Справа № 713/482/25
Провадження №1-кп/713/84/25
Вирок

Іменем України

18.02.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретарки судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 15.02.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянство України, з освітою повною загальною середньою, студента ІІ курсу Сумського фахового коледжу економіки та торгівлі, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 14.02.2025 року, о 21.20 год., під час спроби незаконного перетину Державного кордону України з республікою Румунія, поза пунктами пропуску, в лісовому масиві на околиці с. Долішній Шепіт Вижницького району Чернівецької області, неподалік кордону, був виявлений та затриманий за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП працівниками Державної прикордонної служби України.

Цього ж дня ОСОБА_4 о 01.40 год. був переданий поліцейським ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які відповідно до графіку чергувань Вижницького РВП, на службовому автомобілі марки «Рено Дастер» д/н НОМЕР_2 , перебували в добовому наряді по обслуговуванню дільниці №30, до якої входять населені пункти: с. Лукавці, с. Мигове, селище Берегомет, с. Лопушна та с. Долішній Шепіт Вижницького району.

Далі, працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виконуючи свої функціональні обов`язки та повноваження надані поліції відповідно до постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року здійснювали доставлення ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою уточнення анкетних даних.

З метою виконання даного завдання прибули до ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 . Надалі о 03.56 год. 14.02.2025 року, ОСОБА_4 , знаходячись на задньому пасажирському сидінні службового автомобіля марки «Рено Дастер», д/н НОМЕР_2 , діючи умисно, незаконно, усвідомлював, що поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були одягнені у формений одяг (однострій), є працівниками поліції та здійснюють виконання своїх службових обов`язків. З метою схилення вказаних поліцейських до вчинення дій всупереч їх службових обов`язків, висловив поліцейським ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пропозицію надати неправомірну вигоду за не вчинення ними дій з передачі його до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Незважаючи на висловлену працівниками поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмову прийняти неправомірну вигоду та попередження про настання кримінальної відповідальності за надання такої неправомірної вигоди, ОСОБА_4 пред`явив грошові кошти в сумі 2000,00 грн, а саме чотири купюрами номіналом по 500 гривень кожна, які поклав біля важеля ручного гальма між передніми сидіннями салону службового автомобіля, при ньому попросив не передавати його до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.369 КК України пропозиція та надання неправомірної вигоди службовій особі, за невчинення в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використання наданої ш влади та службового становища.

17.02.2025 року між прокурором Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку учасники процесу під час проведення підготовчого судового засідання просили затвердити.

Згідно угоди ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) в обсязі повідомленої підозри та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі обвинувачення у судовому провадженні, погодився понести покарання за ч.1 ст.369 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.369 КК України щодо якого визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Вказував, що угода укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо затвердження угоди про визнання винуватості. Вважала, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та КК України.

Суд, заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у її затвердженні.

Судом установлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України, який згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Виходячи з наведеного, враховуючи те, що взяті на себе зобов`язання обвинуваченим можуть бути реально виконані, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, ухваливши стосовно ОСОБА_4 обвинувальний вирок та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), повного визнання своєї вини, щирого розкаяння у вчиненому, а також особи обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, не працюючий, студент.

Також відповідно до ст.96-1, п.1 ч.1 ст.96-2 КК України підлягає застосуванню спеціальна конфіскація грошових коштів у розмірі 2000,00 грн, купюрами з номіналом по 500 грн з серіями та номерами: ЕГ 0490117; ЦА 0027472; АН 1546661; БА 5261128, які визнані речовими доказами та зберігаються в філії АТ «Укрексімбанк» м. Чернівці згідно прибуткового позабалансового ордера №478064 від 17.02.2025 року.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.368-371, 374, 473-476, 615 КПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17.02.2025 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0 000070 від 15.02.2025 року.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити покарання у виді штрафу 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) в дохід держави із спеціальною конфіскацією грошових коштів у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.).

Речовий доказ DVD-R диск з відеозаписом з назвою «export-cv7u8», розміром 54848 КБ, - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000070 від 15.02.2025 року (м. Вижниця, вул. Шухевича, 4).

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_8