Провадження № 1-кс/582/40/25
Справа № 582/50/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року Недригайлівський районний суд Сумської області складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у судовому засіданні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000592 від 02.07.2024 по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Недригайлівського районного суду Сумської області (суддя ОСОБА_6 ) перебуває виділене кримінальне провадження № 0001058 від 17.12.2024 з кримінального провадження № 0000592 від 02.07.2024 по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України.

У підготовчому судовому засіданні від 26.02.2025 захисник обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , усно заявив клопотання про відвід судді ОСОБА_6 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи заява про відвід судді ОСОБА_6 надійшла до провадження судді ОСОБА_1 .

У судове засідання прокурор не з`явився, але надав до суду клопотання про розгляд заяви захисника про відвід головуючому судді в цьому кримінальному провадженні без його участі та у її задоволенні просив відмовити, оскільки вона є необгрунтованою та такою, що заявлена з метою затягування розгляду справи.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання про розгляд заяви захисника про відвід головуючому судді ОСОБА_6 без його учаcті, при вирішення даного питання покладається на розсуд суду.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання здійснюється без фіксування за допомогою технічних засобів у зв`язку з неявкою в судове засідання його учасників.

Суд, дослідивши заяву про відвід, яка зафіксована в Журналі судового засідання від 26.02.2025, яке проводилося в режимі відеоконференції № 4046290 вважає, що заява про відвід головуючому судді ОСОБА_6 у виділеному кримінальному провадженні № 0001058 підлягає задоволенню з огляду на таке.

З дослідженого звукозапису судового засідання від 26.02.2025 вбачається, що підставами для подання такої заяви є:

- те, що у поза робочий час суддею ОСОБА_6 було винесено ухвалу про відмову у задоволенні заяви захисника про проведення підготовчого судового засідання та всіх наступних судових засідань у справі за участі обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в режимі відеоконференції з особистих кабінетів через систему ВКЗ;

- незгода захисника ОСОБА_5 із ухвалою судді ОСОБА_6 про відмову у задоволенні заяви захисника про проведення підготовчого судового засідання та всіх наступних судових засідань у справі за участі обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та їх захисника, ОСОБА_5 в режимі відеоконференції з особистих кабінетів через систему ВКЗ, оскільки таким чином суддя створює умови, які перешкоджають розгляду справи на даний час, а також призводить до затягування розгляду справи;

- те, що суддя ОСОБА_6 розглядає кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, який в свою чергу є потерпілим по даному кримінальному провадженню, а тому останній буде фактично залежним від позиції судді ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 .

На думку захисника ОСОБА_5 дані підстави є свідченням того, що суддя в цьому кримінальному провадженні є упередженим щодо сторони захисту та надає перевагу стороні обвинувачення, а також може тиснути на потерпілого ОСОБА_7 та впливати на його свідчення, оскільки цим же суддею розглядається обвинувачення щодо нього, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України є підставою для її відводу.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії суддя зобов`язаний заявити самовідвід, а учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (стаття 80 КПК України).

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено самовідвід чи відвід судді, передбачений статтями 75, 76 КПК України.

Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (частина 1 статті 75 КПК України).

Згідно з частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштан проти Швейцарії» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

З практики Європейського Суду з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві довіру. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; Мікаллеф проти Мальти, п. 93). ЄСПЛ у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; П`єрсак проти Бельгії, п. 30; Грівз проти Сполученого Королівства, п. 69).

Разом з тим, чітка відмінність між цими поняттями відсутня, оскільки поведінка судді може не тільки об`єктивно викликати сумніви в його неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний критерій), але мова може також йти про його або її особисте переконання (суб`єктивний критерій).

Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50, 53 Рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою ЄСПЛ (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Пунктом 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість з боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН № 2006/23 від 27 липня 2006 року, зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Необхідність судді заявити самовідвід від участі в розгляді справи у будь-якому випадку, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви

в неупередженості судді та про задоволення такої заяви підтвердила і Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 04 лютого 2020 року у справі № 908/137/18 (провадження № 12-106гс19), в якій виснувала, що хоч поведінка судді-доповідача й не дає жодних об`єктивних підстав вважати, що вона не є безсторонньою або що їй бракує неупередженості під час розгляду справи, однак, враховуючи значення, яке має вирішення справи № 908/137/18 для правової системи України, а також для того, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви в неупередженості судді-доповідача під час вирішення справи, клопотання про відвід судді-доповідача необхідно задовольнити.

Тобто розгляд питання про відвід є виконанням вимог статті 6 Конвенції щодо забезпечення принципу неупередженості і має бути максимально безстороннім та об`єктивним з метою усунути будь-які сумніви в забезпеченні незалежною державою.

На думку суду, заявлені захисником як підстави для відводу судді, підписання суддею ухвали поза робочим часом та незгода захисника ОСОБА_5 із ухвалою судді ОСОБА_6 про відмову у задоволенні заяви захисника про проведення підготовчого судового засідання та всіх наступних судових засідань у справі за участі обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та їх захисника, ОСОБА_5 в режимі відеоконференції з особистих кабінетів через систему ВКЗ не свідчать про наявність підстав, зазначених у п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а доводи заяви в цій частині зводяться лише до незгоди захисника із постановленим судом процесуальним рішенням.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, тому відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, наявність в провадженні судді ОСОБА_6 кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, можуть викликати у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості судді в цій справі, в якій ОСОБА_7 є потерпілим.

А тому з метою уникнення щонайменших сумнівів у стороннього спостерігача щодо неупередженості та відсутності безсторонності судді в цьому кримінальному провадженні, суд вважає за доцільне задовольнити заяву захисника про відвід судді ОСОБА_6 .

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 75, 80-81 КПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000592 від 02.07.2024 по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 289 КК України, задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 14 березня 2025 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1