Справа № 461/8864/24
Провадження № 1-кс/461/797/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених дітьми СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001111, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Немирівка Дубенського району Рівненської області, українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, зі середньою освітою, який працює, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий звернувся до суду зі вказаним клопотанням, у якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 31.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286 КК України. З урахуванням наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , сторона обвинувачення приходить до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, наведених у ньому, просили таке задовольнити.

Підозрюваний та його захисник. у судовому засіданні заперечили щодо клопотання, вважають, що орган досудового розслідування не довів існування ризиків, передбаченихст. 177 КПК України. Просили визначити підозрюваному нічний домашній арешт або в крайньому разі заставу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Додаткового зазначили, що підозрюваний є раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки - одружений та має на утриманні троє неповнолітніх дітей, а також батька-інваліда, має постійне місце проживання та місце роботи, за якими характеризується позитивно. Окрім цього, на теперішній час розглядається питання про усиновлення підозрюваним неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підтвердження зазначеного надали відповідні документи, що слідча суддя долучила до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідча суддя встановила, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001111, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.11.2024 близько 01:50 год. ОСОБА_5 , керуючи вантажним автомобілем марки «Renault AE 385» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «LAG 0-3-38L» р.н. НОМЕР_2 , на якому знаходився трактор марки «KOMATSU WB-140-2T» р.н. НОМЕР_3 , та рухаючись автодорогою Т-1413 сполученням «Золочів - Броди», що в с. Сасів по вул. Бродівська неподалік перехрестя з вул. Шкільна у напрямку до м. Броди Золочівського району Львівської області, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.10 (у частині визначення терміну «небезпека для руху»; Розділу 2 п.п. 2.3 б), д), 2.1 а); Розділу 12 п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися у тому, що він, керуючи транспортним засобом, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, маючи об`єктивну можливість виявити на проїзній частині дороги неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував у горизонтальному положенні, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та, як наслідок, здійснив наїзд на останнього. Після наїзду водій ОСОБА_5 продовжив свій рух та покинув місце пригоди.

У результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 , неповнолітній ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження, а саме: тупа поєднана травма голови, тулуба і нижніх кінцівок у вигляді численних переломів кісток склепіння, основи і лицевого черепа з крововиливами під оболонки та в шлуночки головного мозку, з ушкодженнями головного мозку, множинних переломів кісток тулуба, перелому хребта, правої гомілки, з ушкодженнями внутрішніх органів від яких загинув на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 02.11.2024 близько 01:50 год. водій ОСОБА_5 , керуючи вантажним автомобілем марки «Renault AE 385» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «LAG 0-3-38L» р.н. НОМЕР_2 , на якому знаходився трактор марки «KOMATSU WB-140-2T» р.н. НОМЕР_3 , та рухаючись автодорогою Т-1413 сполученням «Золочів - Броди», що у с. Сасів по вул. Бродівська неподалік перехрестя з вул. Шкільна у напрямку до м. Броди Золочівського району Львівської області, здійснив наїзд на неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував в горизонтальному положенні на проїзній частині. Після наїзду водій ОСОБА_5 , не зупинився, а продовжив свій рух та покинув місце пригоди.

У результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_8 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Після наїзду ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що своїми протиправними діями поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і ОСОБА_8 , позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження та перебували в безпорадному стані, тобто у результаті отриманих тілесних ушкоджень самостійно, був позбавлений реальної можливості вжити заходів до самозбереження, діючи умисно та нехтуючи моральними і правовими нормами, завідомо залишив потерпілого ОСОБА_8 , без допомоги, маючи при цьому реальну можливість надати таку допомогу, і з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, у порушення вимог п. 2.10 (підпункти «а», «б», «г», «ґ», «д», «е») ПДР, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, негайно не зупинив транспортний засіб і не залишався на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР, не вжив можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілім, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не звернувся по допомогу до присутніх і не відправив потерпілого до закладу охорони здоров`я, у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 ПДР, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції та не записав прізвища та адреси очевидців.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у завідомому залишенні без допомоги ОСОБА_8 , як особу, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у якому останній перебував, у результаті дій ОСОБА_5 , оскільки він сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

31.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Немирів Радивилівського району Рівненської області, українець, громадянин України, одружений, раніше не судимий, зі середньою освітою, який працює, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо мети, підстав та необхідності застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слід зазначити таке.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням на спецлінію 102, протоколом оглядом місця події з додатками; показаннями свідків ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 ; висновком інженерно-транспортної експертизи із дослідженням обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № СЕ -19/114-24/28886-ІТ, висновком судової медичної експертизи з визначенням причин смерті № 67/2024, висновком молекулярно-генетичної експертизи № 442/2024 та іншими матеріалами в сукупності.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 зі вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оцінюючи особу підозрюваного, слідча суддя приходить до переконання у наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема:

1) п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду. Цей ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286 КК України, санкція останньої статті передбачає покарання, у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для нього переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що також викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії».

Окрім того, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи вчинення іншого злочину.

2) п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні. Цей ризик обґрунтовується тим, що на теперішній час кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, призначаються відповідні експертизи, встановлюються свідки правопорушення. У зв`язку з чим при обранні ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, останній буде мати можливість впливати на них з метою спонукання давати неправдиві показання, чим перешкоджатиме встановленню всіх обставин кримінального правопорушення. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

3) п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. Неможливість запобігання цьому ризику обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 після вчинення ДТП не зупинився, не надав відповідної допомоги потерпілому, а навпаки з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання намагався втекти, чим також вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 135 КК України. Окрім цього, ОСОБА_5 на теперішній час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, зокрема за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у якій загинуло двоє осіб та троє отримали тяжкі тілесні ушкодження, та кримінальне провадження слухається у Бродівському районному суді Львівської області.

Також наявність вказаного ризику обґрунтовується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є злочином внаслідок якого спричинено загибель неповнолітнього хлопця. Та останній неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, за одне з яких був позбавлений права керування на три місяці, та після цього відповідно до закону (складання іспитів у сервісному центрі МВС України) посвідчення водія на теперішній час не отримав. Вказане дає підстави зробити висновки, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, зокрема пов`язані з керуванням транспортними засобами.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Щодо застави слідча суддя вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який у свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Прокурор та слідчий просять не визначати розмір застави.

Право не визначати заставу як альтернативний запобіжний захід є правом, а не обов`язком суду.

Слідча суддя не встановила обставини для відмови у задоволенні клопотання, оскільки запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде достатнім для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам, але суд вважає за необхідне визначити розмір застави як альтернативний захід.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років.

Частина 5 ст. 182 КПК України визначає, що відносно особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається застава у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що підозрюваний є раніше не судимим, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, беручи до уваги його майновий стан, приходжу до висновку, що ОСОБА_5 слід визначити заставу у якості альтернативного заходу.

При визначенні розміру застави, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, характер та обставини вчинення злочинів, тому заставу слід встановити у максимальному розмірі, який становить 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 90'840 гривень.

Цей розмір застави слідча суддя вважає достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За наведених вище обставин, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідча суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідча суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» строком на 60 діб, тобто до 31 березня 2025 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90'840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у встановленому в цій ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Про внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти негайно повідомити слідчого, прокурора та суд.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці, до 31.03.2025:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися зі Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 03.02.2025 о 09:30 год.

Слідча суддя ОСОБА_1