13 грудня 2024 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянин України, який має середню освіту, не працевлаштованого, такого, що не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
13.12.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що дають підстави підозрювати, що у невстановлений досудовим слідством час та місці, у ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу.
ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, у невстановленої досудовим слідством особи, у невстановлений період, але не пізніше 23.08.2024 року придбав та зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, з метою подальшого збуту.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке кваліфікується як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час та місці, у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу.
ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, у невстановленої досудовим слідством особи, у невстановлений період, але не пізніше 15.10.2024 року придбав та зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, з метою подальшого збуту.
15.10.2024 року ОСОБА_8 , попередньо погодивши свої злочинні дії направлені на збут наркотичного засобу з ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , продовжуючи злочинний умисел направлений на збут наркотичного засобу, попередньо домовившись про місце та час зустрічі, за допомогою засобів мобільного зв`язку із залегендованою особою на ім`я ОСОБА_10
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке кваліфікується як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час та місці, у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу.
ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, у невстановленої досудовим слідством особи придбав та зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, з метою подальшого збуту.
25.10.2024 року ОСОБА_8 , попередньо погодивши свої злочинні дії направлені на збут наркотичного засобу з ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , продовжуючи злочинний умисел направлений на збут наркотичного засобу, попередньо домовившись про місце та час зустрічі, за допомогою засобів мобільного зв`язку із залегендованою особою на ім`я ОСОБА_10
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке кваліфікується як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час та місці, у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу.
ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, у невстановленої досудовим слідством особи придбав та зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, з метою подальшого збуту.
04.11.2024 року ОСОБА_8 , попередньо погодивши свої злочинні дії направлені на збут наркотичного засобу з ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , продовжуючи злочинний умисел направлений на збут наркотичного засобу, попередньо домовившись про місце та час зустрічі, за допомогою засобів мобільного зв`язку із залегендованою особою на ім`я ОСОБА_12
04.11.2024 року приблизно о 13 годині 15 хвилин знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Глазунова, 6, ОСОБА_8 , збув ОСОБА_12 , 10 зіп-пакетів із наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс, за грошові кошти в сумі 7000 гривень, які ОСОБА_12 , передав готівкою ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке кваліфікується як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.
Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час та місці, у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу.
ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, у невстановленої досудовим слідством особи придбав та зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, з метою подальшого збуту.
10.12.2024 року ОСОБА_8 , попередньо погодивши свої злочинні дії направлені на збут наркотичного засобу з ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , продовжуючи злочинний умисел направлений на збут наркотичного засобу, попередньо домовившись про місце та час зустрічі, за допомогою засобів мобільного зв`язку із залегендованою особою на ім`я ОСОБА_12
10.12.2024 року приблизно о 12 годині 47 хвилини знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Павлокічкаська, 18, ОСОБА_8 , збув ОСОБА_12 , 10 зіп-пакетів із наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс, за грошові кошти в сумі 7000 гривень, які ОСОБА_12 , передав готівкою ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке кваліфікується як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.
Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час та місці, у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу.
ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, у невстановленої досудовим слідством особи придбав та зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, з метою подальшого збуту.
11.12.2024 року ОСОБА_8 , попередньо погодивши свої злочинні дії направлені на збут наркотичного засобу з ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , продовжуючи злочинний умисел направлений на збут наркотичного засобу, попередньо домовившись про місце та час зустрічі, за допомогою засобів мобільного зв`язку із залегендованою особою на ім`я ОСОБА_12
11.12.2024 року приблизно о 14 годині 23 хвилини знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Глазунова 6, ОСОБА_8 , збув ОСОБА_12 , 10 зіп-пакетів із наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс, за грошові кошти в сумі 7000 гривень, які ОСОБА_12 , передав готівкою ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке кваліфікується як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.
11 грудня 2024 року, ОСОБА_4 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України, фактичний час затримання о 17 годині 54 хвилини.
12 грудня 2024 року, ОСОБА_4 ,. було повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання. Зауважив, що, на його думку, з повідомлення про підозру неможливо зрозуміти, у чому саме підозрюється ОСОБА_4 , оскільки у ньому не викладені конкретні дії, які нібито він вчинив. Додані до клопотання матеріали також не містять прямих та конкретних доказів причетності ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення. Факт вилучення у ОСОБА_4 під час обшуку предметів, схожих на гранату та на сіро-зелену порошкоподібну речовину, також нічого кримінального не доводить, оскільки станом на час розгляду клопотання належність цих предметів до тих, обіг яких заборонено або обмежено, не встановлена. Недоведеними, на думку захисника, є й ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, оскільки ОСОБА_4 одружений, має стійкі соціальні зв`язки, має власне житло, офіційно не працевлаштований, але має зайнятість та некримінальний дохід, за рахунок якого існує, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив свою причетність до інкримінованих йому діянь та підтримав доводи свого захисника.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України.
Обґрунтованість підозри підтверджується такими доказами, доданими до клопотання:
-протоколами огляду речей від 23.08.2024, 15.10.2024, 25.10.2024, 04.11.2024, 10.12.2024, 11.12.2024 року.
-протоколом огляду місця події (видача наркотичної речовини) від 23.08.2024, 15.10.2024, 25.10.2024, 04.11.2024, 10.12.2024, 11.12.2024 року;
-Протоколами допиту свідка ОСОБА_13 , від 23.08.2024, 15.10.2024, 25.10.2024, 04.11.2024, 10.12.2024, 11.12.2024 року;
-Протоколами допиту свідка ОСОБА_14 , від 23.08.2024, 15.10.2024, 25.10.2024, 04.11.2024, 10.12.2024, 11.12.2024 року;
-Протоколами допиту свідка ОСОБА_10 ;
-Протоколами допиту свідка ОСОБА_12 ;
-Висновками судово-хімічних експертиз;
-протоколом затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК;
-Протоколом обшуку від 11.12.2024 року;
-повідомленням про підозру ОСОБА_4 ,
-Протоколами про результати контролю за вчиненням злочину;
Із сукупності вказаних документів випливає, що ОСОБА_4 , з високою ймовірністю, є причетним до незаконного збуту наркотичних засобів, оскільки за місцем його проживання було вилучено сімнадцять зіп-пакетів з речовиною сіро-зеленого кольору, яка, ймовірно, є наркотичною речовино. Сам ОСОБА_4 відмовився надати пояснення про природу речовини, що була у нього вилучена.
Також матеріалами клопотання підтверджується, що ОСОБА_4 підтримує відносини з іншими особами, що причетні до розслідуваних діянь. На початковому етапі досудового розслідування наведених фактів достатньо для обгрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому діянь.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
У зв`язку з цим слідчий суддя відхиляє відповідні доводи захисника як такі, що спростовуються матеріалами досудового розслідування.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на потерпілого;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:
- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;
- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;
- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально;
- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;
- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що вказані у клопотанні ризики можуть бути підставою для застосування до підозрюваного такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Щодо ризику переховування від досудового розслідування та суду, а також щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.
Діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким злочином, що тягне покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Ця обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
У зв`язку з цим слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний, хоча й раніше не судимий, має соціальні зв`язки, власне житло та інші зовнішні ознаки добропорядної особи, у своєму 50-річному віці не має офіційного працевлаштування і не відомо, чи мав колись взагалі. Слідчому судді не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_4 існує не за рахунок доходів кримінального походження, в тому числі від збуту наркотичних засобів, а за рахунок доходів з джерел, не заборонених законом. Пояснення підозрюваного про те, що він неофіційно займається торгівлею харчовими продуктами, слідчий суддя оцінює критично, оскільки жодних доказів цього стороною захисту надано не було.
І навпаки, самий факт вилучення за місцем проживання ОСОБА_4 предметів, що мають ознаки наркотичних засобів, та ще й підготовлених до збуту, з великою ймовірністю вказує на те, що підозрюваний є причетним до систематичної протиправної діяльності щодо збуту наркотичних засобів, і використовує для цього, в тому числі, власне житло.
Крім того, з матеріалів досудового розслідування випливає, що підозрюваний, ймовірно, входив до групи осіб, що систематично займається незаконним обігом наркотичних речовин, і що частина учасників цієї групи залишається не викритою.
Відтак, будь-яких важелів, що можуть впливати на належну процесуальну поведінку підозрюваного без ізоляції від суспільства, принаймні, на початковій стадії досудового розслідування, слідчим суддею не встановлено.
Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні
Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого та дослідження їх судом.
Сторона захисту посилалась на те, що всі свідки, відомості про яких наявні в матеріалах клопотання, є залегендованими, їх анкетні дані змінені, а тому підозрюваний не матиме можливості впливу на них.
Разом із цим, маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в частині, що стосуються клопотання про обрання запобіжного заходу, а отже і з протоколами допиту свідків, підозрюваний знатиме зміст наданих ним свідчень на стадії досудового розслідування, який він може співвідносити з відомими йому іншими фактичними обставинами та в такий спосіб зрозуміти, про яких саме осіб йде мова.
Крім того, не виключено, що ще не всі свідки допитані, а також що підозрюваний може бути знайомий із свідками, які ще не допитані, і вплинути на їх показання.
Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.
Крім того, не можна виключати й ризику впливу ОСОБА_4 на особи інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні з метою їх схиляння до надання неправдивих показань.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що доведеним наявність вказаного ризику.
Відтак, в даному випадку сама тяжкість підозри вказує на те, що на початковій стадії досудового розслідування, на період активного збирання доказів його причетності, взяття підозрюваного під варту буде співмірним меті охорони суспільних відносин від незаконного обігу наркотичних речовин. У свою чергу, це не виключає, що в подальшому підстави для продовження тримання підозрюваного під вартою зміняться або припинять існування.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашній арешт, свідчить той факт, що вказані заходи не здатні забезпечити ізоляцію підозрюваного в тій мірі, яка була б достатньою для запобігання вказаних вище ризикам.
Неможливість обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки обґрунтовується таким.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Однак в даному випадку слідчому судді не було надано жодних відомостей про осіб, які виявили бажання поручитись за підозрюваного, які б для слідчого судді та будь-якого поміркованого стороннього спостерігача були б достатніми для висновку, що ці особи здатні забезпечити правомірну поведінку підозрюваного. Самий факт перебування цих осіб у родинних та близьких стосунках із підозрюваного не може бути єдиною підставою для такого висновку.
Про неможливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави, що передбачено п.3 ч.1 ст. 176 КПК України свідчить те, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді, відповідних клопотань від заставодавців не надходило.
Доводи підозрюваного та його захисника слідчий суддя відхиляє, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Разом з цим, беручи до уваги характер та ступінь суспільно небезпечності інкримінованого підозрюваному діяння, відомості про його особу та спосіб життя, суспільне значення боротьби з незаконним обігом наркотичних речовин, слідчий суддя вважає з доцільне визначити розмір застави як умови звільнення з-під варти у максимальному розмірі, передбаченому законом.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», з правом звільнення під заставу.
Строк тримання під вартою обчислювати з 17 год 54 хв. 11.12.2024 до 17 год. 54 год. 08.02.2025.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до слідчого, прокурора або до суду за першою вимогою;
- утриматися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , роз`яснити підозрюваному чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 12 год. 00 хв. 16.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1