Cправа № 127/1923/25
Провадження № 1-кс/127/908/25
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 , в рамках кримінального провадження № 0000063 внесеного до ЄРДР 16.01.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, народився в м. Тульчин, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000063 від 16.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що водій ОСОБА_4 , 16 січня 2025 року близько 16:25 години, керуючи автомобілем «Mersedes Benz GLE 53 AMG», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Театральній, в районі перехрестя із вул. Верещагіна у м. Вінниці, в напрямку вул. Магістратської, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не врахував дорожньої обстановки, а саме наявності пішохідного переходу, не переконався у відсутності пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль, ігноруючи попутній автомобіль, що зупинився безпосередньо перед пішохідним переходом, надаючи перевагу в русі пішоходам, змінив напрямок руху праворуч, виїхав на смугу руху призначену для руху громадського транспорту, внаслідок чого здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які у темпі спокійного кроку, перетинали проїзну частину зліва-направо по напрямку руху автомобіля в межах розмітки нерегульованого пішохідного переходу

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з отриманими тілесними ушкодженнями були госпіталізовані до ВРА № 1 КНП (Вінницька МКЛ ШМД): ОСОБА_12 з діагнозом політравма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана голови, перелом кісток тазу, ОСОБА_13 з діагнозом політравма, закрита черепно-мозкова травма, перелом основи черепа, забій та струс головного мозку, перелом кісток носу, забій грудної клітини, перелом кісток правої гомілки.

Таким чином, ОСОБА_4 за вищевикладених обставин порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 5.11, 10.1, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, дорожнього знаку п. 5.35.1 додатку № 1 ПДР України, вимог горизонтальної дорожньої розмітки п. 1.14.1 «зебра» додатку № 2 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно яких:

п. 2.3 б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів». Смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху. Водію, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволено виконувати поворот із цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини. (№1105 від 11.11.2020)

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека";

п. 18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;

горизонтальна дорожня розмітка: п. 1.14.1 ("зебра", у тому числі червоно-білого кольору) - позначає нерегульований пішохідний перехід; розміткою 1.14.3 позначається пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод»;

Дорожній знак : п. 5.35.1 «Пішохідний перехід».

Порушення ОСОБА_4 вимог п. п. 2.3 (б), 5.11, 10.1, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із завданням пішоходам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень.

17.01.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тульчин, який зареєстрований та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 16.01.2025;

відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди із відео реєстратора;

відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди із муніципальних камер м. Вінниця;

протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

сукупністю інших доказів, зібраних у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченим у вказаній статті.

Разом з цим, під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлені ризики передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

У зв`язку з наведеним існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання, переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_4 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу також сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також при доведенні ризику передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177

КПК України, необхідно враховувати, що у підозрюваного ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, оскільки він власного житла не має, не одружений, непрацездатних членів сім`ї на утриманні, а також неповнолітній дітей не має.

Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи без запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може незаконно впливати на свідків, а також потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про існування ризиків передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 т. 177 КПК України.

Разом з тим, також необхідно врахувати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи без запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може вчинити інші кримінальні правопорушення, у тому числі і у сфері безпеки руху, у зв`язку із чим наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується та обґрунтовується наступне.

Так, згідно інформації з інформаційної бази Національної поліції «АРМОР», підозрюваний ОСОБА_4 у 2024 році неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху), що свідчить про те, що обрання запобіжного захід меньш суворого ніж тримання під вартою не будуть дієвими та не забезпечать належну процесуальні поведінку підозрюваного.

Вищевикладене також свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_4 легковажно ставиться до дотримання «Правил дорожнього руху», не робить для себе належних висновків та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи сукупність характеризуючих даних підозрюваного, його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, а також те, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення було заподіяно потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, а також наявність перелічених вище ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5

ч. 1 ст. 177 КПК України, керуючись ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків, потерпілих, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, а також визначити розмір застави.

Потерпілі та їх захисники в судовому засіданні підтримали клопотання слідчого та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки злочин вчинено з особливою зухвалістю та потерпілі перебувають в реанімаційному відділенні лікарні в критичному стані.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків, потерпілих, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судимий, працює.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, а також обставини та наслідки кримінального правопорушення, яке викликало значний суспільний резонанс та осуд, наявність неодноразових притягнень ОСОБА_4 за вчинення адміністративних правопорушень в сфері порушення правил дорожнього руху, зокрема, неодноразові перевищення швидкості дорожнього руху, що свідчить про нехтування останнім встановлених правил безпеки руху та ПДР України, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства. Крім того, слідчий суддя враховує, що в судовому засіданні з пояснень потерпілих та їх представників встановлено, що потерпілі перебувають в реанімаційному відділенні лікарні в критичному стані, на межі життя та смерті, тому, з урахуванням наведених вище обставин, слідчий суддя приходить до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_4 розміру застави, оскільки такий альтернативний захід як застава, з урахуванням матеріального стану підозрюваного, надасть змогу останньому переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 18 години 30 хвилин 16 березня 2025 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 16 березня 2025 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_17