Справа № 717/2759/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 селище Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000039 від 15.02.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тищенківка Куп`янського району, Харківської області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, освіта базова вища, студента Харківської державної академії фізичної культури, майстра спорту України, не судимого,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і селі Романківці Сокирянського району, Чернівецької області та проживає по АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, освіта повна загальна середня, не судимого,

за ч.3 ст. 332 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 з 12.02.2024 року по 15.02.2024 року, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб організував незаконне переправлення громадянина України ОСОБА_7 через державний кордон України.

Обвинувачений ОСОБА_8 15.02.2024 року, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб вчинив закінчений замах на незаконне переправлення громадянина України ОСОБА_7 через державний кордон України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили злочин за таких обставин. Так, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період дії Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-IX, якими в Україні введено воєнний стан із 24 лютого 2022 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи знайомими між собою та з громадянином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно якого на даний час також ухвалено обвинувальний вирок суду, домовились про здійснення незаконного переправлення через державний кордон України, громадянина ОСОБА_7 , який бажав незаконно перетнути Державний кордон України за грошову винагороду.

З цією метою вони розробили план, відповідно до якого ОСОБА_3 підшукав особу, яка мала бажання незаконно перетнути Державний кордон України, ОСОБА_10 , використовуючи своє службове становище поліцейського, мав здійснювати перевезення даної особи до кордону через блок-пости на автомобілі, а ОСОБА_4 , будучи уродженцем Сокирянського району, який знає місцевість і місця для здійснення незаконного перетину державного кордону України, мав підшукати та вказати місце для перетину кордону, здійснювати перевезення таких осіб до кордону, супроводжувати таких осіб та одержувати від них грошову винагороду.

На виконання даного розробленого плану громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який вирішив незаконно перетнути Державний кордон України щоб покинути територію держави через месенджер «Телеграм» зв`язався з обвинуваченим ОСОБА_3 з яким, через месенджер, шляхом надіслання друкованих повідомлень, домовився про незаконний перетин Державного кордону у Чернівецькій області за грошову винагороду в розмірі 2 000 доларів США.

В подальшому громадянин ОСОБА_7 , діючи за вказівками обвинуваченого ОСОБА_3 , які він отримував через месенджер «Телеграм», 12.02.2024 виїхав з м. Кривий Ріг у місто Чернівці, куди прибув 13.02.2024 та поселився у готелі «Гранд Хостел», що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Прутська, 24. В подальшому приблизно о 13 годині 15.02.2024 року громадянин ОСОБА_7 , за вказівкою обвинуваченого ОСОБА_3 , отриманою через месенджер «Телеграм», вийшов з готелю «Гранд Хостел» на вулицю для перевезення на автомобілі до місця безпосереднього здійснення незаконно перетину державного кордону України і до даного місця на автомобілі марки «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 приїхав громадянин ОСОБА_9 , будучи одягненим у форму працівника поліції та запросив громадянина ОСОБА_11 до себе в автомобіль, посадивши на переднє праве пасажирське сидіння. Рухаючись автомобілем по місту Чернівці з громадянином ОСОБА_7 у салоні він зупинив автомобіль на вул. Руській, де, у відповідності до попередньої домовленості, в салон автомобіля на заднє сидіння позаду ОСОБА_7 сів обвинувачений ОСОБА_4 , який виконував свою роль у розробленому обвинуваченими плані з метою забезпечення незаконного перетину ОСОБА_7 державного кордону України за грошову винагороду, відповідно до попередньої злочинної змови з ОСОБА_3 і ОСОБА_9 , приблизно о 14 годині 30 хвилин 15.02.2024 року одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2000 доларів США, в якості винагороди за його незаконне переправлення через державний кордон України, та вийшов з автомобіля з одержаними коштами. Після цього, ОСОБА_9 , керуючи автомобілем, продовжив рухатись на автомобілі з ОСОБА_7 у салоні в напрямку с. Вашківці, Дністровського району Чернівецької області, останній, відповідно до обумовленого плану обвинувачених, мав незаконно перетнути Державний кордон України в республіку Молдова. Не бажаючи бути викритим у незаконному переправленні ОСОБА_7 через Державний кордон України працівниками правоохоронних органів, які знаходились на блок-постах на шляху руху автомобіля, ОСОБА_9 наказав ОСОБА_7 одягнути формену куртку працівника поліції, яку заздалегідь приготував, що останній і зробив. Приблизно о 17 годині 15.02.2024 року ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 з ОСОБА_7 у салоні автомобіля, рухаючись у напрямку державного кордону України з Молдовою в с. Вашківці Дністровського району Чернівецької області, під`їхав до блок-поста «Лівинці», що розташований на автодорозі неподалік села Лівинці, Дністровського району, Чернівецької області, де був зупинений інспектором ДПС України ОСОБА_12 , який під час перевірки документів викрив ОСОБА_7 у спробі незаконного перетину державного кордону України.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю та дав суду показання про те, що все дійсно відбувалося так, як зазначено в обвинувальному акті. Він познайомився з громадянином ОСОБА_7 через його брата, з яким також був знайомий, та який також виїхав за кордон. Це сталося приблизно за 1-2 місяці до вчинення даного злочину. ОСОБА_7 хотів незаконно перетнути кордон і це він обговорив з його братом, а з ОСОБА_7 він зустрівся в м. Чернівці один раз. Після початку повномасштабної війни він був вимушений переїхати в місто Чернівці, куди в подальшому до нього приїхав його молодший брат і ту познайомився з обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , який , використовуючи своє службове становище поліцейського, мав здійснювати перевезення даної особи до кордону через блок-пости на автомобілі, а ОСОБА_4 , будучи уродженцем Сокирянського району, який знає місцевість і місця для здійснення незаконного перетину державного кордону України, мав підшукати та вказати місце для перетину кордону, здійснювати перевезення таких осіб до кордону, супроводжувати таких осіб та одержувати від них грошову винагороду. З братом громадянина ОСОБА_7 він обумовив суму 2000 доларів США. В подальшому ОСОБА_7 , діючи за його вказівками через месенджер «Телеграм» приїхав з міста Кривий Ріг у Чернівці 13.02.2024 та поселився у готелі «Гранд Хостел». 15.02.2024 року ОСОБА_7 , за його вказівкою через месенджер «Телеграм», вийшов з готелю «Гранд Хостел» на вулицю для його перевезення на автомобілі до місця безпосереднього здійснення незаконно перетину державного кордону України ОСОБА_9 . Останній запросив громадянина ОСОБА_11 в автомобіль на переднє праве пасажирське сидіння і в місті Чернівці на вул. Руській, відповідності до попередньої домовленості, зустрілися з обвинуваченим ОСОБА_4 , який 15.02.2024 року одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2000 доларів США, в якості винагороди за його незаконне переправлення через державний кордон України. Після цього, ОСОБА_9 з ОСОБА_7 поїхали в напрямку с. Вашківці, Дністровського району Чернівецької області, де були затримані.

