Справа № 550/1259/24
Провадження №1-кп/550/22/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чутове кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 25.07.2024 за № 0000477 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка Чутівського району Полтавської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, має статус фізичної особи-підприємця, військовозобов`язаного, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , перебуває під вартою в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» за адресою: вул. Юліана Майтвійчука, 91, м. Полтава, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

21 липня 2024 року у другій половині дня, точний час у ході досудового слідства не встановлено, під час спільного розпиття спиртних напоїв, у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 , на ґрунті ревнощів, виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті своїй знайомій ОСОБА_8 , яка перебувала у нього в гостях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_8 , тобто умисне протиправне заподіяння їй смерті, посягаючи на вищу соціальну цінність життя людини, ОСОБА_6 , 21.07.2024, в другій половині дня, точний час у ході досудового слідства не встановлено, під час спільного розпиття спиртних напоїв, в кімнаті вітальні свого будинку, що розташований за вищевказаною адресою, на ґрунті ревнощів, діючи з прямим умислом, маючи на меті заподіяти смерть ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільнонебезпечні наслідки та бажаючи їх настання, сидячи на дивані, ребром долоні правої руки зі значною силою завдав ОСОБА_8 , яка сиділа праворуч від нього, близько трьох ударів навідліг по життєво-важливому органу голові та обличчю зліва, від чого остання впала на диван.

Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_8 , завдав останній близько п`яти ударів пальцями рук, стиснутими в кулак, по голові та в ділянку живота потерпілої, яка в подальшому повернулася обличчям до стіни та лежала на дивані. Потім ОСОБА_6 взяв пляшку з водою та вилив їй на обличчя.

Приблизно через 1015 хвилин, точний проміжок часу в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_8 підвелася, сіла на своє місце на дивані та між нею і ОСОБА_6 знову виникла сварка, у ході якої ОСОБА_6 завдав ОСОБА_8 одного удару рукою в обличчя, від якого потерпіла впала на підлогу. Після цього ОСОБА_6 продовжив завдавати ударів ногами та руками в область паху, живота та обличчя у кількості близько шести ударів. Потім ОСОБА_6 знову полив обличчя ОСОБА_8 , яка лежала на підлозі, водою.

Внаслідок спричинених ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 втратила свідомість, у подальшому перестала подавати ознаки життя та померла.

Після того, ОСОБА_6 , впевнившись в доведенні свого злочинного умислу до кінця, та зрозумівши, що потерпіла ОСОБА_8 від завданих ним тілесних ушкоджень померла, з метою приховування слідів злочину, залучивши для допомоги свідка ОСОБА_9 , завантажив труп ОСОБА_8 до автомобіля «SKODA OCTAVIA TOUR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , відвіз його до полезахисної смуги поблизу с. Мирошниківка Богодухівського району Харківської області, де в подальшому підпалив тіло ОСОБА_8 та разом із свідком ОСОБА_10 закопав її в ґрунт з метою приховання злочину.

Відповідно до висновку експерта № 589 від 27.08.2024 за результатами проведення судово медичної експертизи причиною смерті ОСОБА_8 стала відкрита черепномозкова травма з переломом кісток черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку.

В ході судовомедичної експертизи трупа ОСОБА_8 на її тілі виявлено тілесні ушкодження: м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні з крововиливами червонозеленого кольору в лобній ділянці в центрі, в лівій скроневій ділянці з переходом на жувальний м`яз. Лінійний перелом кісток склепіння та основи черепа. Тверда мозкова оболонка гниліснозмінена, відшарована від кісток, сірозеленого кольору з локальними ділянками зміни кольору до коричневого в ділянці лівої гемісфери. М`яка мозкова оболонка та тканина мозку на розрізі сірозеленого кольору, втрачає при розтині свою структуру, з локальними змінами кольору до темночервоного в лівій лобноскроневій ділянці (в проекції перелому кісток). Прямі переломи 6, 7 ребер зліва з крововиливом в м`які тканини. Розриви тонкого кишківника з крововиливами в оточуючі м`які тканини та кровотечею в черевну порожнину. Синці голови та тулубу.

Вищевказані тілесні ушкодження носять прижиттєвий характер, утворилися не менше ніж від семикратної дії тупих предметів стосовно живої особи, згідно з «Правилами судовомедичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995) носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію загрози для життя.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторін кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, визнав повністю. Вказав, що 21 липня 2024 року у другій половині дня, точний час не пам`ятає, під час спільного розпиття спиртних напоїв, у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті ревнощів, у нього виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті своїй знайомій ОСОБА_8 , яка перебувала у нього в гостях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_8 , тобто умисне протиправне заподіяння їй смерті, він, 21.07.2024, в другій половині дня, точний час не пам`ятає, під час спільного розпиття спиртних напоїв, в кімнаті вітальні свого будинку, що розташований за вищевказаною адресою, на ґрунті ревнощів, діючи з прямим умислом, маючи на меті заподіяти смерть ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільнонебезпечні наслідки та бажаючи їх настання, сидячи на дивані, ребром долоні правої руки зі значною силою завдав ОСОБА_8 , яка сиділа праворуч від нього, близько трьох ударів навідліг по життєво-важливому органу голові та обличчю зліва, від чого остання впала на диван.

