Справа № 443/709/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/32/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000355 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 09.12.2024 року, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

встановила:

Захисник - адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 09.12.2024 року, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Процесуальні витрати у сумі 7065,45 грн. ухвалено компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Речові докази: автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки « Mercedes-Benz Sprint», реєстраційний номер НОМЕР_2 передати власникам.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 27.06.2019 року якою накладено арешт на автомобіль марки « Mercedes-Benz Sprint», реєстраційний номер НОМЕР_2 - скасовано.

Суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що ОСОБА_7 24.06.2019 року о 10:45 годині на перехресті вулиці Миру та вулиці Пушкіна, що в межах населеного пункту с. Заболотівці Жидачівського району, Львівської області, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprint», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в салоні якого перебувала пасажир ОСОБА_9 та рухаючись вулицею Миру, асфальтованою ділянкою дороги, із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, із швидкістю близько 30-40 км/год., у денну пору доби, при денному освітленні, за сприятливих погодних умов, не врахував дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміни чим створив небезпеку для руху та аварійну обстановку, а саме наближаючись до перехрестя рівнозначних доріг з вулицею Пушкіна якою в той час, із швидкістю 47-50 км/год., наближався, праворуч, автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , в салоні якого перебував пасажир ОСОБА_11 , перед виїздом на перехрестя доріг не переконався, що це буде безпечним, за наявності транспортного засобу, що наближався до перехрестя рівнозначних доріг праворуч, не дав дорогу останньому, створив небезпеку та перешкоду для дорожнього руху, маючи технічну можливість попередити (уникнути) настання даної дорожньо-транспортної пригоди, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, здійснив виїзд на перехрестя рівнозначних доріг, внаслідок чого допустив перехресне зіткнення транспортних засобі в межах перехрестя доріг вул. Миру - Пушкіна в районні центру перехрестя, повздовжні осі яких в момент зіткнення були розташовані під кутом близьким 90 градусів, що призвело до їх пошкодження та травмування водіїв, і пасажирів.

Причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії саме водія автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprint», реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_7 , який керуючи транспортним засобом, в порушення правил безпеки дорожнього руху, проявив злочинну самовпевненість, а саме порушив вимоги Р.1 п.1.3.; п.1.5.; Р. 2 п. 2.3.(б),(д); Р. 10 п. 10.1.; Р.16 п. 16.12 (в) Правил дорожнього руху України, технічний зміст яких полягає в наступному:

Розділ 1. Загальні положення

- «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.»

1.5. - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»

Розділ 2. Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів

- «Для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

.. .д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

Розділ 10. Початок руху та зміна його напрямку

10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху.»

Розділ 16. Проїзд перехресть

16.12. - «На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. ...»

Порушення ОСОБА_7 вище вказаних пунктів Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинно- наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та отриманням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закритого перелому III, IV, VII ребер зліва. Забій шийного відділу хребта. Множинні осадненння лівої руки та обох ніг. Травми у вигляді синця на тулубі, множинних саден на правій та на лівій верхніх кінцівках, садна на правій нижній кінцівці, синців та множинних саден на лівій нижній кінцівці, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене за ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судом встановлено, що 31.12.2019 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно лікарського свідоцтва про смерть № 726/9 від 01.08.2019 року, про вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

20.02.2020 року заступник начальника Жидачівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_12 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження № 0000355 закрив, у зв`язку з смертю підозрюваного ОСОБА_7 .

28.02.2020 року ОСОБА_9 звернулася із заявою в якій вказала, що як дружина померлого ОСОБА_7 заперечує проти закриття кримінального провадження у зв`язку із його смертю та просить продовжити таке з метою його реабілітації

Постановою керівника Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_13 скасовано постанову заступника начальника Жидачівського відділу Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_12 від 20.02.2020 про закриття кримінального провадження №0000355, у зв`язку із тим, що ОСОБА_9 просить реабілітувати її чоловіка.

На ухвалу суду першої інстанції захисник померлого обвинуваченого ОСОБА_7 який діє на підставі договору в інтересах ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та винести нове судове рішення, яким кримінальне провадження закрити у зв`язку з не доведеністю вини ОСОБА_7 .

Сторона захисту не погоджується з таким судоми рішенням, оскільки воно постановлено з порушенням норм процесуального права, на основі істотного порушення права на захисту та є необгрунтованим.

Апелянт зазначає, що судом встановлено відсутність підстав для реабілітації його підзахисного. Такий висновок суду зроблено в результаті не дослідження тих обставин, які наводились стороною захисту. Реалізуючи право на захист, ним було неодноразово надано суду клопотання щодо призначення експертизи в даній справі про встановлення обставин ДТП та їх взаємозв`язку з виконанням вимог по безпечності дорожнього руху.

23 квітня 2024 р. з 15.40 год. до 16.30 год. апелянтом - адвокатом ОСОБА_6 , який діяв на умовах укладеного договору з ОСОБА_9 , на здійснення захисту її померлого чоловіка ОСОБА_7 у справі № 443/709/20, було досліджено ділянку дороги в11 селі Заболотівці Стрийського району Львівської області.

Місце події де сталася ДТП є перехрещенням двох рівнозначних доріг.

Обидві дороги, як в момент ДТП так і станом на момент огляду, мають асфальтоване покриття: головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1-1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній - дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної. Таким чином визначення даних доріг як головної чи другорядної відбувається виключно виходячи з наявності на них дорожніх знаків пріоритету, оскільки покриття обох доріг є однаковим.

Станом на момент ДТП такі знаки були відсутні.

п. 16.15 ПДР якщо неможливо визначити наявність покриття на дорозі (темна пора доби, грязь, сніг тощо), а знаки пріоритету відсутні, водій повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі. ...!

п. 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Отже оскільки на даному перехресті доріг знаки пріоритету були відсутніми, покриття обох доріг було однаковим, то як і потерпілий, так і обвинувачений мали керуватися п. 16.15 ГІДР, а саме кожен з них мав діяти виходячи з того, що вони перебувають на другорядній дорозі, і в них обох був обов`язок пропустити один одного.

В будь-якому випадку потерпілий, рухаючись зі швидкістю 50 км/год, та виїхавши з такою швидкістю на перехрестя, так само порушив Правила дорожнього руху як і обвинувачений.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження на перехресті відсутні дорожні знаки.

Суду першої інстанції були надані та досліджені докази, що на перехресті доріг станом на момент ДТП дорожні знаки пріоритету відсутні.

У той же самий час станом на момент розгляду обвинувального акту дорожні знаки пріоритету на дорозі наявні.

Станом на момент ДТП діяв ДСТУ 3587-97 автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди.

Згідно п. 3.3.1 на перехрещеннях автомобільних доріг в одному рівні у разі відсутності забудови капітальними будівлями повинен бути забезпечений трикутник видимості зі сторонами відповідно до таблиці 8 і рисунка 1, а на перехрестях вулиць і доріг населених пунктів відповідно до таблиці 9.

Так згідно даної таблиці найменшими сторонами трикутника видимості є 85*85 м.

Як може бачити суд при даному перехрещенні доріг трикутник видимості не забезпечується як з боку руху обвинуваченого, так і з боку потерпілого.

Так з боку руху обвинуваченого ОСОБА_7 трикутник видимості АБВ був обмежений сторонами АБ - 1,50 метри та БВ - 2,50 м, що наочно наведено на малюнках:

Згідно ДСТУ 4100-2014 п. 10.3.25 розміщення знаку перетин рівнозначних доріг Знаки дорожні знак 1.21 «Перехрещення рівнозначних доріг» потрібно встановлювати перед перехрещенням рівних за значенням доріг, де трикутник видимості на перехресті не відповідає вимогам, зазначеним у ДСТУ 3587.

Також відповідно до п. 10.3.26 знаки 1.22 «Перехрещення з другорядною дорогою», 1.23.11.23.4 «Прилягання другорядної дороги» потрібно встановлювати поза населеними пунктами на дорогах, позначених знаком 2.3 для попередження водіїв про перехрещення з другорядною дорогою або про її прилягання, а також на позначених знаком 2.3 дорогах, які проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про автомобільні дороги» користувачі автомобільних доріг мають право на: безперервні, безпечні та зручні умови руху.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про автомобільні дороги» нормування у будівництві, реконструкції, ремонті та утриманні автомобільних доріг спрямовується на-: забезпечення безпеки дорожнього руху та зменшення шкідливого впливу на довкілля, а також функціонування автомобільних доріг з урахуванням ризику виникнення природних і техногенних катастроф та автомобіль марки Toyota Land Cruizer 150 номер кузова НОМЕР_3 .

Запропонований обсяг дослідження доказів сторони захисту був задоволений судом.

У зв`язку з цим підлягав дослідженню речовий доказ автомобіль марки Toyota Land Cruizer 150 номер кузова НОМЕР_3 .

Апелянт звертає увагу суду, що під час відкриття матеріалів кримінального провадження з боку сторони обвинувачення не було надано цього речового доказу стороні захисту. Про це зазначено в розписці про отримання обвинувального акту яка міститься в матеріалах справи та подана прокурором.

Річ в тому, що апелянт, як захисник, двічі звертався до слідчого з прохання надати для ознайомлення цей речовий доказ. Проте слідчий двічі відповідаючи на клопотання не лише не надав такого, але і зазначав що клопотання не погоджено з клієнткою що суперечить нормам КПК України та вимогам до клопотань сторін, адже адвокат не повинен кожне своє клопотання завіряти в клієнта.

Важливо звернути увагу апеляційного суду, що суд першої інстанції констатує, що автомобіль був відчужений ще до закриття кримінального провадження. Відповідно очевидно, що він не міг бути наданий для ознайомлення стороні захисту, оскільки ще в лютому 2020 року він був у власності іншої особи. Ці докази суду надані, проте суд чомусь вирішив написати відверто неправдиве твердження, що сторона захисту мала змогу ознайомитись з автомобілем і цим не скористалась.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 24.06.2019 р. слідчим визнано речовим доказом по справі автомобіль марки Toyota Land Cruizer 150 д.н.з. НОМЕР_1 .

Отже до даного речового доказу сторона захисту мала право отримати доступ для ознайомлення з таким в порядку ст. 290 КПК України. Цього права стороні захисту надано не було. Відомості про цей речовий доказ лягли в основу наступних письмових доказів, а саме: висновок експерта №1/840 віл 25.07.2019 р.

Апелянт звертає увагу, що органи державної влади повинні забезпечувати безпеку дорожнього руху та відповідність автомобільних доріг нормативним документам.

Очевидно що за відсутності дорожніх знаків водій ОСОБА_7 був обмежений у видимості перехрестя та транспортних засобів, які по ньому рухалися.

Дані обставини наявності причинного зв`язку між незабезпеченням безпеки дорожнього руху і настанням ДТП органом досудового слідства не перевірено, а судом відмовлено двічі в задоволенні клопотання сторони захисту про призначення експертизи, яка б підтвердила або спростувала дані міркування.

Так судом взято до уваги висновок експерта від 12.12.2019 р. №1/1330. У вказаному висновку експертом було проаналізовано дії водіїв - учасників ДТП на їх відповідність Правилам дорожнього руху. При наданні відповідей на питання слідчого експертом зазначено, що ОСОБА_7 повинен був керуватися п. 16.12 ПДР, який вказує що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Проте водій транспортного засобу для того щоб керуватися даним пунктом ПДР повинен знати та розуміти що він перебуває на перехресті рівнозначних доріг. Тобто водій повинен сприйняти наявну зовнішню об`єктивну інформацію таким чином, щоб встановити, що він наближається до перехрестя рівнозначних доріг.

Згідно ПДР головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1-1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної.

Отже дороги є рівнозначними якщо вони мають однакове покриття або перед перехрестям цих доріг встановлений знак «Перехрещення рівнозначних доріг» 1.21.

В іншому випадку водій який наближається до перехрестя повинен вважати, що він знаходиться на другорядній дорозі.

Так про це прямо вказано в п. 16.15 ПДР - якщо неможливо визначити наявність покриття на дорозі (темна пора доби, грязь, сніг тощо), а знаки пріоритету відсутні, водій повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі.