Про вчинене щиро жалкує, розкаюється у вчиненому, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушення, пішов на вчинення злочину, не розуміючи таких серйозних наслідків, оскільки опинився в тяжких сімейних та матеріальних обставинах, оскільки вимушено переселився в місто Чернівці після початку повномасштабної війни, так як за місце його постійного проживання відбувалися активні бойові дії, а також до нього переїхав молодший брат. При цьому його батько, який має інвалідність ІІІ групи, залишився на Батьківщині, де займається волонтерською діяльністю, а мати виїхала ще у 2018 році за кордон, де проживає з іншим чоловіком, з їхньою сім`єю не проживає, не допомагає матеріально, тому він пішов на такий крок через бажання покращити своє та неповнолітнього брата матеріальне становище, до кінця не розуміючи наслідки такого свого вчинку. А тепер дуже жалкує про вчинене і просить дати йому шанс виправитись, дати можливість продовжити навчання та займатись спортом, застосувавши ст.69 та 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю та дав суду показання про те, що все дійсно відбувалося так, як зазначено в обвинувальному акті. Він познайомився в місті Чернівці на СТО з обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . В подальшому через деякий час ході їхнього спілкування він дізнався від ОСОБА_3 , що знайомий його знайомого - громадянин ОСОБА_7 хотів незаконно перетнути кордон і за це він заплатить 2000 доларів США. Так як він мав незначні заробітки, в нього на утриманні є неповнолітня сестра, оскільки його вітчим перебуває на військовій службі, а його мати перебуває тривалий час за кордоном, йому потрібно було орендувати квартиру та матеріально утримувати сестру, він погодився з ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , який міг, використовуючи своє службове становище поліцейського, перевезти особу до кордону через блок-пости, незаконно переправити громадянина ОСОБА_7 через державний кордон України. Він родом з Сокирянського району, знав місцевість і місця для здійснення незаконного перетину державного кордону України, мав одержати від ОСОБА_7 грошову винагороду. Останній за вказівками ОСОБА_3 приїхав у місто Чернівці і 15.02.2024 року ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_9 , який мав перевезти його в Сокирянський район. Вони під`їхали до нього автомобілем в місті Чернівці на вул. Руській, згідно попередньої домовленості і він сів до них в автомобіль на заднє сидіння та одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2000 доларів США, в якості винагороди за його незаконне переправлення через державний кордон України. Після цього, ОСОБА_9 з ОСОБА_7 поїхали в напрямку с. Вашківці, Дністровського району Чернівецької області, де були затримані. Гроші вони мали поділити між собою, але кошти в нього вилучили в селищі Кельменці в поліції.

