Провадження №: 1-в/755/20/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "14" січня 2025 р.

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, в якому зазначається, що іспитовий строк, призначений ОСОБА_4 вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року, закінчився 29.03.2022 року.

Подання мотивоване тим, що на обліку Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 перебуває з 26.05.2021 року, 26.05.2021 та 05.06.2021 року ОСОБА_4 було направлено виклики для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання, за якими останній не з`явився. Відносно ОСОБА_4 не одноразово були проведені першочергові заходи з виявлення засудженої особи, однак позитивного результату вони не принесли.

Згідно вимоги УІАП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 в період іспитового строку нового злочину не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Представник органу пробації у судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення даного подання.

Особа, стосовно якої вирішується подання, в судове засідання не прибула, його неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, а матеріали особової справи підлягають поверненню до Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, виходячи з наступного.

Згідно Закону № 3886-IX (09 серпня 2024 року набув чинності) внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) й передбачено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тому, на цій підставі, засудженого слід звільнити від покарання за діяння, караність якого усунена Законом № 3886-IX.

В частинах 1, 2 статті 74 КК визначено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Водночас, у силу ч. 1, 2, 3 ст. 88 КК, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України. Особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Згідно вказаного вироку суду засудженому було призначено покарання за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу (далі КК) України у виді обмеження волі на строк 1 рік із звільненням від відбування покарання, у порядку ст. 75 КК, з іспитовим строком в 1 рік.

Протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не було скасоване, у порядку ст. 537, 539 КПК.

Тобто, іспитовий строк закінчився після 29 березня 2022 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 16 від 26 грудня 2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» (далі - Постанова) вказується, що судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків, і що правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави й припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Окрім того, слід зауважити, що якщо на момент розгляду справи про звільнення від покарання у зв`язку з усуненням караності діяння щодо засудженого вже було виконано певне покарання, то він не може бути звільнений від такого покарання. Водночас, якщо засуджений після виконання щодо нього основного покарання продовжував відбувати додаткове покарання, то він підлягає звільненню від додаткового покарання на підставі ч. 2 ст. 74, ч. 1 ст. 5 КК.

В цій ситуації, на переконання суду, позаяк іспитовий строк за вироком суду закінчився до 09 серпня 2024 року на цю дату (09 серпня 2024 року) у провадженні були дійсними обставини визначені п. 1 ч. 1 ст. 89 КК (адже, згідно ч. 1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду) попри відсутність рішення про звільнення у порядку ст. 537, 539 КПК.

Тому, на переконання суду, за цих умов припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально правові наслідки засудження та призначення покарання. Засуджений, як особа, судимість якої погашена, на дату розгляду подання вважається такою, яка раніше кримінального правопорушення не вчиняла (в силу ст. 89 КК), покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашення судимості вирішення питання порушеного в поданні заявника суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Керуючись ст. 59-1, 60, 72 КК України, ст. 11 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з моменту її проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: