Справа №295/1522/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 13 липня 2024 р. про закриття кримінального провадження № 0000675 від 26.08.2020 р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернувся громадянин України ОСОБА_3 зі скаргою на постанову дізнавача сектору дізнання Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 13 липня 2024 р. про закриття кримінального провадження № 0000675 від 26.08.2020 р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. В обгрунтування скарги вказав, що слідчим відділом Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області проводилось досудове розслідування та слідство у кримінальному провадженні № 0000675, де досліджувався факт складання неправомірних висновків експерта посадовими особами Житомирського обласного бюро СМЕ, про відсутність зв`язку онкологічного захворювання ОСОБА_6 із дією іонізуючого опромінення під час регламентних робіт на ядерних боєзарядах, які надавалися слідчому Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області у кримінальному провадженні № 0000275.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000275 у його квартирі проведено обшук в жовтні 2017 р. з метою відшукування медичної книжки його батька - ОСОБА_6 . Відшукуваних речей та заборонених предметів слідчим не знайдено.

На думку скаржника, ним до матеріалів кримінального провадження надано великий обсяг неспростовних доказів, які підтверджують вчинення експертами Житомирського бюро СМЕ кримінального правопорушення, слідчі дії у провадженні не проводилися, а 13.07.2024 р. дізнавач у кримінальному провадженні № 0000675 ОСОБА_5 виніс постанову про його закриття.

Копію згаданої постанови ОСОБА_3 отримати лише 16.01.2025 р. на особистому прийомі у начальника слідчого відділу Житомирського РУП.

Спираючись на викладені обставини, ОСОБА_3 вважає, що постанова дізнавача ОСОБА_5 від 13.07.2024 р. про закриття кримінального провадження № 0000675 є незаконною, упередженою, винесеною без урахування наявних доказів, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні ОСОБА_3 наполягав на скасуванні постанови дізнавача сектору дізнання Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 13 липня 2024 р. про закриття кримінального провадження № 0000675 від 26.08.2020 р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Прокурор, процесуальний керівник Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_3 та наполягав на обгрунтованості постанови про закриття кримінального провадження від 13.07.2024 р. в межах кримінального провадження № 0000675 від 26.08.2020 р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Суд, заслухавши думку скаржника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження про закриття кримінального провадження № 0000675 від 26.08.2020 р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, встановив.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Державного бюро розслідувань надійшла ухвала Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2020 року (справа № 757/5067/20-к), згідно якої задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідування, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладений в заяві останнього від 14.12.2019 р.

У заяві ОСОБА_3 про вчинення злочину від 14.12.2019 та в подальшому під час допиту його в якості свідка 27.05.2021 р., серед іншого зазначено, що у СВ ВВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування і слідство у кримінальному провадженні № 0000275 за ч. 1 ст. 367 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Вінницькою місцевою прокуратурою.

За загальною фабулою заявника у справі громадянина ОСОБА_7 , його батько ОСОБА_6 , ніби то, незаконно отримав статус ліквідатора аварії на ЧАЕС та групу інвалідності, що стало можливим, на думку ОСОБА_7 , у наслідок службової недбалості певних посадових осіб органів соціального захисту Вінницької ОДА та Вінницької обласної РМЕК.

У грудні 2019 р. ОСОБА_3 стало відомо, що у вказаному проваджені слідчий ОСОБА_8 своєю постановою від 04.08.2017 р. призначав судово-медичні експертизи щодо законності експертного висновку Вінницької регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв?язку хвороб, інвалідності або смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС відносно його батька ОСОБА_6 . Тобто, поставилось під сумнів рішення колегіального органу.

В експертному висновку Вінницької регіональної міжвідомчої експертної комісії від 31.05.2005 р. № 10421, який виданий ОСОБА_6 , зазначено що онкологічне «захворювання пов?язане з виконанням обов?язків військової служби при випробуванні ядерної зброї».

Статус «чорнобильця» батько ОСОБА_3 ОСОБА_6 отримав у 2005 р. згідно рішення Комісії з спірних питань Вінницької ОДА у відповідності до положень Закону України від 28.02.1991 р. № 796-XII та Постанови КМУ від 02.12.1992 р. № 674, оскільки приймав участь у регламентних роботах на ядерних боєприпасах. Правомірність надання йому цього статусу визначено постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.01.2017 р. по справі № 802/2111/16-а.

Призначені слідчим ОСОБА_8 судово-медичні експертизи були проведені у Житомирському обласному бюро СМЕ.