Після того він, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_8 , завдав останній близько п`яти ударів пальцями рук, стиснутими в кулак, по голові та в ділянку живота потерпілої, яка в подальшому повернулася обличчям до стіни та лежала на дивані. Потім ОСОБА_6 взяв пляшку з водою та вилив їй на обличчя.

Приблизно через 1015 хвилин, точний проміжок часу не пам`ятає, ОСОБА_8 підвелася, сіла на своє місце на дивані та між ними знову виникла сварка, у ході якої він завдав ОСОБА_8 одного удару рукою в обличчя, від якого потерпіла впала. Після чого він продовжив завдавати їй ударів в область паху, живота та обличчя у кількості близько чотрирьох ударів, точної кількості не пам`ятає. Потім знову полив обличчя ОСОБА_8 , яка лежала, водою.

Внаслідок спричинених тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 втратила свідомість, у подальшому перестала подавати ознаки життя та померла.

Після того, зрозумівши, що потерпіла ОСОБА_8 від завданих ним тілесних ушкоджень померла, з метою приховування слідів злочину, залучивши для допомоги ОСОБА_9 , завантажив труп ОСОБА_8 до автомобіля «SKODA OCTAVIA TOUR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , відвіз його до полезахисної смуги поблизу с. Мирошниківка Богодухівського району Харківської області, де в подальшому підпалив тіло ОСОБА_8 та разом із свідком ОСОБА_10 закопав її в ґрунт з метою приховання злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України визнав повністю, не заперечував фактичні обставини кримінального правопорушення, правильно розуміючи та усвідомлюючи зміст обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, а також те, що обставини кримінального правопорушення щодо обвинувачення ОСОБА_6 за фактом умисного вбивства, учасниками судового провадження не оспорюються, після роз`яснення обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України судовий розгляд кримінального провадження був обмежений допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, з визнанням недоцільності дослідження інших доказів, що стосуються обвинувачення.

Прокурор вказав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115КК України. Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, його щире каяття, прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк десять років, судові витрати в кримінальному провадженні стягнути з обвинуваченого в дохід держави, долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Представник потерпілої вказав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115КК України, та призначити обвинуваченому максимальне покарання, передбачене санкцією вказаної норми кримінального закону, у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років.

Захисник вказав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, та просив, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, його щире розкаяння, призначити обвинуваченому покарання у виді позбавленням волі на строк сім років.

Суд пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе обмовляє або в інший спосіб викривляє визнані ним у судовому засіданні обставини.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів і карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, наслідки його вчинення, бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше не був судимим, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується посередньо.

Враховуючи викладене, загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 115 кримінального закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, таким чином період перебування ОСОБА_6 під вартою з моменту його затримання 27.07.2024 повинен бути зарахований в строк відбування покарання.

Висновки щодо цивільного позову.

Представник потерпілої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, в якому просив стягнути з ОСОБА_6 на користь позивачки моральну шкоду, завдану смертю матері ОСОБА_8 , в розмірі 4 000 000,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що 21.07.2024 відповідач ОСОБА_6 , посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, діючи умисно, заподіяв смерть матері позивачки ОСОБА_8 .

Вказані обставини встановлені під час судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_4 є донькою загиблої ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_11 , свідоцтвом про одруження та паспортом позивачки.

Внаслідок смерті матері позивачці заподіяно моральну шкоду.

Вбивство єдиної найближчої та найріднішої у світі людини матері неминуче завдає моральних страждань дитині, що ґрунтується на загальних людських засадах і не потребує доведення жодними додатковими доказами. Завданий біль не можна виміряти будьякими мірками, компенсація моральної шкоди не може бути адекватною стражданням, які донька зазнала внаслідок смерті матері з вини іншої людини.

Завдану відповідачем моральну шкоду, зважаючи на її ступінь, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будьяка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будьякий її розмір може мати суто умовний вираз.

Позивачка після смерті матері, отримавши найсильніше в житті психологічне потрясіння, безперервно переживає душевні страждання та нестихаючий душевний біль, який, скоріше за все, ніколи не вщухне. Це, безсумнівно, призвело до значного погіршення її психічного стану, адже передчасна та раптова загибель найближчої рідної людини є подією, яка не може не залишити сліду в душі. Іншої матері у позивачки більше не буде.

Зазначене наклало свій вкрай негативний відбиток на життя і здоров`я позивачки та заподіяло моральну шкоду.

