Справа № 742/1127/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/53/25
Категорія - рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

28 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

заявника ОСОБА_6

представника заявника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференцій з Прилуцьким районним судом Чернігівської області, з використанням власних технічних засобів адвоката та прокурора, апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про скасування постанови дізнавача СД Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 від 31 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 16 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, прийшла до висновку, що органом досудового розслідування зібрані усі можливі та допустимі докази, а саме розслідування було здійснено на основі принципів змагальності сторін та свободи у поданні ними своїх доказів і у доведенні переконливості. Постанова дізнавача містить належне та достатнє обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження та відповідає вимогам закону. При цьому дізнавач діяв в межах закону і ним були виконані всі необхідні та можливі слідчі дії.

Наведена у сказі заявником мотивація свідчить лише про незгоду з механізмом досудового розслідування, методами такого розслідування, обсягом матеріалів, який був використаний у ході такого розслідування, проте жодним чином не свідчить про наявність неповноти при перевірці обставин дізнавачем.

В апеляційній скарзі представник скаржника адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою скасувати постанову дізнавача Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження №0000197 за ч.1 ст. 125 КК України.

Захисник звертає увагу апеляційного суду, що суддя, яка постановлювала оскаржуване рішення, до цього приймала участь у розгляді кримінального провадження за яким потерпілий, за тих же обставин і у той самий час події, отримавши тілесні ушкодження визнаний обвинуваченим та відносно нього ухвалено вирок, який ОСОБА_6 має намір оскаржити, а тому подав клопотання про відвід судді Фетісової від участі у розгляді його скарги про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження. Проте, у задоволенні відводу було відмовлено. Дану ухвалу скаржник вважає такою, що порушує його права, проте право на оскарження цього рішення не передбачено.

Одночасно, автор скарги звертає увагу, що судом першої інстанції не досліджено всі матеріали кримінального провадження та не надано належної оцінки висновку судово-медичної експертизи в якій зазначається та підтверджується отримання потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Переконана, що висновок дізнавача про те, що потерпілий самостійно наніс собі ушкодження не відповідає дійсності та порушує права скаржника.

Адвокат вважає, що підстава встановлена дізнавачем для закриття кримінального провадження (п.2 ч.1 ст. 284 КПК України), суперечить наявним матеріалам справи, а саме висновку судово-медичної експертизи щодо отриманих скаржником тілесних ушкоджень. Проте суд не звернув уваги на даний факт.

Заслухавши доповідача, заявника та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вказав, що дізнавачем були перевірені всі обставини та встановлені відомості є достатніми для прийнятті рішення, що і було зроблено дізнавачем, а тому ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою і скасуванню не підлягає, дослідивши матеріали судової справи, а також закритого кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу задовольнити.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України).

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Однак, оскаржувана до слідчого судді постанова дізнавача не відповідає вказаним положенням, що залишилось без належної уваги слідчого судді.

Як убачається із матеріалів провадження, 16 лютого 2024 року Прилуцьким районним відділом поліції ГУНП в Чернігівській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

29 квітня 2024 року слідчим відділенням Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області було винесено постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення на кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, розслідування якого здійснювалось сектором дізнання Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

Постановою дізнавача СД Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 31 жовтня 2024 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України (в резолютивній частині постанови зазначено про ч.1 ст. 125 КК України), у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку.

Таке рішення дізнавача обгрунтовано тим, що згідно висновку судово-медичного експерта від 02.04.2024 №81 описані у громадянина ОСОБА_6 тілесні ушкодження знаходяться в ділянках доступних для нанесення власною рукою. А з урахуванням отриманих від учасників події показань, дізнавач дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 отримав вказані тілесні ушкодження з власної необережності, а саме впавши обличчям у гілки дерева. Крім того, не було встановлено об`єктивних даних, які б вказували на те, що тілесні ушкодження спричинені останньому особою з кола присутніх на місці події.

Приймаючи рішення дізнавач керуючись положеннями п.2 ч.1 ст. 284 КПК, прийшов до висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення,а тому закрив кримінальне провадження.

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

В свою чергу слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим, дізнавачем постанови.

Зокрема, якщо дізнавачем закрито кримінальне провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено кримінальне правопорушення та доводи дізначача на їх спростування.

Враховуючи, що з дослідженого рішення дізнавача про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, а тому колегія суддів вважає його передчасним.

