Справа №760/8710/25 1-кс/760/5059/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 03.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000303, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воронки, Володимирецького р-ну, Рівненської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, одруженого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000303 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2024, за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який діє на даний час.

Пунктом 3 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть бути обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбаченні частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

При цьому, Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 (Указ затверджено Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних , резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших військових формувань України, здійснити в обсягах, визначених згідно мобілізаційними планами. Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався згідно Указами Президента № 342/2022 від 17.05.2022, № 574/2022 від 12.08.2022, № 758/2022 від 07.11.2022, № 59/2023 від 06.02.2023.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 12 Закону України «Про збройні Сили України» передбачено, що основними складовими діяльності Збройних Сил України, серед іншого, є підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, що здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено комплекс заходів щодо здійснення мобілізаційної підготовки Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Змістом мобілізаційної підготовки є: створення мобілізаційного резерву, підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Так, у разі ведення на території України воєнного стану Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження правил перетину державного кордону України» (в редакції від 13.03.2022) не передбачено дозвіл на право перетину державного кордону України військовозобов`язаним чоловіками за виключенням переліку осіб вказаних у п.п.2-1, 2-2, 2-3 цієї постанови.

Ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції від 21.03.2022) визначено перелік військовозобов`язаних осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Пунктами 2-6 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №194 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану» ( в редакції від 07.03.2022) установлено порядок бронювання військовозобов`язаних в умовах воєнного стану. Відповідно до п.7 цієї постанови дія пунктів 2-6 не поширюється на військовозобов`язаних водіїв, які здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги, військовозобов`язаних працівників підприємств залізничного транспорту, які забезпечують функціонування та безперебійну роботу залізниці, бронювання яких здійснюється відповідно до цього пункту.

Крім того, пунктом 2-8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження правил перетину державного кордону України» (в редакції 26.05.2022) передбачено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Таким чином, викладені вище положення чинного законодавства України свідчать про те, що забезпечення мобілізаційної готовності є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних Сил України, а виїзд осіб призовного віку, які підлягають або можуть підлягати призову за мобілізацією, за межі України без наявних на те правових підстав перешкоджає законній діяльності Збройних Сил України в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності.

Разом з тим, згідно п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану» № 194 від 03.03.2022 (в редакції від 07.03.2022), рішення стосовно бронювання військовозобов`язаних водіїв, які здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги, військовозобов`язаних працівників підприємств залізничного транспорту, які забезпечують функціонування та безперебійну роботу залізниці, приймає Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації, в якому зазначається строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та на воєнний час, який не може перевищувати шість місяців. Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації, надсилають до Адміністрації Державної прикордонної служби рішення про бронювання зазначених військовозобов`язаних для врахування під час виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України.

Крім того, згідно п. 2-8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995 (в редакції від 26.05.2022) у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів, зокрема, відправників чи отримувачів гуманітарної допомоги.

Рішення про виїзд за межі України, яке дає можливість перетину державного кордону, приймається на строк не більше шести місяців. Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації надсилають до Адміністрації Держприкордонслужби рішення про виїзд за межі України зазначених в абзаці першому цього пункту осіб для врахування під час їх виїзду за межі України. Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 30 календарних днів з дня перетину державного кордону. У разі перевищення строків перебування осіб за кордоном та/або зміни мети виїзду за кордон, що встановлені цим пунктом, Мінінфраструктури та військові адміністрації скасовують своє рішення про виїзд за межі України відповідних осіб протягом семи робочих днів з моменту встановлення фактів зазначених порушень

Таким чином, за викладених вище обставин у громадянина України ОСОБА_6 та невстановленої досудовим розслідуванням особи з числа працівників БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , основним видом діяльності якого являється надання іншої соціальної допомоги без забезпечення проживання виник злочинний умисел спрямований на забезпечення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, під приводом ввезення на територію України з-за кордону гуманітарної допомоги в розпорядження БО «Благодійний фонд «Добра справа»», без будь-якого наміру забезпечити ввезення на територію України гуманітарної допомоги.

Відповідно до розробленого плану злочинних дій на невстановлену досудовим розслідуванням особу з числа працівників БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , покладається надання засобів та усунення перешкод у переправленні осіб через державний кордон України.

У свою чергу до обов`язків ОСОБА_6 входить підбір осіб з числа військовозобов`язаних громадян України, які б мали на меті незаконно перетнути державний кордон України.

Так, в невстановлений досудовим розслідування час але не пізніше 26.09.2022 та спосіб ОСОБА_6 , на виконання вказаного протиправного механізму діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою з числа працівників БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , підшукав особу, з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме - громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі, 26.09.2022 ОСОБА_6 за допомогою месенджеру - «Телеграм», в особисті листування з ОСОБА_8 повідомив останньому вимогу, що за виконання вищевказаних дій щодо організації незаконного переправлення останнього через державний кордон України, під приводом ввезення на територію України з-за кордону гуманітарної допомоги в розпорядження БО «Благодійний фонд «Добра справа»», без будь-якого наміру забезпечити ввезення на територію України гуманітарної допомоги, йому необхідно буде надати грошову винагороду у розмірі 2 600 доларів США, шляхом грошового переказу на вказані ним банківські картки, також ОСОБА_8 надіслав ОСОБА_6 фотознімки документів, що посвідчують особу.

В подальшому 27.09.2022 ОСОБА_8 за допомогою месенджеру - «Телеграм», в особисті листування з ОСОБА_6 надіслав останньому фотознімки з зображенням квитанцій на підтвердження перерахунку грошових коштів в загальній сумі 102 200 гривень.

Після цього ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб через держаний кордон України з корисливих мотивів, в невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб домовився із невстановленою досудовим розслідуванням особою з числа працівників БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , вступив у злочинну змову з останньою, та передав інформацію стосовно ОСОБА_8 , з метою його незаконного переправлення через державний кордон України.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа з числа працівників БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_6 , з використанням службового становища, керуючись метою забезпечення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, під приводом ввезення на територію України з-за кордону гуманітарної допомоги в розпорядження БО «Благодійний фонд «Добра справа»», без будь-якого наміру забезпечити ввезення на територію України гуманітарної допомоги, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання засобів та усунення перешкод, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 07.10.2022 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, підготувала та скерувала на адресу Волинської обласної військової адміністрації від імені БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , який містив текст з викладеним проханням про забезпечення перетину державного кордону транспортним засобом під керуванням військовозобов`язаного водія ОСОБА_8 .

Після цього, враховуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995 (в редакції від 26.05.2022), відповідно до якої факт перевезення вантажів гуманітарної допомоги є підставою для бронювання військовозобов`язаних для врахування під час виїзду за межі території України, за результатами розгляду листа БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , Волинською обласною військовою адміністрацією виданий наказ згідно з яким прийняте рішення про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_8 та надання останньому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та на воєнний час строком на 14 днів.

У подальшому, даний наказ був скерований для відома до Адміністрації Державної прикордонної служби, на підставі якого, 08.10.2022, військовозобов`язаний ОСОБА_8 на транспортному засобі д.н.з НОМЕР_1 , безперешкодно перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Шегині» та виїхав за межі України.

На територію України військовозобов`язаний ОСОБА_8 станом на 31.03.2025 не повернувся.

Таким чином, за викладених вище обставин ОСОБА_6 підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період (період дії воєнного стану), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за наступних обставин.

Так, у громадянина України ОСОБА_6 та невстановленої досудовим розслідуванням особи з числа працівників БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , основним видом діяльності якого являється надання іншої соціальної допомоги без забезпечення проживання виник злочинний умисел спрямований на забезпечення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, під приводом ввезення на територію України з-за кордону гуманітарної допомоги в розпорядження БО «Благодійний фонд «Добра справа»», без будь-якого наміру забезпечити ввезення на територію України гуманітарної допомоги.

Відповідно до розробленого плану злочинних дій на невстановлену досудовим розслідуванням особу з числа працівників БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , покладається надання засобів та усунення перешкод у переправленні осіб через державний кордон України.

У свою чергу до обов`язків ОСОБА_6 входить підбір осіб з числа військовозобов`язаних громадян України, які б мали на меті незаконно перетнути державний кордон України.

