Номер провадження:1-в/521/1470/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженої ОСОБА_4 , представника ДУ «Одеський слідчий ізолятор», розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі клопотання щодо приведення вироків у відповідність до закону, у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання засудженої ОСОБА_4 щодо приведення у відповідність до закону вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2023 року, у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Засуджений ОСОБА_4 просила клопотання задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2023 року ОСОБА_4 засуджена за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 ( два) роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, у виді двох років позбавлення волі, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2022 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на с трок 4 ( чотири) роки та 6 ( шість) місяців.

Як убачається з вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2023 року ОСОБА_4 вчинила замах на таємне викрадення майна на суму 632,50 коп., злочин скоєно 01.10.2021 року.

Як убачається з вироку Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2022 року ОСОБА_4 вчинила замах на таємне викрадення майна на суму 659,00 коп., злочин скоєно 20.08.2021 року у зв`язку з чим їй призначено покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_4 призначено покарання за сукупністю вироків, до призначеного покарання по даному вироку, частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 09. 10.2019 року та остаточно призначено покарання на строк 4 (чотири) роки 1 місяць.

Відповідно до вироку Приморського районного суду м. Одеси від 09.10.2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон N 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1135 грн..

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону N 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 ( 20.08.2021 та 01.10.2021 року) діяння, за які він засуджений за вироками Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2023 та вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2022 року розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить гривень 632,50 гривень та 659,00 розмір шкоди 2270 гривень 00 копійок, не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність. З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння по вищезазначених вироках, не вважаються кримінальними правопорушеннями.

Щодо вироку Приморського районного суду м. Одеси від 09.10.2019 року , яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на два роки, суд зауважує, що покарання за цим вироком ОСОБА_4 відбула повністю.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженої ОСОБА_4 щодо приведення вироків до вимог законодавства у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. - задовольнити.

На підставі ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засуджену ОСОБА_4 , від призначеного покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2023 року та вироком Київського районного суду міста Одеси від 19.07.2022 року.

Вважати засуджену ОСОБА_4 такою що відбула покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 09.10.2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1