Про вчинене щиро жалкує, розкаюється у вчиненому, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушення, пішов на вчинення злочину, не розуміючи що це матиме такі наслідки. Він опинився в тяжких матеріальних обставинах, оскільки він має на виховані неповнолітню сестру, його вітчим перебуває в лавах Збройних сил України, він має лише неофіційні підробітки на СТО, а мати проживає за кордоном і не підтримує матеріально його та неповнолітню сестру, тому хотів покращити своє матеріальне становище, до кінця не розуміючи наслідки такого свого вчинку. А тепер дуже жалкує про вчинене і просить дати йому можливість виправитись, дати можливість виховувати та матеріально забезпечувати свою неповнолітню сестру, так як її батько виконує військовий обов`язок, а мати не проживає з ними, застосувавши ст.69 та 75 КК України.

Показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються. Сумнівів в достовірності та щирості показань обвинувачених немає, а тому судовий розгляд був обмежений їх допитом, дослідженням документів, які характеризують осіб обвинувачених. Таким чином, вина обвинувачених у вчиненому стверджується їх показаннями.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 332 КК України, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що він вчинив організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 15 КК України і ч.3 ст. 332 КК України, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що він вчинив закінчений замах на незаконне переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тому що він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, зокрема інший співучасник злочину - ОСОБА_9 та громадянин ОСОБА_7 не звершили незаконне переправлення через державний кордон України через їх затримання працівниками правоохоронних органів України на території України в прикордонному контрольованому районі.

Згідно ст. 13 КК України закінченим кримінальним правопорушенням визнається діяння, яке містить усі ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. Незакінченим кримінальним правопорушенням є готування до кримінального правопорушення та замах на кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1,2 ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до ст. 16 КК України кримінальна відповідальність за готування до кримінального правопорушення і замах на кримінальне правопорушення настає за статтею 14 або 15 і за тією статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає відповідальність за закінчене кримінальне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.68 КК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає, що при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 КК України і ч.3 ст. 332 КК України суд вийшов за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті і це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, так як згідно ч.3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, в даному випадку покарання ОСОБА_4 за ч.3 ст. 332 КК України не може перевищувати 6 (шести) років позбавлення волі, а також, як правило, суспільна небезпечність замаху на злочин менша, ніж такого ж закінченого злочину.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем навчання, є майстром спорту України з велосипедного спорту, здійснює за нотаріально посвідченим дорученням батька догляд за неповнолітнім братом, має непрацездатного батька, який є особою з інвалідністю ІІІ групи, обставини, що обтяжують покарання - відсутні, обставини, що пом`якшують покарання - щире розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд відповідно до ч.2 ст.66 КК України визнає повне визнання обвинуваченим своєї вини, вчинення кримінального правопорушення вперше та внесення обвинуваченим 70 000 гривень благодійної допомоги Збройним силам України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Беручи до уваги викладене вище, а також положення ч. 2 ст. 69 КК України, суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому ОСОБА_3 обов`язкове додаткове покарання, яке передбачене в санкції ч. 3 ст. 332 КК України, зокрема позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення не було пов`язане з його діяльністю чи займаною посадою, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади, у даному випадку суд вважає недоцільним.

Враховуючи наявність декількох вказаних вище обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки свідчать про повне усвідомлення вини у вчиненому та про його прагнення про виправлення своєї поведінки, що підтверджено його показаннями, з урахуванням особи обвинуваченого, який є особою молодого віку, студентом вищого навчального закладу, виключно позитивно характеризується за місцем навчання, проживання, колишньої роботи, має непрацездатного батька - особу з інвалідністю третьої групи, є майстром спорту України з велосипедного спорту, здійснює за нотаріально посвідченим дорученням батька догляд за неповнолітнім братом, суд вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання слід застосувати ч.1 та ч.2 ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в ч.3 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна та без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, всіх вказаних вище обставин справи, з урахуванням особи обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає, що його слід звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, здійснює догляд за неповнолітньою сестрою за нотаріально посвідченим дорученням батька дитини, який є його вітчимом, обставини, що обтяжують покарання - відсутні, обставини, що пом`якшують покарання - щире розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд відповідно до ч.2 ст.66 КК України визнає повне визнання обвинуваченим своєї вини, вчинення кримінального правопорушення вперше.

Згідно вимог ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Беручи до уваги вищевикладене та ч. 2 ст. 69 КК України, суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому ОСОБА_4 обов`язкове додаткове покарання, яке передбачене в санкції ч. 3 ст. 332 КК України, зокрема: позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення не було пов`язане з його діяльністю чи займаною посадою, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади, у даному випадку є недоцільним.

Враховуючи наявність декількох вказаних вище обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки свідчать про повне усвідомлення вини у вчиненому та про його прагнення про виправлення своєї поведінки, що підтверджено його показаннями, з урахуванням особи обвинуваченого, який є особою молодого віку, суд вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання слід застосувати положення ч.3 ст. 68 КК України, ч.1,2 ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в ч.3 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі без конфіскацією майна та без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, всіх вказаних вище обставин справи, з урахуванням особи обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає, що його слід звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, позбавлення державної нагороди України.

Тобто положення зазначеної статті не передбачають призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна у тому випадку, якщо особу звільнено від відбування основаного покарання на підставі ст. 75 КК.

Також з матеріалів кримінального провадження встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження - ОСОБА_9 .

Вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 04.09.2024 року затверджено угоду між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_9 і останньому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в Національній поліції України на строк три роки із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки. Вказаний вирок набрав законної сили та не оскаржувався сторонами угоди.

З встановлених органом досудового розслідування та судом фактичних обставин даного кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду давали одностайні показання щодо вчинених ними дій, повністю визнавали вину, як під час досудового розслідування, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаялися у вчиненому, під час судового розгляду та не заперечували щодо судового розгляду відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Статтею 24 Конституції України встановлено принцип рівності громадян перед законом.

Відповідно до п.3) ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться рівність перед законом і судом;

Роль та участь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення не є такими, що дають підстави, з урахуванням даних про їх особи, призначити їм суттєво суворіше покарання в порівнянні з іншим учасником кримінального провадження.

Тому, з метою дотримання справедливості у даному кримінальному провадженні та рівності перед судом, виходячи із засад кримінального провадження, враховуючи молодий вік обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , враховуючи їх сімейні обставини, враховуючи їх виключно позитивні характеристики за місцем проживання, роботи, навчання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 є майстром спорту України та перерахував на потреби Збройних сил України 70000 гривень, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на тяжкий злочин, тобто суспільна небезпечність замаху на злочин менша, ніж такого ж закінченого злочину, суд вважає за можливе застосувати при призначенні обвинуваченим покарання ст.75 К України.

При цьому, відповідно до ч.1,2 ст.68 КК України суд враховує, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_4 лише отримав кошти для розподілу між співучасниками і кримінальне правопорушення було припинено працівниками правоохоронних органів.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вважає, що призначене обвинуваченим покарання, з врахування вказаних вище обставин, буде достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання відповідатиме цілям, які передбачені ст.50 та ч.2 ст.65 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи дані вимоги законодавства, суд вважає, що слід скасувати арешт:

мобільного телефону марки «Redmi» із сім картками мобільних операторів «ВФ Україна» № НОМЕР_2 та «Київстар» № НОМЕР_3 , IMEI 1 НОМЕР_4 , IMEI 2 НОМЕР_5 ;

грошових коштів у сумі 2000 доларів США купюрами по 100 доларів серіями: LE75026298D, PG01802332B, ML78317450C, LG41652723E, PG57483906B, MB72734941S, LC29341374A, LB11079516S, PE26223695B, PF45830131A, PE26223694B, MB45588162G, PB76470662C, LB78200252P, LF10267201G, PJ18916694A, LB60570021V, PJ29788872A, LG91230903B, MB78714278B.

Суд вважає, що грошові кошти в сумі 2000 доларів США на підставі п.1 ч.90 ст.100 КПК України слід конфіскувати.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1,2 ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 КК України і ч.3 ст. 332 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1,2 ст.68 КК України та ч. 1,2 ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт:

-мобільного телефону марки «Redmi» із сім картками мобільних операторів «ВФ Україна» № НОМЕР_2 та «Київстар» № НОМЕР_3 , IMEI 1 НОМЕР_4 , IMEI 2 НОМЕР_5 ;

-грошових коштів у сумі 2000 доларів США купюрами по 100 доларів серіями: LE75026298D, PG01802332B, ML78317450C, LG41652723E, PG57483906B, MB72734941S, LC29341374A, LB11079516S, PE26223695B, PF45830131A, PE26223694B, MB45588162G, PB76470662C, LB78200252P, LF10267201G, PJ18916694A, LB60570021V, PJ29788872A, LG91230903B, MB78714278B.

Речові докази по справі:

грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США конфіскувати;

мобільний телефон марки «Redmi» із сім картками мобільних операторів «ВФ Україна» № НОМЕР_2 та «Київстар» № НОМЕР_3 , IMEI 1 НОМЕР_4 , IMEI 2 НОМЕР_5 повернути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя