Справа №591/3769/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/42/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - бездіяльність слідчого, прокурора
УХВАЛА

Іменем України

09 січня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/3769/24 за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2024 про повернення скарги на бездіяльність прокурора,

установила:

В поданій апеляційній скарзі заявник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та повернути його скаргу на розгляд слідчому судді Зарічного районного суду м. Суми, оскільки згідно вимог ст. 306 КПК скарги на бездіяльність прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду слідчим суддею цього суду. При цьому територіальної підсудності скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора КПК не визначено.

01.11.2024 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла скарга ОСОБА_8 , в якій він просив зобов`язати Генерального прокурора винести відповідну постанову на його клопотання від 07.10.2024, визнати дії Генерального прокурора протиправними в частині невинесення постанови, а також визнати протиправними дії посадових осіб офісу генеральної прокуратури, що розглянули його клопотання в порядку звернення громадян, обґрунтувавши свою скаргу тим, що у провадженні Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (з дислокацією у м. Суми) перебуває кримінальне провадження № 0000023 від 04.08.2023, тому через неефективне та злочинне проведення досудового розслідування цього провадження, він і просив Генерального прокурора змінити орган досудового розслідування та притягнути відповідних слідчих і прокурорів до кримінальної відповідальності, однак Генеральний прокурор відповідної постанови не виніс, а його клопотання було розглянуте в порядку звернення громадян.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2024 вказана скарга була повернута заявнику ОСОБА_8 . Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що ОСОБА_8 оскаржує бездіяльність Генерального прокурора, юридична адреса офісу якого знаходиться у м. Київ, у зв`язку з чим, скарга не підлягає розгляду Зарічним районним судом м. Суми.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутність, а заявник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просив провести розгляд скарги за наявними матеріалами без його участі, оскільки він перебуває в лавах ЗСУ, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга заявника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1, 2 ст. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Органи судової влади відповідно ст. 6 і 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, до повноважень якого і належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган прокуратури (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 306 КПК)

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК), а згідно положень ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 розділу III КПК безпосередньо передбачається оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, що є гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження, а ч. 1 ст. 306 КПК встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК.

Встановлення правил підсудності кримінального провадження має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретної особи і щодо конкретного кримінального правопорушення, так як підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим.

Зокрема, для визначення того, до якого місцевого суду може бути подано скаргу на рішення, дії чи бездіяльність Генерального прокурора та посадових осіб його Офісу, ключове значення мають дві підстави: територіальна юрисдикція місцевого суду; знаходження органу прокуратури в межах відповідної територіальної юрисдикції місцевого суду.

Згідно з п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого поширюється на відповідну територію.

Таким чином, юрисдикція місцевого суду поширюється на відповідний район або кілька районів, район у місті, місто або місто і певний район навколо нього, а для визначення місця знаходження органу прокуратури необхідно проаналізувати систему прокуратури України.

Відповідно ст. 1 ЗУ «Про прокуратуру» (далі Закон), прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави, а згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 цього Закону діяльність прокуратури ґрунтується, крім іншого, на засадах територіальності.

Систему прокуратури України становлять: 1) Офіс Генерального прокурора; 2) обласні прокуратури; 3) окружні прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура (ч. 1 ст. 7 Закону). Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури (ч. 4 ст. 7 Закону). Офіс Генерального прокурора організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури, забезпечує належне функціонування ЄРДР та його ведення органами досудового розслідування, визначає єдиний порядок формування звітності про стан кримінальної протиправності і роботу прокурора з метою забезпечення ефективного виконання функцій прокуратури, а також здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Офісу Генерального прокурора. Офіс Генерального прокурора очолює Генеральний прокурор, який має першого заступника та не більше п`яти заступників (ч. 1, 2 ст. 8 Закону), а прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4-1) заступник Генерального прокурора керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 4-2) перший заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 4-3) заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; 5-1) керівник підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 6) заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора; 6-1) заступник керівника підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 7) прокурор Офісу Генерального прокурора; 7-1) прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 8) керівник обласної прокуратури; 9) перший заступник керівника обласної прокуратури; 10) заступник керівника обласної прокуратури; 11) керівник підрозділу обласної прокуратури; 12) заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; 13) прокурор обласної прокуратури; 14) керівник окружної прокуратури; 15) перший заступник керівника окружної прокуратури; 16) заступник керівника окружної прокуратури; 17) керівник підрозділу окружної прокуратури; 18) заступник керівника підрозділу окружної прокуратури; 19) прокурор окружної прокуратури (у тому числі прокурор стажист окружної прокуратури) (ч. 1 ст. 15 Закону).

Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі (ч. 2 ст. 15 Закону).

Тобто, прокурор це особа, яка обіймає посаду, передбачену ст. 15 ЗУ «Про прокуратуру», та діє виключно у межах своїх повноважень (п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК), а під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог закону (ч. 3 ст. 17 Закону).

З огляду на викладене, законодавством України не встановлено критерій визначення місцевого суду (за місцем знаходження органу досудового розслідування, прокуратури або вчинення кримінального правопорушення чи ін.), слідчий суддя якого розглядає скаргу на рішення, дії чи бездіяльність Генерального прокурора та посадових осіб Офісу Генерального прокурора.

Разом з тим, оскільки законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування чи здійснюється досудове розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК), з урахуванням приписів ч. 6 ст. 9 КПК правильним є застосування зазначеного положення й до розгляду клопотань на рішення, дії чи бездіяльність прокурора, у тому числі і щодо ухвалених рішень, дій або бездіяльності Генерального прокурора та посадових осіб Офісу Генерального прокурора, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Отже, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, у тому числі і за скаргами на рішення, дії або бездіяльність прокурора здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган прокуратури.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 оскаржує рішення, дії та бездіяльність Генерального прокурора та посадових осіб його Офісу, які територіально знаходяться і ухвалюють свої рішення у межах наданих їм повноважень в приміщенні Офісу Генерального прокурора у м. Києві, тому вказана вище скарга ОСОБА_8 не підлягає розгляду слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми, незважаючи на те, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000023 від 04.08.2023 здійснюється слідчими Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (з дислокацією у м. Суми), оскільки останні ухвалюють рішення та територіально знаходяться в м. Сумах. При цьому питання щодо суті скарги ОСОБА_8 повинно бути вирішене компетентним судом.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим, внаслідок чого ця ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2024 про повернення ОСОБА_10 його скарги на бездіяльність Генерального прокурора та посадових осіб Офісу Генерального прокурора залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4