Позивачка оцінює розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди у грошовому еквіваленті 4 000 000,00 грн. Вважає, що такий розмір є розумним і справедливим, і зможе хоча б частково допомогти в організації її життя після тяжкої втрати.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 06.12.2024 цивільний позов ОСОБА_4 прийнято до розгляду у кримінальному провадженні.

10.01.2025 представник цивільного відповідача подав до суду заяву про часткове визнання цивільним відповідачем (обвинуваченим) цивільного позову, в якій визнав вину останнього у заподіянні моральної шкоди цивільній позивачці (потерпілій) у розмірі 300 000,00 грн. В іншій частині цивільного позову заперечив з підстав недоведеності заявленого до стягнення розміру моральної шкоди.

У судовому засіданні потерпіла зазначила, що зазнала і продовжує зазнавати невимовних страждань внаслідок смерті матері найріднішої людини, втрату якої неможливо компенсувати грішми. Цивільний позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити і стягнути з обвинуваченого 4 000 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 цивільний позов підтримав повністю та просив його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник цивільного відповідача адвокат ОСОБА_7 та цивільний відповідач обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначили про часткове визнання цивільного позову в сумі 300 000,00 грн. В решті позову адвокат ОСОБА_7 заперечив з підстав недоведеності.

Заслухавши вимоги і заперечення сторін цивільного позову, суд вирішуючи цивільний позов та визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілій внаслідок вбивства її матері, враховує наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з статтею 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Під час судового розгляду судом встановлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, потерпілій ОСОБА_4 заподіяно моральну шкоду. З метою відшкодування цієї шкоди потерпіла звернулась з цивільним позовом в межах кримінального провадження до ОСОБА_6 та просила стягнути завдану їй моральну шкоду в розмірі 4 000 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд вважає, що завдання ОСОБА_6 смерті ОСОБА_8 призвело до моральних страждань доньки загиблої - потерпілої ОСОБА_4 , її переживань з приводу втрати матері, порушення звичайного життєвого укладу, тобто потерпілій заподіяно істотну і непоправну моральну шкоду.

Між вказаними протиправним діянням відповідача (вчиненням злочину) та заподіяною моральною шкодою потерпілій ОСОБА_4 наявний причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому вимоги про стягнення моральної шкоди є обґрунтованими.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивачка, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Разом з тим, суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

За прямою нормою Конституції України (стаття 3) людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Для доньки, хоч і повнолітньої, передчасна втрата матері є непоправною втратою, яка за своєю суттю не може бути оцінена в грошовому еквіваленті. Суд переконаний, що нікому не посильно надати вичерпну відповідь на питання розміру моральної шкоди, спричиненої дитині заподіянням смерті її матері. Разом з тим, моральна шкода визначається, в тому числі в грошовому еквіваленті.

Сам факт смерті матері є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань доньки, адже передчасна смерть спричинила втрату важливого життєвого зв`язку між матір`ю і дитиною, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань потерпілій, тому неможливо оцінити таку втрату в грошовому розмірі.

Разом з тим, за змістом ст. 23 ЦК України заподіяна моральна шкода може відшкодовуватися грошовими коштами.

Посилання представника потерпілої в обґрунтування позовних вимог, а саме розміру заявленої до стягнення моральної шкоди, на рішення ЄСПЛ у справі «Гонгадзе проти України» (Заява № 34056/02), суд розцінює критично та відхиляє з огляду на таке.

У справі «Гонгадзе проти України» (Заява № 34056/02) вимоги заявниці ґрунтувалися на її твердженні про те, що державні органи не змогли захистити життя її чоловіка та провести розслідування його зникнення та смерті, що спричинило їй серйозні моральні страждання.

Крім того, суд враховує, що загибла ОСОБА_8 не була ані журналістом, ані публічною особою, як ОСОБА_12 .

Тому вказане рішення ЄСПЛ незастосовне до спірних правовідносин, оскільки правовідносини не є ні подібними, ні тотожними.

Таким чином, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого в даному кримінальному провадженні, суд враховує такі фактори: вік потерпілої, яка є повнолітньою; її сімейний стан, а саме те, що вона вже має власну сім`ю, власну дитину; її емоційний стан та душевні страждання внаслідок втрати матері; ступінь близькості, за якою мати для доньки є однією з найближчих людей; позбавлення назавжди материнського тепла і турботи, підтримки і наставництва у вихованні власної дитини, онука загиблої; істотні вимушені зміни у житті потерпілої у гіршу сторону; ступінь винності та відповідальності обвинуваченого, як особи, яка умисно спричинила смерть матері потерпілої; втрата найближчої людини у такий неправомірний спосіб безумовно залишить свій тяжкий «відбиток» у свідомості потерпілої та непоправний душевний біль, який усе життя буде її супроводжувати.