Разом з тим, при оцінці дій водія - потерпілого ОСОБА_10 експерт зазначає, що він повинен був керуватися п. 12.3 ПДР - «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Проте наближаючись до перехрестя доріг, де сталося ДТП, у ОСОБА_10 не було жодних даних які б вказували на те, що він перебуває на перехресті рівнозначних доріг. Обидві дороги мали однакове покриття, а знаки пріоритету чи рівнозначних доріг були відсутні. Пояснення у висновку експерта чому ОСОБА_10 не повинен був керуватися п. 16.15. ПДР відсутнє.

Якщо враховувати п. 16.15 ПДР і необхідність водієві керуватися цим пунктом, то ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до п. 16.11 ПДР згідно якого - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Отже даний доказ - висновок експерта від 12.12.2019 р. №1/1330 не є достовірним та викликає сумніви в його правильності, виходячи з наведених вище міркувань.

В порядку ст. 349 КПК України сторона захисту при визначенні обсягу доказів які підлягають дослідженню зазначала клопотання дослідити речові докази по справі, зокрема

висновок експерта №1/839 від 02.08.2019 р.

висновок експерта №1/1330 від 12.12.2019 р.

Тому дані докази, за відсутності надання стороні захисту можливості ознайомитись з речовим доказом, відомості з якого були досліджені цими висновками експертів, є недопустимими доказами по справі.

Апелянт наголосив, що нимбуло надано суду ряд документів - відповідей на адвокатські запити щодо часу та документів на підставі яких було встановлено дорожні знаки пріоритету на перехресті доріг де мало місце ДТП. Жодна з організацій так і не надала цієї інформації, хоча відповіді є взаємосупречливими. Отже станом на цей час дорожні знаки пріоритету є наявними, але згідно відповідей на адвокатські запити, таких юридично ніхто не встановлював.

Дані обставини органи державної влади та місцевого самоврядування приховують саме тому, що відсутність цих дорожніх знаків на момент ДТП, є підставою для відповідальності посадових осіб.

Суд повинен врахувати, що орган досудового розслідування інкримінуючи моєму підзахисному це кримінальне правопорушення не вжив заходів для встановлення всіх його обставин.

Допитана по справі свідок гр. ОСОБА_14 підтвердила, що на даному перехресті доріг знаходились раніше знаки пріоритету, проте дерев`яні основи на яких вони були закріплені при ремонті дороги були зняті, а нові не були поставлені.

Інший свідок - голова місцевої ради зазначив, що знаків пріоритету на цій ділянці дороги ніколи не було та немає.

Проте згідно отриманої мною відповіді з Управління патрульної поліції та з наданих мною фотознімків вбачається що такі знаки там були, згодом після ДТП відновлені.

При цьому оцінюючи покази даного свідка слід розуміти, що відповідальність за забезпечення безпеки дорожнього руху в населеному пункті якраз покладається в тому числі і на орган місцевого самоврядування, і саме тому його голова надав такі покази, які б не призвели до перевірки його причетності до даної ДТП

Заслухавши суддю доповідача, думку апелянта захисника - адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах померлого ОСОБА_7 , який просив апеляційні вимоги задовольнити в повному обсязі, міркування прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити у задоволені апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.2 ч.7 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 ч.1 ст. 284 КПК України виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого (п.5 ч.1 ст. 284 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи 20.02.2020 року заступником начальника Жидачівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_12 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000355, за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку із смертю підозрюваного ОСОБА_7 , на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України. (а.с.88-101 т.2).

За змістом норм КПК України близькі родичі обвинуваченого, який помер, мають право подати відповідну заяву, якщо це необхідно для його реабілітації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КПК України близькими родичами та членами сім`ї є чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Під реабілітацією особи розуміється її виправдання або закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав. Для продовження кримінального провадження з метою реабілітації мають існувати певні підстави. На практиці ними можуть бути заява близьких родичів, у якій висловлюється бажання продовжити кримінальне провадження з метою реабілітації померлого, та процесуальна діяльність захисника відповідно до п.6 ч.2 ст. 52 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 підозрюваний ОСОБА_7 помер (а.с.84 т.2)

28.02.2020 року дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_9 подала заяву в якій заперечила закриття кримінального провадження через смерть чоловіка та просила продовжити таке з метою реабілітації. (а.с. 105 т.2)

У судовому засіданні суду першої інстанції захисник адвокат ОСОБА_6 та дружина померлого потерпіла ОСОБА_9 не визнали вини обвинуваченого у скоєні даного кримінального правопорушення, наполягали на реабілітації померлого у зв`язку з не доведеністю вини ОСОБА_7 .

Детальний розгляд доказів по справі був здійснений саме на вимогу сторони захисту.

У апеляційній скарзі апелянт порушує питання про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в якому його підозрювали, оскільки судове рішення, на їх думку, постановлено з порушенням норм процесуального права, на основі істотного порушення права на захисту та є необгрунтованим.

Однак такі покликання спростовуються матеріалами справи, які досліджені в суді першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.

Так розгляд кримінального провадження внесеного до ЄРДР 24.06.2019 року за №0000355 про обвинувачення ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України проводиться з метою реабілітації померлого обвинуваченого ОСОБА_7 .

В умовах реабілітаційної процедури судом першої інстанції було перевірено наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, з`ясовано та встановлено обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, взято до уваги показання дружини обвинуваченого, його захисника, потерпілого і свідків, досліджено письмові докази у даному кримінальному провадженні, які повною мірою вказують на те, що підстав для реабілітації померлого не має, а факт вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, саме ОСОБА_7 доведено, а тому суд позбавлений можливості виправдати останнього та вважав, що стороною обвинувачення повністю доведено, а судом встановлено, що ОСОБА_7 24.06.2019 року близько 10:45 год. порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження. Суд дійшов висновку, що такі дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України.

При цьому, посилання адвоката померлого обвинуваченого - ОСОБА_6 на те, що в діях обвинуваченого відсутній склад інкримінованого злочину, а ДТП відбулася з вини дій балансоутримувача доріг, що на його думку, підтвердили свідки та посилання захисника на те, що потерпілий також порушив п.12.3 вимог Правил дорожнього руху України, суд критично оцінив, оскільки вони спростовуються зібраними в справі доказами та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.

Суд критично оцінив покази свідка ОСОБА_15 , яка показала, що на місці дорожньо-транспортної пригоди, в с.Заболотівці, по вулиці Миру, біля перехрестя, яка відбулася 24.06.2019 року був встановлений «дорожній знак», оскільки остання не змогла описати до якого з видів останній належав, зокрема: попереджувального, пріоритетного, наказового чи інформаційно-вказівного. Також не вказала, ані форми дорожнього знаку, ані зображення, яке було на ньому. Водійських прав не отримувала.

Адвокат ОСОБА_16 подав клопотання про визнання недопустимими доказами: висновку експерта №1/1840 від 25.07.2019 року, висновку експерта №1/839 від 02.08.2019 року та висновку експерта №1/1330 від 12.12.2019, оскільки - речовий доказ автомобіль «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був наданий їм на огляд як в судовому засіданні так і під час відкриття матеріалів кримінального провадження сторонам в порядку ст.290 КПК України. Вищевказані докази сторона захисту вважає недопустимими доказами, оскільки стороні захисту не надано можливість ознайомитися з речовим доказом, автомобілем марки «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, відповідно до ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні, є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд, встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Порядок призначення та проведення судових експертиз у кримінальному провадженні врегульовані КПК України, Законом України «Про судову експертизу» № 4038 від 25.02.1994 року, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5.

Суд критично оцінив покликання сторони захисту про те, що в порушенням норм КПК України, органом досудового розслідування не надано їм для огляду речовий доказ автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказане спростовується наступним. 10.03.2020 року та 20.03.2020 на адресу ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_6 слідчим СВ Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 надсилалися повідомлення про завершення досудового розслідування та про відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів.

20.05.2020 року адвокат ОСОБА_6 , звертався до слідчого з клопотанням про надання для ознайомлення речового доказу автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 27.05.2020 року встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000355 дружині померлого підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_9 та захиснику ОСОБА_6 до 17год. 09.06.2020 року.

Листами старшого слідчого Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_18 від 25.05.2020 року та 05.06.2020 року повідомлено адвоката ОСОБА_6 про те, що його клопотання про ознайомлення з речовим доказом - автомобілем марки «ToyotaLandCruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 задоволено та встановлено строк для проведення такого. Суд вважає, що органом досудового розслідування виконі всі передбачені нормами КПК вимоги щодо відкриття матеріалів кримінального провадження та надання можливості адвокату ознайомитися та оглянути речовий доказ - автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_1

Судом встановлено, що дійсно, адвокат ОСОБА_6 звертався до суду з клопотанням в якому просив дослідити в судовому засіданні речовий доказ: автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 150», номер кузова НОМЕР_3 , оскільки під час відкриття матеріалів кримінального провадження з боку сторони обвинувачення не було надано цього речового доказу стороні захисту. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 09.05.2024 року у задоволені клопотання відмовлено, оскільки автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 з 2020року не знаходиться у власності ФГ « БОЛІВАР» та ОСОБА_10 невідоме його місцезнаходження. Після винесення постанови закриття кримінального провадження, ФГ «Болівар» відчужило транспортний засіб через аукціон за вказівкою страховика, у якого автомобіль було застраховано за програмою страхування «КАСКО».

Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що відчуження вказаного автомобіля відбулося у зв`язку з скасуванням арешту на такий на підставі ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Щодо неможливості оглянути в судовому засіданні речовий доказ - автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , такий був предметом огляду та об`єктом неодноразових експертних досліджень під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, за результатами якого було надано висновки експерта, зокрема №1/1840 від 25.07.2019 року, №1/839 від 02.08.2019 року та №1/1330 від 12.12.2019, суд зазначає, що до вказаних висновків експертів сторона захисту зауважень не заявляла, тому суд вважає, що такі можуть бути належними та допустимими доказами.

Експертизи проведені в справі висококваліфікованими експертами, висновки експертів належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, зробленому на підставі діючого законодавства, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновку належать до справи і мають доказове значення, тому в суду жодних сумнівів в їх законності не виникає.

Крім цього, суд зазначив, що стороні захисту надавалася можливість ознайомлення з речовим доказом автомобілем «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак остання своїм правом не скористалася, жодних зауважень, щодо огляду такого не заявляла.

Згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відтак на переконання колегії суддів, ухвалюючи вказану ухвалу, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог чинного законодавства, а його висновки щодо встановлення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286КК України, за викладених в ухвалі обставин ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у правовій науці та правозастосовній практиці під реабілітацією особи розуміється її виправдання або закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав. Смерть обвинуваченого не є такою підставою.

ОСОБА_7 помер ще на стадії досудового розслідування будучи підозрюваним.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для реабілітації ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

Смерть особи, яка вчинила злочин, робить провадження у кримінальній справі безпредметним. Зазначене обумовлене неможливістю реалізації мети і завдання кримінального провадження, призначення покарання або виправдання, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Апеляційні вимоги захисника, який діє в інтересах зацікавленої особи дружини ОСОБА_9 про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення та можливість закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, не знайшло підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки встановлення фактичних обставин справи та перевірка кваліфікації дій обвинуваченого є вірною, законною та обгрунтованою.

Незгода апелянта з рішенням суду першої інстанції не спростовую правильність прийнятого рішення.

Адвокат ОСОБА_6 вступив в кримінальний процес 25.02.2020 року, а автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , такий був предметом огляду та об`єктом неодноразових експертних досліджень під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, за результатами якого було надано висновки експерта, був відчужений через аукціон за вказівкою страховика, у якого автомобіль було застраховано за програмою страхування «КАСКО» , оскільки було скасовано арешт на майно автомобіль, про що зазначено в листі та ухвалі Миколаївського районного суду Львівської області від 09.05.2024 року. (а.с.195, 199 т.2 ).

Клопотання сторони захисту щодо проведення по справі ряду експертиз були предметом розгляду суду першої інстанції і згідно винесених ухвал в задоволенні таких клопотань було відмовлено.

Відповідно істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не виявлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424 ПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 09.12.2024 року, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: