ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/315/25 Справа № 212/9785/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001269 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2024 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, маючого неповнолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 1) 30.03.2015 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 190 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 2) 30.03.2015 р. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 190 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03.07.2015 р. на підставі ст. 70 ч.4 КК України визначено остаточне покарання за вироками Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 30.03.2015 року та Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 30.03.2015 року 2 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 3) 28.09.2015 р. Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України, скасованим в частині призначення покарання вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 р., до 2 років 6 місяців обмеження волі; 4) 06.12.2017 р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 390 ч. 2, 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільненого 04.01.2019 р. по відбуттю покарання; 5) 29.07.2020 р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст. 357 ч. 3 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, звільненого 14.07.2021 р. по відбуттю покарання; 6) 24.09.2020 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 2, 70 ч. 4, 72 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 17.04.2021 р. по відбуттю покарання; 7) 12.10.2020 р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2, 190 ч. 2, 70 ч. 1, 4 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 8) 26.11.2020 р. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 2, 185 ч. 3, 263 ч. 1, 70 ч. 1, 4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 9) 15.02.2021 р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 17.04.2021 р. по відбуттю покарання; 10) 23.02.2021 р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 263 ч. 2, 309 ч. 1, 70 ч. 1, 4 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі, звільненого 19.06.2023 р. по відбуттю покарання; 11) 13.10.2023 р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 12) 17.01.2024 р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 4, 190 ч. 2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 13) 12.03.2024 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 4, 190 ч. 2, 70 ч. 1, 4 КК України до 6 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.2024 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, призначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_7 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, 11 вересня 2023 року о 15:23 годині прийшов до магазину «Єва-193» за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн 5-й Зарічний, 45 в Покровському районі м. Кривого Рогу, в якому здійснює господарську діяльність ТОВ «Руш», де у відділі з продажу парфумерії вказаного магазину у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який ОСОБА_7 цього ж дня о 15:31 годині, з корисливих мотивів, впевнившись у відсутності свідків та очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, з метою таємного викрадення взяв з полиці викладки товару належне ТОВ «Руш» майно, а саме чоловічу туалетну воду «The one» марки «Dolce&Gabbana» об`ємом 30 мл вартістю 1207,67 грн., та поклав її до сумки, яка була на ньому.

Після чого ОСОБА_7 пройшов касову зону, не розрахувавшись за товар, та намагався покинути приміщення вказаного магазину, однак в цей час працівниця магазину, викривши злочинні дії останнього, почала голосно кричати з вимогою зупинитись. ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії стали очевидними для працівників магазину та продовжуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вибіг з магазину разом з викраденим майном, належним ТОВ «Руш», однак на сходах біля входу до магазину був зупинений працівниками магазину «Єва-193». Таким чином, ОСОБА_7 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був зупинений працівниками магазину.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, 16 вересня 2023 року о 13:42 годині прийшов до магазину «Єва-66» за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Едуарда Фукса, 65 в Покровському районі м. Кривого Рогу, в якому здійснює господарську діяльність ТОВ «Руш», де у відділі з продажу парфумерії вказаного магазину у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який ОСОБА_7 цього ж дня о 13:42 годині, з корисливих мотивів, впевнившись у відсутності свідків та очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, з метою таємного викрадення взяв з полиці викладки товару належне ТОВ «Руш» майно, а саме чоловічу туалетну воду «The one» марки «Dolce& Gabbana» об`ємом 50 мл вартістю 1403,67 грн., та поклав її до кишені своїх джинсів. Після чого ОСОБА_7 пройшов касову зону, не розрахувавшись за товар, та покинув приміщення вказаного магазину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ТОВ «РУШ» майнову шкоду на загальну суму 1403,67 грн.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій та обґрунтованість засудження обвинуваченого вважає, що вирок суду у цьому провадженні підлягає зміні в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини скоєння правопорушень, наведені данні про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що його обтяжують. З вироку вбачається, що дії ОСОБА_7 за епізодом від 11.09.2023 року кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна, вчиненного повторно в умовах воєнного стану. Вважає, що за таких обставин покарання має бути призначено відповідно до положень ст. 68 КК України. Наголошує, що з урахуванням обставин справи та положень ст. 68 КК України судом невірно призначено покарання, яке не може перевищувати 6 років 8 місяців позбавлення волі. Зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню, допустився неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту та відповідно невірно вирішив питання про міру покарання, порушивши принцип індивідуалізації покарання, що тягне за собою зміну судового рішення. Просить вирок змінити в частині призначеного покарання, вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України до 6 років 8 місяців позбавлення волі; за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України просить призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України просить призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

До початку апеляційного розгляду, у зв`язку із змінами матеріального закону прокурором було подано доповнення до апеляційної скарги, в якому заявлено клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за епізодом крадіжки від 16.09.2023 року, оскільки сума крадіжки не утворює склад злочину.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримала апеляційну скаргу та доповнення до неї, вважала необхідним вирок суду змінити, закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 16.09.2023 р. у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене обвинуваченим.За ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України просила призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України просила призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив розглянути апеляційну скаргу на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_8 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 року складав 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 епізоду крадіжки чужого майна від 16.09.2023 року розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн.

Оскаржуваним вироком встановлено, що обвинувачений вчинив крадіжку чужого майна 16.09.2023 року на суму 1403, 67 грн.

Тобто, вартість викраденого окремо за кожним епізодом майна була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність. Тому колегія суддів вважає, що з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, та відповідно до приписів п. 4-1 ч. 1 ст.284 КПК України оскаржуваний вирок суду підлягає зміні, а кримінальне провадження в цій частині закриттю, оскільки вчинене обвинуваченим не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Разом з тим, ОСОБА_7 оскаржуваним вироком визнаний винним ще й за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, кримінальна відповідальність за яке не змінювалась, а отже є невідворотною в силу Закону.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання за учинення замаху на грабіж не враховано вимоги ч. 3 ст. 68 КК України, а саме те, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Крім того, пунктом 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року звернуто увагу суддів на особливості призначення покарання за вчинення замаху на злочин.

Дії ОСОБА_7 за епізодом грабежу від 11.09.2023 року кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України за ознаками незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

За вказаних обставин, суд першої інстанції повинен був призначити покарання з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.2024 року, більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців позбавлення волі.

З огляду на вказане, апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню зі зміною вироку суду в частині призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2024 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом крадіжки від 16.09.2023 р. закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.2024 року, більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, - протягом трьох місяців з дня отримання копії рішення суду.

Судді: