Справа № 192/1155/23
Провадження № 1-і/192/2/25
Ухвала

Іменем України

02 квітня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000091 від 22.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Наталівці Солонянського району Дніпропетровської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей, інших осіб на утриманні не має, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, має військове звання «старший солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час утримується у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000091 від 22.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

02 квітня 2025 року прокурор звернулась до суду з клопотанням, у якому просить продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Потерпіла ОСОБА_6 , її представник, адвокат ОСОБА_7 , цивільний позивач ОСОБА_8 у судове засідання не прибули. Представник потерпілої подав заяву про проведення судового засідання без нього та потерпілої.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, обґрунтовує його тим, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід цілком відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, прокурор посилається на те, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України.

Прокурор посилається на те, що обвинувачений може переховуватись від суду, просить взяти до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, скоєним після вживання алкогольних напоїв та за який, у разі доведеності його вини, йому може загрожувати покарання від 7 до 10 років позбавлення волі. Ризик переховування обвинуваченого від суду може також спровокувати й ризик впливу на свідків, що також не можна виключати, оскільки ще деякі свідки не допитані.

Прокурор вважає, що жоден із альтернативних запобіжних заходів не здатен запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Прокурор вказує на запровадження на території України військового стану, вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про відсутність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, його майновий стан.

На думку прокурора, тримання обвинуваченого під вартою у даному провадженні є виправданим, оскільки з боку сторонніх наглядачів, населення наявний суспільний інтерес до розгляду цього провадження, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, що знайшло своє відображення у п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Захисник проти клопотання прокурора заперечував, посилався на тривалість судового провадження, вказував, що стороною обвинувачення затягується кримінальне провадження, на необхідність дотримання розумних строків, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, враховуючи, що обвинувачений має зареєстроване місце проживання.

Обвинувачений підтримав захисника, повідомив, що за адресою його реєстрації проживає його бабуся, вона приїжджала до нього на суд та надсилає йому посилки. Він хоче та буде їй допомагати.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд дійшов таких висновків.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, постановленої 29 травня 2023 року, 20 березня 2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 17.05.2023 включно, ухвалою слідчого судді від 16 травня 2023 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 01.06.2023, 29 травня 2023 року слідчий суддя продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 19 червня 2023 року.

Слідчий суддя дійшов висновку про доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на момент обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при продовженні його дії до 01 червня 2023 року. Слідчий суддя погодився з доводами клопотання, що ризик переховування від органів досудового розслідування і суду, який був встановлений слідчим суддею при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 не зменшився, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, при цьому слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_4 з 28.02.2022 проходив військову службу у зв`язку з мобілізацією, що він з 22.12.2022 незаконно відсутній на службі, підозрюваний ОСОБА_4 мешкав не за місцем реєстрації. Крім того ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків не має, не одружений, не працює.

У підготовчому судовому засіданні 15 червня 2023 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою продовжено судом до 11 серпня 2023 року, під час судового розгляду строк тримання обвинуваченого також продовжувався, 03 лютого 2025 року був продовжений до 02 квітня 2025 року.

Суд вважає, що на теперішній продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, враховуючи, що в обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, він не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, інших осіб, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Що стосуються посилання прокурора на наявність інших ризиків, то вони нічим не підтверджені.

Разом з тим, суд зазначає, що обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою, при цьому тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується та відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, суд не може вважати достатніми причинами для подальшого тримання обвинуваченого під вартою, за відсутності інших винятково вагомих причин.

Окрім того, суд звертає увагу, що посилання прокурора на те, що ризик переховування обвинуваченого від суду може також спровокувати й ризик впливу на свідків, оскільки ще деякі свідки не допитані, є безпідставними.

Суд зазначає, що на теперішній час потерпіла та свідки вже допитані судом.

Суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є виправданим та до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд враховує, що і тримання під вартою, і домашній арешт, передбачають позбавлення особи свободи, а тому, з огляду на викладені обставини, суд вважає за можливе застосувати до запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації із забороною залишати житло у період часу з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, окрім випадків необхідної евакуації чи з метою запобігання загрози життю чи здоров`ю або у випадках необхідності отримання медичної допомоги, перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у медичних закладах та пов`язаних із вказаним лікуванням пересувань, строком до 29 травня 2025 року включно та покласти на обвинуваченого обов`язки згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку суду, такий запобіжний захід є виправданим, відповідає завданням кримінального провадження, встановленим обставинам, особі обвинуваченого, меті застосування запобіжного заходу запобіганню зазначену ризику та забезпеченню належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Зважаючи на викладені обставини, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу суд задовольняє частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 194 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, за винятком випадків необхідної евакуації чи з метою запобігання загрози життю чи здоров`ю або у випадках необхідності отримання медичної допомоги, перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у медичних закладах та пов`язаних із вказаним лікуванням пересувань, строком до 29 травня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України до 29 травня 2025 року включно такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду або прокурора;

не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні клопотання прокурора в іншій частині відмовити.

Ухвала діє до 29 травня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали для виконання направити до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1