Справа № 738/2442/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/167/25
Категорія - в порядку виконання Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Чернігові матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ватутіне Нововодолазького району Харківської області, проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 та області, відбуваючого покарання у Державній установі «Менська виправна колонія № 91», засудженого за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення останнього від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд вказав, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_8 не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову, якою звільнити засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування призначеного покарання. Зазначає, що судом першої інстанції належним чином не проаналізовані доводи захисника і засудженого щодо виправлення останнього, можливості його повноцінного повернення в суспільство та бажання стати на захист Батьківщини. Звертає увагу, що ОСОБА_8 під час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався, зарекомендував себе позитивно. Крім того, засуджений наразі відбув більшу частину строку призначеного судом покарання, а тому мав достатньо часу, щоб усвідомити протиправність свого діяння.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як установив місцевий суд, ОСОБА_8 засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 06 червня 2024 року за ч. 4 ст. 402 із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, яке фактично відбуває з 14 березня 2023 року.

З матеріалів справи слідує, що засуджений за весь час відбування покарання як в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» так і ДУ «Менська виправна колонія № 91» характеризується посередньо, дотримується порядку відбування покарання, виконує розпорядок дня, порушень не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Після розподілу з ДКДіР виявив бажання працевлаштуватись, виконує обов`язки днювального відділення СПС № 6, заходи заохочення не застосовувались.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, підписаного комісією із семи осіб, засуджений не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Колегія суддів звертає увагу, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Дослідивши дані, що характеризують особу засудженого ОСОБА_8 , місцевий суд дійшов правильного висновку, що останній не став на шлях виправлення, оскільки в його поведінці не вбачається сумлінного ставлення до роботи, активної участі у суспільному житті установи відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня та прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що не вказує на його готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Колегія суддів, погоджуючись з висновком місцевого суду, вважає, що в поведінці засудженого відсутня динаміка, яка б свідчила про його бездоганне виправлення та перевиховання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника в інтересах засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, врахувавши при цьому обставини, на які посилається захисник, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують такий висновок суду.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4