Провадження № 11-сс/811/318/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Львові, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Соснівка, Шептицького району, Львівської області зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

старша слідча СВ ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовувала тим, що у провадженні слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003235 від 13 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Наголошувала, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає.

Зазначала, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно вплинути на потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2025 року клопотання старшої слідчої СВ ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_9 - задоволено.

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Львівській установі виконання покарань № 19 Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, до 29 березня 2025 року включно.

Визначено підозрюваній ОСОБА_6 заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, ухвалити нову ухвалу, обрати більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт.

Наголошує, що з ухвала слідчого судді базується на припущеннях, оскілки слідчим суддею невірно оцінено ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тяжкість покарання не може бути єдиною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Звертає увагу, що слідчим та прокурором не надано доказів порушення обов`язків підозрюваною, у зв`язку із чим ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні.

Повідомляє, що підозрювана постійно перебуває за місцем свого проживання АДРЕСА_2 , має міцні соціальні зв`язки, раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину.

Зазначає, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваної.

Підозрювана ОСОБА_6 в судове засідання апеляційного суду не прибула, адвокат просив проводити розгляд справи у її відсутності, прокурор не заперечував проти розгляду справи у відсутності підозрюваної.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, та думки адвоката та прокурора, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги підозрюваної ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку, що неявка підозрюваної не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у її відсутності.

Заслухавши доповідача, доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, що у провадженні слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003235 від 13 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи навички роботи із комп`ютерною технікою та Інтернет-ресурсами, за допомогою невстановленої комп`ютерної техніки, мобільних терміналів, підключених до всесвітньої мережі «Інтернет», через невстановлені інтернет-провайдери та мобільних операторів стільникового зв`язку, з метою власного безпідставного збагачення шляхом обману, шляхом незаконних операцій із використанням електронно - обчислювальної техніки створила в соціальній мережі «Instagram» сторінку з назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 де свідомо опублікувала неправдиві оголошення про продаж військової амуніції та побутової техніки, хоча такої в наявності не мала, заходи щодо закупівлі такої нею не вживалися, зазначивши як засіб зв`язку із нею для замовлення товарів месенджер вказаної сторінки в соціальній мережі Instagram та аккаунт в месенджері «Telegram» з назвою ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 що закріплений за її номером мобільного телефону НОМЕР_1 .

11 жовтня 2024 року, ОСОБА_11 використовуючи акаунт в соціальній мережі «Instagram» « ОСОБА_12 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 знайшовши вказане оголошення, будучи переконаним у його правдивості та достовірності написав ОСОБА_6 повідомлення про намір придбання для військових потреб трьох дронів, а саме дрону «DJI Mavic 3T», дрону «DJI Mavic 3» та дрону «DJI Mavic 3Рго» на загальну суму 235 000 грн., за попередньою передоплатою в сумі 35 000 грн.

У подальшому, 11 жовтня 2024 року ОСОБА_6 використовуючи сторінку в соціальній мережі «Instagram» з назвою: « ОСОБА_13 » «ОСОБА_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), здійснювала листування із ОСОБА_11 , в ході якого, повідомила останньому, про можливість здійснення в неї замовлення дронів, запевнивши останнього про правдивість своїх намірів та високу якість вказаних речей, а також надала банківські реквізити для оплати за такі, а саме номер банківського рахунку № НОМЕР_2 , відкритого у АТ КБ «ПриватБанк», що належить ФОП ОСОБА_14 .

11 жовтня 2024 року, приблизно о 17:35 год., ОСОБА_11 , перебуваючи в Галицькому районі міста Львова, перерахував з свого банківського рахунку НОМЕР_3 відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» на його ім?я на вказаний ОСОБА_6 банківський рахунок грошові кошти в сумі 35 000 грн., як передоплату за дрони.

У подальшому, 14 жовтня 2024 року, ОСОБА_11 в ході листування із ОСОБА_6 повідомив про необхідність купівлі ще 7 дронів для військових потерб, а саме, один дрон «DJI Mavic 3Т» та шість дронів «DJI Mavic 3». Остання повідомила про можливість здійснення в неї замовлення вказаних дронів, запевнивши останнього про правдивість своїх намірів та високу якість вказаних речей, а також надала банківські реквізити для оплати за такі, а саме номер банківського рахунку № НОМЕР_2 , відкритого у АТ КБ «ПриватБанк», що належить ФОП ОСОБА_14 .

19 жовтня 2024 року, приблизно о 12:20 год., ОСОБА_11 , перебуваючи в Галицькому районі, м. Львова, здійснив переказ грошових коштів в сумі 490 000 грн., з банківської картки дружини ОСОБА_15 , № НОМЕР_4 банківський рахунок № НОМЕР_5 на вказаний ОСОБА_6 банківський рахунок, як часткову оплату за дрони.

В подальшому, 22 жовтня 2024 року, приблизно о 14:27 год., ОСОБА_16 перебуваючи в Галицькому районі міста Львова на прохання ОСОБА_11 , зі своєї банківської картки № НОМЕР_6 перерахував грошові кошти в сумі 240 159,42 грн., на наданий ОСОБА_6 банківський рахунок № НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_14 , як частину оплати за вказані дрони.

У подальшому, ОСОБА_6 , заволоділа вказаними вище грошовими коштами у сумі 765 159,42, використавши їх на власні потреби.

23 січня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч . 4 ст. 190 КК України.

28 січня 2025 року слідча, звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначення розміру застави.

29 січня 2025 року клопотання слідчої було задоволено частково слідчим суддею Личаківського районного суд м. Львова

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчої і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваної під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Личаківського районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваної.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому у великих розмірах, їй загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, є працездатною особою та не страждає важкими захворюваннями, перебуваючи на волі під час досудового розслідування, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно вплинути на потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, відтак застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

При цьому слід звернути увагу й на те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, визначати правильність кваліфікації дій підозрюваного. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

У зв`язку із вище зазначеним не заслуговують на увагу аргументи сторони захисту, що підозра є необґрунтованою належними та допустимими доказами.

Наведене в апеляційні скарзі захисника, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого їй правопорушень, а її належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кодексом.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Поряд із тим, при визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний (справа «Мангурас проти Іспанії», рішення від 28 вересня 2010 року).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваної в разі доведеності її вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у максимальному розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (242 240 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрювана та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваної та її родини, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про непомірний розмір застави для підозрюваної колегія суддів вважає необґрунтованими. Чинне законодавство України не покладає можливість внесення застави виключно на підозрювану, але вимагає забезпечення дієвості провадження, тобто співмірності застави не лише матеріальному стану особи, а й забезпеченню виконання покладених на особу процесуальних обов`язків.

Наявність тих обставин, що підозрювана постійно перебуває за місцем свого проживання АДРЕСА_2 , має міцні соціальні зв`язки, раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови у застосуванні щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , є законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_5 слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4