Зокрема, посилаючись на положення п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, не конкретизовано особу, стосовно якої прийнято рішення про закриття кримінального провадження, не встановлені обставини, які дозволяють прийти до висновку, що в діях вищевказаної особи відсутній склад правопорушення, не вказані підстави для прийняття такого рішення та не наведені фактичні дані, які підтверджують обґрунтованість таких висновків органу досудового розслідування.

Тобто, у даному випадку, закриваючи кримінальне провадження за відсутності складу кримінального правопорушення та вказуючи на отримання тілесних ушкоджень самим заявником, дізнавач встановив не відсутність події кримінального проступку, а не встановивши конкретних осіб та їх причетність, встановив відсутність в діянні невизначеного кола осіб складу кримінального проступку, що вказує на суперечливість винесеної дізнавачем постанови.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на висновок судово-медичного експерта №81 від 02.04.2024 року, з якого вбачається, що увесь комплекс встановлених експертом тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не міг утворитися при падінні на площині.

Отже, фактично орган дізнання допитавши встановлене коло осіб та отримавши висновок судово-медичної експертизи, за наявності суперечностей між отриманими доказами, не визначив необхідним проведення додаткових слідчих дій, у тому числі щодо додаткового допиту свідків чи проведення слідчих експериментів з встановленим колом осіб, що і вказує на неповноту та однобічність досудового розслідування.

Названі обставини залишились без належного судового контролю з боку слідчого судді, в тому числі і щодо повноти досудового розслідування та неправильного застосування закону при винесенні дізнавачем оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд підкреслює, що досудове розслідування проведено за фактом протиправних дій без прив`язки до конкретної особи. Але дізнавач вказуючи у мотивувальній частині постанови про власну необережність ОСОБА_6 , фактично стверджуючи про відсутність самої події кримінального правопорушення за встановлених обставин, хоча в резолютивній частини рішення констатує про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому слідчий суддя не звернув на це уваги, фактично залишивши без аналізу оскаржуване рішення про закриття кримінального провадження.

Встановлена колегією суддів неповнота досудового розслідування та поверхневий аналіз зібраних у рамках кримінального провадження доказів, свідчить, що постанова дізнавача від 31 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, є передчасною.

На переконання апеляційного суду дізнавачем не було вжито всіх можливих та необхідних заходів задля перевірки тверджень заявника, зокрема, при встановленні кола осіб, які могли бути причетні до нанесення заявнику тілесних ушкоджень, не встановлено суперечностей в показаннях допитаних осіб, з урахуванням отриманого висновку експерта щодо наявних у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, та не усунуто їх наданими органу досудового розслідування інструментами щодо здійснення повноважень у своїй процесуальній діяльності, що передбачено ст.40-1 КПК України.

При цьому, судова колегія зауважує, що згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Натомість дізнавачем не використано усіх можливих слідчих заходів, скерованих на виконання завдань, передбачених ст. 2 КПК України і не доведено неможливості здобуття інших доказів у даному кримінальному провадженні, а тому висновки останнього зроблені передчасно.

Формальний підхід до перевірки доводів заявника є неприпустимим, а досудове розслідування має своєю метою досягнення ефективності шляхом проведення визначених главою 20 КПК України слідчих (розшукових) дій.

Однак на неповноту досудового розслідування слідчий суддя, при винесенні оскаржуваної ухвали, уваги не звернув.

При цьому заслуговує на увагу аргумент сторони захисту щодо розгляду вказаної скарги слідчим суддею, який постановлював вирок щодо ОСОБА_6 за обставинами, які мали місце у той-же час та день, за аналогічних обставин, що викликає обгрунтовані сумніви у учасників провадження щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом.

Виходячи з особливостей процесуального руху скарги на постанову про закриття кримінального провадження, де ОСОБА_6 виступає потерпілим та кримінальної справи за ч.2 ст. 125 КК України, за результатами розгляду якої ОСОБА_6 засуджено за кримінальний проступок до покарання, що мали місце при одночасному розвитку подій 15 лютого 2024 року, за участі визначеного кола осіб, розгляд фактичних обставин в іншому провадженні ставить під сумнів об`єктивність рішення слідчого судді, що може тлумачитися як порушення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, а саме права на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до положень п.п.1, 2 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Отже, висновок слідчого судді щодо повноти досудового розслідування є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а оскаржувана постанова дізнавача не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки вона винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних, на які посилається скаржник, що обумовлює скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 січня 2025 року про відмову у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Постанову дізнавача СД Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 від 31 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 16 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України скасувати, а кримінальне провадження повернути в Прилуцьку окружну прокуратуру для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12