Згідно висновку експерта Житомирського обласного бюро СМЕ від 02.02.2018 р. № 9 у ОСОБА_6 відсутній причинно-наслідковий зв?язок між проходженням ним військової служби у 1961-1963 роках та виникненням онкологічного захворювання шкіри передньої грудної стінки, оскільки, пройшов тривалий час, а саме 42 роки.

Такий висновок на думку ОСОБА_3 суперечить вимогам законодавства, свідчить про упередженість судово-медичного експерта, зловживання ним службовим становищем та фальсифікацію самого висновку.

Такі дії судмедекспертів незаконно обмежили конституційні права та законні інтереси його батька, що призвело до раптового погіршення стану його здоров`я та завдало йому істотної моральної і матеріальної шкоди, що підтверджується відповідними документами.

Суд критично відноситься до позиції скаржника в частині «…обмеження конституційних прав…завдання істотної моральної та матеріальної шкоди… » його батькові.

З аналізу цивільних справ, кримінального провадження свідчить, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не позбавлявся статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС.

Так, у провадженні СВ Вінницького ВП ГУНП в Вінницькій області дійсно перебувало кримінальне провадження № 0000275 від 24.01.2017 р. за фактом отримання ОСОБА_6 статусу учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС категорії №3, статусу інваліда війни ІІ групи та статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії №1 на підставі довідки з в/ч НОМЕР_1 міністерства оборони російської федерації, згідно якої він у період з 1961 по 1963 роки приймав безпосередню участь в регламентних роботах по обслуговуванню ядерних боєприпасів, їх зберіганні та транспортуванні для відповідних випробувань та навчань, ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

06.07.2020 р. ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області, яка набула чинності, кримінальне провадження № 0000275 було закрите на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Правомірність надання статусу «чорнобильця» ОСОБА_6 та встановлення групи інвалідності підтверджено судовими рішеннями, а саме: рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2013 р. (справа № 2/127/2611/13); рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2014 р. (справ № 8/127/40/14); рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.01.2016 р. (справа № 802/4052/15-а); рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 р. (справа № 802/4052/15-а); рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.01.2017 р. (справа № 802/2111/16-а); рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 р. (справ № 802/2111/16-а).

22.10.2020 р. підслідність кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України у кримінальному провадженні № 00000675 від 26.08.2020 визначено за Житомирським ВП ГУНП в Житомирській області.

Допитані в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судово-медичні експерти які входили до складу комісії яка надавала висновок № 9 від 02.02.2018 р., під час допитів які відбувалися 17.02.2021 р., дали аналогічні покази та повідомили, що 22.03.2005 р. ОСОБА_6 був госпіталізований з діагнозом «Базаліома шкіри передньої черевної стінки ІІ кл. гр», в цей же час був прооперований та направлені зразки на гістологічне дослідження, яке показало що у останнього «Меланома передньої черевної стінки».

ОСОБА_6 мотивував свій статус Чорнобильця тим, що з 1961 по 1963 роки приймав участь в транспортуванні ядерних боєприпасів під час проходження військової служби. З документів яка надала військова частина ОСОБА_6 не являється таким, який отримав опромінення. Згідно досліджень судово-медичної експертизи та гістологічної експертизи ОСОБА_6 не отримував ядерне опромінення, тому не може вважатися таким, як постраждалий від ядерного опромінення.

Допитані в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 судово-медичні експерти які входили до складу комісії яка надавала висновок № 9 від 02.02.2018 р., під час допитів які відбувалися 17.06.2021 р., дали аналогічні покази та повідомили що вже не пам`ятають обставин проведення зазначеної експертизи, бо пройшов значний проміжок часу. На запитання дізнавача, які документи додавалися до постанови слідчого про призначення експертизи повідомили, що точний перелік документів вони не пам`ятають, проте частина документів прийшла разом із постановою слідчого, а частину надав син ОСОБА_6 ОСОБА_3 . Проте згодом він їх забрав аргументуючи тим, що буде призначати повторну експертизу в Києві.

06.01.2023 р. протоколом тимчасового доступу до речей та документів у Вінницькому РУП ГУНП у Вінницькій області було отримано копії документів матеріалів кримінального провадження № 0000275, зокрема висновки експерта № 108 від 14.12.2017 р. та № 9 від 02.02.2018 р. Слід зазначити, що вказані комісійні експертизи проводилися на підставі документів, які були надані слідчим та заявником ОСОБА_3 .