Так, в невстановлений досудовим розслідування час але не пізніше 26.09.2022 та спосіб ОСОБА_6 , на виконання вказаного протиправного механізму діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою з числа працівників БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , підшукав особу, з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме - громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі, 26.09.2022 ОСОБА_6 за допомогою месенджеру - «Телеграм», в особисті листування з ОСОБА_8 повідомив останньому вимогу, що за виконання вищевказаних дій щодо організації незаконного переправлення останнього через державний кордон України, під приводом ввезення на територію України з-за кордону гуманітарної допомоги в розпорядження БО «Благодійний фонд «Добра справа»», без будь-якого наміру забезпечити ввезення на територію України гуманітарної допомоги, йому необхідно буде надати грошову винагороду у розмірі 2 600 доларів США, шляхом грошового переказу на вказані ним банківські картки, також ОСОБА_8 надіслав ОСОБА_6 фотознімки документів, що посвідчують особу.

В подальшому 27.09.2022 ОСОБА_8 за допомогою месенджеру - «Телеграм», в особисті листування з ОСОБА_6 , надіслав останньому фотознімки з зображенням квитанцій, як підтвердження про перерахунок грошових коштів в загальній сумі 102 200 гривень.

Після цього, ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб через держаний кордон України з корисливих мотивів, в невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, вступив у злочинну змову з останньою, та передав інформацію стосовно ОСОБА_8 , з метою його незаконного переправлення через державний кордон України.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа з числа працівників БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_6 , з використанням службового становища, керуючись метою забезпечення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, під приводом ввезення на територію України з-за кордону гуманітарної допомоги в розпорядження БО «Благодійний фонд «Добра справа»», без будь-якого наміру забезпечити ввезення на територію України гуманітарної допомоги, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання засобів та усунення перешкод, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 07.10.2022 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, підготувала та скерувала на адресу Волинської обласної військової адміністрації від імені БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , який містив текст з викладеним проханням про забезпечення перетину державного кордону транспортним засобом під керуванням військовозобов`язаного водія ОСОБА_8 .

Після цього, враховуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995 (в редакції від 26.05.2022), відповідно до якої факт перевезення вантажів гуманітарної допомоги є підставою для бронювання військовозобов`язаних для врахування під час виїзду за межі території України, за результатами розгляду листа БО «Благодійний фонд «Добра справа»», , Волинською обласною військовою адміністрацією виданий наказ згідно з яким прийняте рішення про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_8 та надання останньому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та на воєнний час строком на 14 днів.

У подальшому, даний наказ був скерований для відома до Адміністрації Державної прикордонної служби, на підставі якого, 08.10.2022, військовозобов`язаний ОСОБА_8 на транспортному засобі д.н.з НОМЕР_1 , безперешкодно перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Шегині» та виїхав за межі України.

На територію України військовозобов`язаний ОСОБА_8 станом на 31.03.2025 не повернувся.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

01.04.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

01.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити спотворити або приховати будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, з огляду на що слідчий звернувся з даним клопотанням.

В судовому засіданні з розгляду даного клопотання, прокурор клопотання підтримав повному обсязі з підстав та мотивів зазначених в ньому.

Захисник ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подав письмові заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Заперечення сторони захисту зводиться до посилань на необгрунтованість підозри та ризиків, про які заявлено слідчим та підтримано прокурором в судовому засіданні. Окрім того, стороною захисту надано слідчому судді медичні документи на підтвердження незадовільного стану здоров`я їх підзахисного та встановленої ІІІ групи інвалідності. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі.

Разом із цим, адвокатом ОСОБА_4 було подано скаргу на незаконне затримання підозрюваного, в порядку 206 КПК України, в якій просив затримання ОСОБА_6 визнати незаконним та таким, що здійснене з порушенням вимог КПК України та зобов`язати посадових осіб слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області звільнити з-під варти ОСОБА_6 .

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію адвоката ОСОБА_4 , також просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід, який не позбавлений із позбавленням волі.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав позицію своїх захисників, зазначив, що хворіє та медичну допомогу надає йому його дружина, яка проходила спеціаальні курси з її надання.

Прокурор заперечував щодо задоволення скарги на незаконне затримання, пояснив, що затримання особи відбулося відповідно до вставнолених вимог КПК України.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000303 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2024, за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України (витяг з ЄРДР а.с. 13-14).

Отже, ОСОБА_6 підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період (період дії воєнного стану), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а також в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

Зокрема, обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується долученими до матеріалами клопотання доказами, а сааме: матеріали виконання доручення а.с. 19-21, протоколи НСРД а.с. 22-77, 78-88, 89-100, протокол огляду від 01.02.2025 року а.с. 104-108, 110-112, відповідь на запит а.с. 109, відповідь на запит від 22.01.2025 року а.с. 115-116, протокол обшуку від 01.04.2025 року а.с. 123-126, протокол затримання підозрюваного від 01.04.2025 року а.с. 127-129, повідомлення про підозру від 01.04.2025 року а.с. 130-139 та іншими матеріалами клопотання в їх сукупності.

