «...ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла... Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань», ст. ЗО Конституції України, яка передбачає, що проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку є можливим виключно на підставі мотивованого рішення суду, не маючи такого рішення суду і інших законних підстав, а також дозволу ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що порушує недоторканість іншого володіння особи і бажаючи вчинити такі дії, умисно, таємно, протиправно, з корисливою метою, шляхом вільного доступу проник до приміщення літньої кухні, що розташоване за вищевказаною адресую, звідки викрав ще один газовий балон об`ємом 50 л., вартістю 1290,00 гривень, належний ОСОБА_5 , після чого покинув місце вчинення кримінального проступку. В подальшому викраденим ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, а саме продав місцевому жителю ОСОБА_6 за грошові кошти в сумі 500 гривень.

25.11.2024, близько 16.00 години ОСОБА_3 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 , вирішив проникнути до приміщення літньої кухні. Так, ОСОБА_3 , порушуючи ст. 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року та ст. 17 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року, згідно якої «...ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла... Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань», ст. 30 Конституції України, яка передбачає, що проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку є можливим виключно на підставі мотивованого рішення суду, не маючи такого рішення суду і інших законних підстав, а також дозволу ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що порушує недоторканість іншого володіння особи і бажаючи вчинити такі дії, умисно, таємно, протиправно, з корисливою метою, шляхом вільного доступу проник до приміщення літньої кухні, що розташоване за вищевказаною адресую, звідки викрав ще один газовий балон об`ємом 50 л. вартістю 1290,00 грн. та на подвір`ї домоволодіння викрав стару дитячу коляску «VIKI LUX» вартістю 920,00 грн. за допомогою якої транспортував вищевказаний газовий балон належний ОСОБА_5 , після чого покинув місце вчинення кримінального проступку. В подальшому викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, а саме продав місцевому жителю ОСОБА_6 за грошові кошти в сумі 500 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння.

Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оспорюються, про що подана відповідна заява обвинуваченого ОСОБА_3 за участю захисника, адвоката ОСОБА_7 , в якій обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 162 КК України, та повідомив, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачений та захисник не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту також додано заяву потерпілого ОСОБА_4 згідно якої він згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та дає згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.162 КК України, тобто незаконному проникненні до іншого володіння.

При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно із ст. 12 КК України є кримінальними проступками, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень буде обрання йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 162 КК України.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого не обирались.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати також відсутні.

Керуючись ст.ст.374,381,382КПК України,суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня ,наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1