Висновок експерта № 108 від 14.12.2017 р., наданий судово-медичною експертною комісією (головуючий ОСОБА_12 , члени ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , доповідач ОСОБА_9 ) на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до висновків зазначеної експертизи (мовою оригіналом):

«…1. В 1961 году ОСОБА_13 окончил Ачинское военное авиационно-техническое училище ВПС, с 13.10.1961 года по 23.08.1963 года он проходил военную службу в в/ч НОМЕР_2 на должности «старшего» техника, которая принадлежит передвижной ремонтно-технической базе ГКРВ Сибирского военного округа, о чем свидетельствует архивная справка №2/13768 от 25.05.2011 ЦА МО РФ, г. Подольск. в которой указано: « ОСОБА_13 Приказом командира в/ч НОМЕР_2 с 13.10.1961 года по 23.08.1963 года проходил военную службу в должности техника системы «Гудрон».

2. Следует отметить, что в письменных ответах военной прокуратуры Сергиево-Пасадского гарнизона от 13.08.2014 года ФДУ-12 ЦНДИ МО РФ №2726 от 05.08.2014 года и архивной справке Филиала Центрального Архива Ракетных и Космических Войск МО РФ №3/1386 от 15.08.2011 года, указано, что система «Гудрон» не является частью ядерного заряда, поскольку эта система конструктивно входит в состав Главной части - Боевого блока АА-48 Ракетного комплекса Р-12.

В письменном ответе военной прокуратуры Сергиево-Посадского гарнизона Российской Федерации за № 1012 от 14.05.2012 года указано, что ОСОБА_14 в испытаниях ядерного оружия. сборке ядерных зарядов, в период прохождения военной службы в в/ч НОМЕР_2 с 13.10.1961 года по 21.08.1963 года, участия не принимал, соответствующие виды деятельности не совершал, а регламентные работы по обслуживанию ядерных боеприпасов не являются работами по сборке ядерных зарядов (письмо Центрального НИИ Министерства обороны РФ №2308 от 12.10.2011 года); регламентные работы по обслуживанию ядерных боеприпасов не предусматривают выполнение каких-либо действий с ядерным зарядом (письмо Центрального НИИ Министерства обороны РФ №169 от 23.01.2014 года).

Таким образом, учитывая все вышесказанное, считаем, что ОСОБА_13 к категории лиц, которые принимали участие в сборке ядерных зарядов не относится (письмо ЦНИИ МО РФ № 42 от 18.10.2011 года), поскольку сборка ядерных зарядов предусматривает работы связанные с необходимостью непосредственного контакта с делящимися материалами, чего не предусматривают работы по обслуживанию ядерных боеприпасов, даже включая на частичную сборку.

3. В медицинской карте стационарного больного № 2235/415/940 хирургического отделения Винницкого ОКОД указано, что 22.03.05 года ОСОБА_14 1940 г. р., поступил на стационарное лечение с предварительным диагнозом: «Базалиома кожи передней брюшной стенки ІІ кл.гр.» в этот же день он был прооперирован: под местной анестезией были удалены: 1) базалиома кожи передней брюшной стенки; 2) пигментационный невус правой ушной раковины (точная локализация неруса не указана). Послеоперационные макропрепараты были направлены на пат. гистологическое исследование после которого было установлено, что ОСОБА_13 диагностировано: «Меланом на передней брюшной стенке, а поэтому 04.04.05 года была проведена повторная операция широкое иссечение послеоперационного рубца» ….

4. Для проведения комиссионной судебно-медицинской экспертизы, через следователя ОСОБА_15 были затребованы блоки пат.гистологического исследования макропрепаратов на имя ОСОБА_13 , полученные во время оперативных вмешательств 22.03.05 года и 04.04.05 года, которые должны храниться в пат.гистологическом отделении на протяжении 25 лет. Следователем было сообщено, что ОСОБА_13 забрал блоки пат.гистологического исследования и назад в лабораторию не вернул.

