Справа № 756/2755/25
Провадження № 1-кс/756/548/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

підозрюваного - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Оболонського районного суду міста Києва клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, -

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малютянка, Києво-Святошинського району, Київської області, громадянина України, неодруженого, без постійного місця роботи, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , поданого у межах кримінального провадження №0000528, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 28 лютого 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України.

УСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження №0000528 від 28 лютого 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Суть клопотання

У клопотанні слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення слідчим визначена згідно з частиною 2 статті 289 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просив суд його задовольнити. Також надав копію постанови про призначення групи прокурорів.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та обрання будь-якого запобіжного заходу. Зазначив про те, що орган досудового слідства не довів обґрунтованість підозри, а також не враховано, що ОСОБА_3 потрібна медична допомога, оскільки він має проблеми з психологічним здоров`ям, але ніяких підтверджуючи довідок не надано.

Підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, причетність до подій щодо яких йому було повідомлено про підозру не визнавав. Зазначив, що автмообіль не викрадав, оскільки такий йому надав друг для поїздки. Також зазначив про проходження лікування в психіатричній лікарні, надав копію посвідчення про присвоєння групи інвалідності.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Встановлені обставини

Згідно Витягу від 28 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 289 КК України №0000528.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 лютого 2025 року близько 00 год. 46 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , де помітив транспортний засіб марки «RENAULT», моделі «MASTER», білого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, перебуваючи в зазначений час та місці ОСОБА_3 розбивши скло передніх водійських дверей транспортного засобу, сів до салону та поїхав з місця вчинення правопорушення, таким чином реалізувавши свій злочинний умисел до кінця. Після зазначених дій підозрюваний був зупинений та затриманий працівниками поліції 28 лютого 2025 року, близько 9 год. 15 хв.

У судовому засіданні встановлено, що постійного джерела доходу підозрюваний не має, через відсутність офіційного працевлаштування. Однак сам підозрюваний зазначив, що його щомісячний дохід становить 100 000 доларів США.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28 лютого 2025 року; протоколом огляду місця події від 28 лютого 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28 лютого 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 28 лютого 2025 року; копією договору купівлі-продажу транспортного засобу №4680/24/000052 від 9 січня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28 лютого 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 28 лютого 20252 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 28 лютого 2025 року; протоколом огляду місця події від 28 лютого 2025 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 28 лютого 2025 року; довідкою про встановлення середньої вартості транспортного засобу; інформацією з Державної міграційної служби України; копіює ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2024 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 28 лютого 2025 року.

Жодних спростувань чи додаткових пояснень, які б свідчили про недостатність обґрунтованості підозри у вказаному кримінальному правопорушенні у судовому засіданні підозрюваним та його захисником не надано.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходить і положення закону, яким керується

Відповідно до статті 2 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам, визначеним статтею 7 КПК України, у тому числі щодо верховенства права, законності, рівності перед законом поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, недоторканність житла чи іншого володіння особи, невтручання у приватне життя, недоторканність права власності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з частиною першою та третьою статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Пунктом 5 частини 1 статті 176 КПК України передбачено, що запобіжним заходом, зокрема, є тримання під вартою.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжних заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про призначення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 , слідчий суддя враховує вимоги статті 5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При обранні міри запобіжного заходу слідчий суддя враховує підпункт «е» пункту 1 статті 5 Конвенції вказує на кілька категорій осіб, а саме осіб, які є джерелом розповсюдження інфекційних захворювань, осіб, які страждають на психічні розлади, алкоголіків, наркоманів і бродяг. Обставина, що поєднує усі ці категорії осіб, полягає в тому, що їх може бути позбавлено свободи для того, щоб надати їм медичну допомогу або з міркувань, продиктованих соціальною політикою, або з медичних та соціальних підстав («Енхорн проти Швеції» (Enhorn v. Sweden), 2005, § 43).

Також слідчий суддя зауважує, що причиною, через яку Конвенція дозволяє позбавляти свободи всіх цих соціально неадаптованих осіб, є не тільки те, що вони можуть становити загрозу для громадської безпеки, а й те, що утримання під вартою може відповідати їхнім власним інтересам («Гуццарді проти Італії» (Guzzardi v. Italy), 1980, § 98 in fine).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Єлоєв проти України» зазначено, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (справа «Буткевічюс проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania).

Слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях, зокрема, «Нечипорук, Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 та ін., відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обставини, викладені у клопотанні та матеріалах кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 289 КК України.

Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний усвідомлюючи неминучість покарання, пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом вчинення психологічного тиску або іншим чином на потерпілих та свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Діяння ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 2 статті 289 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, за яке законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, крім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Оцінюючи у сукупності вказані обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що існує ймовірний ризик продовження чи вчинення аналогічного кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний не має постійних джерел доходу та належних засобів для існування, не зайнятий суспільно-корисною працею.

Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам.

При цьому, доводи захисника про доцільність не застосування жодного запобіжного заходу, слідчий суддя не приймає, оскільки наявність психічних розладів у підозрюваного не підтверджено будь-якими медичними довідками та для запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам неможливо застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Водночас слідчий суддя, враховуючи усі обставини даного кримінального провадження, вважає необхідним при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Частиною 1 статті 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно з частиною 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах , стосовно особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Відповідно до частини 1 статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись статтями 7, 31, 131, 132, 176-178, 181, 183, 186, 193-197, 309, 331, 350, 369-372, 376, 395 Кримінально процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження №0000528, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 28 лютого 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід строком на 60 (шістдесят) днів у вигляді тримання під вартою, починаючи з дня затримання - 28 лютого 2025 року.

Установити ОСОБА_3 заставу в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (одержувач - ТУ ДСА України в м. Києві, ЄДРПОУ - 26268059, банк одержувача - Держказначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, рахунок UA1012089, призначення платежу: застава № ухвали суду, П.І.Б. платника застави. ЄДРПОУ суду - 02896785).

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_3 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_3 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_3 з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження, а також покласти наступні обов`язки строком на 60 днів:

- не виїжджати за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, у залежності від стадії кримінального провадження, про необхідність зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У решті частині клопотання відмовити.

Останнім днем строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є 29 квітня 2025 року. Між тим, строк дії ухвали не може перевищувати меж строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, у випадку його не продовження, або не зверненням із обвинувальним актом до суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

СУДДЯ ОСОБА_1