Зважаючи на викладене, керуючись принципами розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, який визначений у позові потерпілою в сумі 4 000 000,00 грн, є необґрунтовано завищеним та надмірним, а визнаний відповідачем у розмірі 300 000,00 грн. значно та невиправдано заниженим, а тому, виходячи із засад розумності, справедливості, виваженості і достатності, задовольняє позовні вимоги частково, а саме в розмірі 1 000 000,00 грн.

Такий розмір моральної шкоди, на думку суду, не в змозі загоїти отримані душевні страждання та моральні переживання, відновити психічний та психологічний стан потерпілої, однак буде справедливою і достатньою грошовою компенсацією заподіяної моральної шкоди.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 слід залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законої сили.

Судові витрати в кримінальному провадженні необхідно стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 50, 65, 66, 67, ч. 1 ст. 115 КК України, ст.ст. 127-129, 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Строк покарання рахувати з моменту його затримання 27 липня 2024 року: на підставі ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення ОСОБА_6 зарахувати у строк відбування покарання (з 27.07.2024 день за день).

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1 000 000 (один мільйон) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 42 994 (сорок дві тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 69 коп.

Речові докази:

що зберігаються в камері зберігання речових доказів СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП в Полтавській області, а саме: одноразовий станок для гоління рожевого кольору; зубну щітку жовтого кольору з написом «BANAT»; дерев`яний предмет схожий на биту з написом «Виключатель», на ручці якого виявлено сліди червонобурого кольору, які зовні схожі на кров; виріз із войлочної підкладки під гумовим килимком зі слідами речовини темного кольору, які зовні схожі на кров; паперову серветку білого кольору зі слідами блідо червоного кольору; вологий рушник помаранчевого кольору; змив невідомої речовини з кришки пластикової коробки для інструментів; виріз войлочної обшивки в ділянці колісної арки з правого боку з плямами невідомої речовини; чохол з переднього пасажирського сидіння; чохол з водійського сидіння; чохол з керма автомобіля; мікрочастинки на дактилоплівці з правої частини заднього сидіння; мікрочастинки на дактилоплівці з лівої частини заднього сидіння; кухонний рушник із візерунком пальми зі слідами термічного впливу; фрагменти рушника із візерунком квітів зі слідами термічного впливу; ковдра зі слідами термічного впливу; труси рожеві зі слідами термічного впливу; жовта футболка зі слідами термічного впливу; біло синя сукня зі слідами термічного впливу; фрагменти бюстгальтера чорного кольору зі слідами термічного впливу; сукня зеленого кольору зі слідами термічного впливу; фрагменти жіночих трусів білорожевого кольору зі слідами термічного впливу; фрагменти бюстгальтера білого кольору зі слідами термічного впливу; ковдра світлорожевого кольору зі слідами термічного впливу; мобільний телефон з чохлом зі слідами термічного впливу; один босоніжок у пошкодженому стані; жіноча сумочка зі слідами термічного впливу; скляна банка із металевою кришкою, зі слідами термічного впливу; зразки ґрунту з місця виявлення трупа; недопалок сигарети; штани сині джинсові зі слідами біологічного походження; змиви з підлоги та дверей біологічного походження; постільна білизна (підковдра, ковдра, наволочка) з ліжка зі слідами біологічного походження; чоловіча футболка коричневого кольору з написом на грудях «AP.G»; майка блакитного кольору у відрі; тканина з нижньої частини швабри зі слідами біологічного походження; зрізи нігтьових пластин з піднігтьовим вмістом з обох рук; волосся; одяг з трупа; зрізи нігтьових пластин з піднігтьовим вмістом з обох рук; чоловіча сорочка на кнопках у сіру клітинку; чоловічі шорти джинсові; зразки букального епітелію; зразки крові; змиви з долонь обох рук; дактилоскопічні відбитки обох рук; зразки крові на марлі від трупа ОСОБА_8 знищити;

що зберігаються в камері зберігання речових доказів СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП в Полтавській області, а саме: два жіночі кільця із металу жовтого кольору; ланцюжок із металу жовтого кольору; мобільний телефон «Samsung» в корпусі білого кольору; мобільний телефон «Samsung» в корпусі чорного кольору; мобільний телефон «Xiaomi» в корпусі чорного кольору; мобільний телефон «Samsung» в корпусі блакитного кольору - повернути потерпілій, ОСОБА_4 ;

що зберігаються в камері зберігання речових доказів СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП в Полтавській області, а саме:; мобільний телефон «Samsung Galaxy J6»; мобільний телефон «Samsung Galaxy J7 Neo» - повернути власнику, ОСОБА_6 ;

що знаходяться на майданчику СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП в Полтавській області, а саме: автомобіль «SKODA OCTAVIA TOUR» д.н.з. НОМЕР_1 - повернути власнику, ОСОБА_6 .

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Чутівський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подано апеляційну скаргу учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1