5. Вопрос о законности экспертных заключений № 10421 от 31.05.2005 года и № 17287 от 28.03.2012 года, выданные ОСОБА_13 Главным управлением труда и социальной запиты населения Виницкой ОДА и Винницкой Региональной межведомственной экспертной комиссией по установлению причинной связи болезней, инвалидности или смерти с действием ионизирующего излучения не входит в компетенцию судебно-медицинской экспертизы, а решается судебно-следственными органами…»

Додатковий висновок експерта № 9 від 02.02.2018 р., наданий судово-медичною експертною комісією (головуючий ОСОБА_12 , члени ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , доповідач ОСОБА_9 ) на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до висновків зазначеної експертизи (мовою оригіналом):

«Изучив материалы уголовного расследования N? 0000275 на основании постановления следователя Винницкого ОП ГУНП в Винницкой области ОСОБА_16 , по признакам уголовного правонарушения, предусмотренного ч.1 ст.376 УК на имя ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , отвечая на поставленный дополнительный вопрос, приходим к выводам:

1. Впервые 22.03.05 года ОСОБА_13 , 1940 г. р., был госпитализирован в хирургическое отделение Винницкого областного клинического онкодиспансера с предварительным диазнозом «Базалиома кожи передней брюшной стенки 11 кл.гр», где в этот же день, под местной анестезией, был прооперирован и удалены: 1) базалиома кожи передней брюшной стенки; 2) пигментационный невус правой ушной раковины (точная локализация не указана).

Полученные послеоперационные макропрепараты были направлены на пат.гистологическое исследование, после котрого было установлено, что ОСОБА_13 диагноз: «Меланома на передней брюшной стенке, а поетому 04.04.05 года он повторно прооперирован, проведено широкое иссечение первичного послеоперационного рубца»

2. Учитывая имеющиеся данные расследования в материалах представленных на проведение экспертизы за №0000275, архивная справка ЦМО РФ, г. Подольск, №1/2184 от 18.05.11 года; архивная справка № 2/13768, от 25.05.2011 года ЦА МО РФ, г.Подольск; архивная справка филиала ЦА Ракетных и Космических войск МО РФ; письмо военной прокуратуры Сергиево-Пасадского гарнизона РФ, от 14.05.2012 года; письменный ответ Центрального МО РФ N?2308, от 12.10.11 года), которые свидетельствуют о том, что при прохождении военной службы в период с 1961 года по 1963 год ОСОБА_13 не принимал участия в сборке (разборке) ядерных зарядов, а занимался лишь регламентными работами по обслуживанию ядерных боеприпасов, сохранности и транспортировке их к местам учений и испытаний, (что не приравнивается к выполнению каких-либо действий с ядерным зарядом), а также, принимая внимание то, что со времени прохождения им военной службы в воинской части № 54239 СССР в период с 13.10.1961 года по 21.08.1963 года и, ко времени обнаружения у него вышеуказанного онкологического заболевания кожи передней грудной клетки прошел длительный срок, т.е. 42 года, считаем, что данное заболевание и указанное время прохождения военной службы в причинно-следственной связи не находятся.

3. Следует отметить, что вопрос, указанный в постановлении от 13.01.13 года для проведения дополнительной комиссионной судебно-медицинской экспертизы, не ставился в постановлении от 03.08.2017, т.е. на время проведения первичной комиссионной судебно-медицинской экспертизы.»

23.01.2023 р. по кримінальному провадженню було призначено комісійну судово-медичну експертизу за фактом смерті ОСОБА_6 проведення якої доручене Державній спеціалізованій установі Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України.

22.03.2023 р. та 28.04.2023 р. від ДСУ Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України (листи від 22.03.2023 р. № 436/3 та від 28.04.2023 р. № 709/3) щодо необхідності надати додаткові матеріали для організації проведення призначеної експертизи, зокрема: гістологічний матеріал від трупа ОСОБА_6 (вологий архів і препарати з шматочків внутрішніх органів, що були відібрані при розтині трупа); лікарське свідоцтво про смерть; наявну медичну документацію за останні 10 років; медичну карту стаціонарного хворого за 2005 рік; оригінали висновків експерта.

16.05.2023 р. від ДСУ Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України надійшло повідомлення від 16.05.2023 р. № 816/3 про повернення експертизи без виконання через не надсилання на їх адресу медичної документації та гістологічного матеріалу. У подальшому, листом від 25.02.2023 р. № 888/3 матеріали справи були повернуті без виконання експертизи.

09.08.2023 р. на адресу Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи було спрямовано запит дізнавача від 09.08.2023 р. № 24/202/43-2023 про проведення розтину трупу ОСОБА_6 1940 р. н. та відібрання гістологічного матеріалу.

31.08.2023 р. надійшла відповідь на зазначений вище запит (лист від 23.08.2023 р. № 675) з повідомленням про те, що в період часу з 26.08.2022 р. по 23.08.2023 у Вінницькому обласному бюро судово-медичної експертизи труп ОСОБА_6 не досліджувався.