Під час судового розгляду клопотання встановлено існування ризику переховування від органів досудового розслідування, оскільки з моменту повідомлення ОСОБА_6 про підозру пройшов незначний проміжок часу, він підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, може переховуватися від слідства та суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя враховує наявність даного ризику, який обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може знищити, сховати та спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування ще триває, встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, така спроба знищення була неодноразово реалізована підозрюваним та іншими співучасниками під час досудового розслідування, що підтверджується наявними та доданими до даного клопотання матеріалами. Зокрема, підозрюваний та іншими співучасники, використовуючи програми обміну повідомленнями для смартфонів (мобільного додатку), здійснювали видалення текстових та графічних повідомлень задля знищення слідів злочину та уникнення викриття злочинної діяльності. Також в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , віднайдено мобільні телефони якими користувався останній, в ході попереднього огляду встановлено, що вхід до телефонів обмежувався системою логічного захисту в вигляді код-паролю, однак ОСОБА_6 відмовився надати органу досудового розслідування доступ до мобільних терміналів, що унеможливило проведення огляду та дослідження інформаці,ї яка містилась на них. В судовому засідання підозрюваний пояснив такі дії, як уникнення розголошення працівниками органу досудового розслідування фото та відео матеріалів про його особисте життя.

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується ризику перешкоджання кримінаьному провадженню іншим чином та вчиненню іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя не знаходить підстав для встановлення ймовірності їх існування, оскільки сторона обвинувачення при їх доведенні обмежилася лише висловленням припущень, при цьому слідчому судді не надано відомостей, які б свідчили про протиправну поведінку підозрюваного, зокрема притягнення його до будь-якого виду відповідальності чи повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення чи порушення раніше застосованого запобіжного заходу, що могло б свідчити про йомовірність вчинення зазначених дій.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_6 , який з його слів раніше не судимий, одружений, обставини вчинених інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, яке, зокрема, відноситься до тяжкого злочину, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України,положень ч. 6 ст. 176 КПК України, а також доведеність в судовому засіданні всіх складових ч. 1 ст. 194 КПК України, до підозрюваного може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів, тобто до 30.05.2025 року який, на думку слідчого судді, буде достатнім для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене вище, характер та обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні.

Що стосується скарги на незаконне затримання особи, яка подана захисником підозрюваного, слідчий суддя виходить з наступного.

Статтею 206 ч.1 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право вимагати перевірки обґрунтованості затримання.

Відповідно до ч.1 ст.208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Згідно з ч.4 ст.208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положеньстатті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Частина 5 ст.208 КПК України передбачає, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбаченихстаттею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

З протоколу про затримання ОСОБА_6 , вбачається, що підозрюваного повідомлено зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснено право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом, як передбачають вимоги ч. 4 ст. 208 КПК України.

В протоколі про затримання ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, складеному 01.04.2025 р., зазначено фактичний час затримання ОСОБА_6 01.04.2025 о 10 год. 05 хв., місце затримання по вул. Комарова, 22 у м. Рівне, підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що протокол затримання ОСОБА_6 за своїм змістом відповідає загальним вимогам ст.104, 208 КПК України, уповноваженою службовою особою, що здійснила затримання ОСОБА_6 , негайно повідомлено затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснено право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідність змісту протоколу затримання фактичним обставинам не є підставами перевірки обґрунтованості затримання особи під час здійснення розгляду скарги в порядку ст. 206 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 207, 208, 209, 303, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання - відмовити.

Клопотання слідчого в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 03.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000303, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 01 квітня 2025 року з 10 год. 05 хв.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 10 год. 05 хв. 30 травня 2025 року.

Забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Зобов`язати керівництво Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можливість отримання спеціалізованої медичної допомоги у закладах охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну допомогу, включно із екстреною госпіталізацією у заклади охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну допомогу, в т.ч. у тих закладах охорони здоров`я, які не входять до Орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями (головними управліннями) охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та міжрегіональними управліннями з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Копію ухвали направити до відому та виконання до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1