08.09.2023 р. на запит дізнавача від 08.09.2023 р. № 240/202/49-2023 надійшла відповідь від виконавчого комітету Вінницької міської ради (лист від 24.08.2023 № 01/00/011/50193) про те, що лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_6 у виконавчих органах міської ради відсутнє.

Суд звертає увагу, що об`єктивна сторона кримінального проступку за ст. 384 КК України характеризується активною поведінкою - діями, які проявляються у: а) неправдивих показаннях свідка чи потерпілого; б) неправдивому висновку експерта; в) неправдивому звіті оцінювача про оцінку майна; г) неправильному перекладі, зробленому перекладачем.

За статтею 384 КК України встановлено відповідальність за злочин із формальним складом, який визнається закінченим із моменту вчинення будь-якої із зазначених дій.

Висновок експерта - це документ, складений у результаті дослідження експертом, якому в передбаченому процесуальним законодавством порядку було доручено провести експертизу і дати відповіді на поставлені перед ним запитання. Неправдивим є висновок експерта, в якому неправильно викладені або перекручені факти чи зроблена завідомо неправильна їх оцінка.

Зокрема, відповідальність за ст. 384 КК України настає, якщо висновок експерта (статті 69, 101, 102 КПК) є неправдивим, якщо в ньому невірно викладений хід дослідження, зроблені завідомо неправильні висновки, перекручені певні факти та обставини.

Злочин може бути вчинений лише шляхом активної поведінки - дії, бо для його об`єктивної сторони необхідно, щоб експерт - у висновку, діяв певним чином, тобто повідомив неправдиві відомості, які стосуються тих чи інших обставин здійснюваного провадження.

Невчинення таких дій, тобто невиконання експертом покладених на нього обов`язків (бездіяльність), що виявляється в повному чи частковому замовчуванні фактів та обставин у висновку, не може кваліфікуватися за ст. 384 КК України, бо є однією з форм відмови від давання показань і тягне за собою відповідальність не за ст. 384, а за ч. 1 ст. 385 КК України.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є певна обстановка його вчинення, оскільки передбачені в ст. 384 КК України дії мають бути здійснені лише при провадженні дізнання, досудового слідства, судового чи виконавчого провадження.

Відповідальність за ст. 384 КК настає лише за умови, якщо експерта у встановленому законом процесуальному порядку (розписка, присяга) було попередньо попереджено про кримінальну відповідальність за давання неправдивого висновку. Відсутність такого попередження і належного процесуального його оформлення виключає відповідальність за ст. 384 КК України.

Висновки експерта № 108 від 14.12.2017 р. та № 9 від 02.02.2018 р., правдивість яких оспорює ОСОБА_3 складені судово-медичною експертною комісією у складі:

1) голови завідувача відділом комісійних судово-медичних експертиз обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради ОСОБА_12 , який має вищу атестаційну категорію лікаря судово-медичного експерта, стаж роботи за фахом з 1977 р.; вищий кваліфікаційний клас судово-медичного експерта;

2) члена комісії судово-медичного експерта відділу комісійних експертиз обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради ОСОБА_11 , яка має вищу атестаційну категорію лікаря судово-медичного експерта, стаж роботи за фахом з 1974 р., вищий кваліфікаційний клас судово-медичного експерта;

3) члена комісії судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи потерпілих, звинувачених та інших осіб обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради ОСОБА_10 , який має вишу атестаційну категорію лікаря судово-медичного експерта, стаж роботи за фахом з 1975 р., 3-й кваліфікаційний клас судово-медичного експерта;

4) доповідача по справі судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи потерпілих, звинувачених та інших осіб обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради ОСОБА_9 , яка має вищу атестаційну категорію лікаря судово-медичного експерта, стаж роботи за фахом з 1979 р., 3-й кваліфікаційний клас судово-медичного експерта.

З правами та обов`язками експерта, що передбачені ст. ст. 69, 70 КК України ознайомлені. За відмову або ухилення від дачі висновку експерта або за дачу завідомо неправдивого висновку експерта несуть відповідальність за ст. ст. 384, 385, 387 КК України попереджені під особистий підпис.

Відповідно до чинного законодавства України юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер, а в нашому випадку висновки експерта надавалися судово-медичною експертною комісією у складі 4 осіб, що унеможливлює встановити ступінь вини конкретної особи та притягнення до юридичної відповідальності конкретної особи.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Суд звертає увагу, що у пункті 2 додаткового висновку експерта № 9 від 02.02.2018 р., що складений судово-медичною експертною комісією зазначено, що додаткова експертиза проводилась з врахуванням лише тих документів, що на той час перебували у матеріалах кримінального провадження, зокрема трьох архівних довідок, листа військової прокуратури та письмової відповіді. Зазначені документи вказували про те, що ОСОБА_6 при проходженні військової служби в період з 1961 по 1963 року не приймав участі у зборці ядерних зарядів, а займався лише регламентними роботами з обслуговування ядерних боєприпасів.

Таким чином, виходячи з наявних на той час документів у матеріалах кримінального провадження експерти прийшли до висновку, що з часу проходження військової служби до часу виявлення онкологічного захворювання минув тривали строк 42 роки. Тому комісія судово-медичних експертів надала відповідь, про те що вони вважають, що захворювання та вказаний час проходження військової служби у прямому причинному зв`язку не знаходяться.

Комісія судово-медичних експертів при проведенні зазначеної експертизи не мала у розпорядженні всіх медичних документів на ОСОБА_6 зокрема щодо його всіх історій хвороб, амбулаторних карт, результатів проходжень періодичних медичних оглядів, тощо за період 42 роки, тобто з часу звільнення ОСОБА_6 з військової служби і до часу настання його смерті.

Відповідно до ч. 4 ст. 69 КПК України експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи.

Таким чином у пункті 2 висновку зазначено, що відповідь надана лише з врахування тих п`яти документів, які надані комісії для дослідження.

У ході тривалого досудового дізнання використані всі можливі та необхідні джерела збирання доказів, передбачені чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, однак не зважаючи на це, не здобуто підтверджуючих даних, які б надали можливість встановити факт події кримінального правопорушення, що в подальшому ставить під сумнів всі інші обставини, що підлягають доказуванню, згідно ст. 91 КПК України.

Призначити та провести комісійну судово-медичну експертизу задля встановлення правдивості/неправдивості висновків експертів в аналогічній установі, або вищестоящій, зокрема у Державній спеціалізованій установі Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України неможливо у зв`язку із відсутністю необхідного гістологічного матеріалу.

Суд вважає, що дізнавачем вжито всіх можливих заходів щодо встановлення неправдивих відомостей у висновку експерта, та не встановлено відомостей що свідчать про неправильно викладені або перекручені фактів чи завідомо неправильну їх оцінку.

У частині 2 статті 11 КК України визначено, що не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Суд звертає увагу, що сам ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого стосуються висновки експертів до органів досудового розслідування з приводу неправдивих висновків експерта не звертався, їх законність не оспорював та не вживала заходів щодо проведення аналогічної експертизи в іншій установі. Крім того, не встановлено, яку саме шкоду йому було заподіяно внаслідок надання по матеріалам кримінального провадження яке було закрито, неправдивих на думку його сина ОСОБА_3 , висновків експерта.

У свою чергу, заявник ОСОБА_3 також не зазначив, які саме наслідки або шкода була спричинена ОСОБА_6 в результаті проведених, на його думку, завідомо неправдивих судово-медичних експертиз. Зі своєї сторони не вживав заходів направлених на організацію та проведення аналогічних експертиз в інших установах, не надавав необхідні для цього документи.

Суд, проаналізувавши заяви та клопотання ОСОБА_3 , які надходили під час досудового розслідування до дізнавача та прокуратури, вважає, що вони за своїм змістом не містять пропозицій про конкретні об`єктивні дані та докази, що підтверджують реальність конкретної події злочину, з їх змісту взагалі не вбачається ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення експертами, а висновки експертів, викладені в процесуальних документах, складення яких входить до їх повноважень, на які посилається заявник, не охоплюються складом злочину, передбаченого ст. 384 КК України.

З урахуванням встановленого, суд вважає, що орган досудового розслідування об`єктивно дійшов до висновку про неспроможність наявних у матеріалах провадження відомостей, як доказів у кримінальному провадженні, а звідси й про відсутність неоспорюваних даних, що вказують на наявність ознак злочину, у зв`язку з чим постанова дізнавача сектору дізнання Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 13 липня 2024 р. про закриття кримінального провадження № 0000675 від 26.08.2020 р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України не підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 1, 2 ст. 98, 303 ч.1 п.3, 306, 307, 309 ч.2, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 13 липня 2024 р. про закриття кримінального провадження № 0000675 від 26.08.2020 р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 074.04.202.

Слідчий суддя Богунського

районного суду м. Житомира ОСОБА_1