Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-в/644/920/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Орджонікідзевського районного суд м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом - ОСОБА_4 ), про приведення у відповідність судового рішення до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (арк. спр. 1).

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання йому:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, призначеного за цим вироком, приєднати 2 (два) місяці позбавлення волі, що є частиною не відбутого покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 10 липня 2023 року, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , з урахуванням строку тримання під вартою до набрання законної сили вироком Зміївського районного суду Харківської області від 10.07.2023, а також з урахуванням строку відбутого покарання за вказаним вироком та строку тимчасового залишення в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», рахувати з дня взяття під варту 10.07.2023.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, чинний з 09 серпня 2024 року (надалі за текстом - Закон № 3886-ІХ), яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вказаним Законом № 3886-ІХ підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, засуджений ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, просив суд привести вирок суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 27.11.2024, справа № 644/10410/24 визначена на розгляд судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у режимі відеоконференції, підтримав свою заяву у повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи це тим, що згідно з вироками Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023 та 10.07.2023 ОСОБА_4 здійснив крадіжки майна на суму, розмір якої перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день їх вчинення, відтак вчинені ним діяння є кримінально караним та не підлягають декриміналізації.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи, особову справу засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в умовах ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Таджицька, 7, отже справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Харкова на підставі ч.2 ст. 539 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судимий вироками:

1). Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023 (арк. о/с 30 - 34) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: за ч. 3 та 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та на 5 (п`ять) років. Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, призначеного за цим вироком, приєднати 2 (два) місяці позбавлення волі, що є частиною не відбутого покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 10 липня 2023 року, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , з урахуванням строку тримання під вартою до набрання законної сили вироком Зміївського районного суду Харківської області від 10.07.2023, а також з урахуванням строку відбутого покарання за вказаним вироком та строку тимчасового залишення в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», рахувати з дня взяття під варту 10.07.2023.

2). Зміївського районного суду Харківської області від 10.07.2023 року (арк. о/с 19 - 21) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Початок строку відбування покарання за цим вироком з моменту його проголошення, а саме: з 10.07.2024.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023 виправлено описку, допущену у вироку Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023 у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000815 за обвинуваченням ОСОБА_4 у злочинах, передбачених ч. 3 та 4 ст. 185 КК України, зазначивши вірно дату з якої необхідно рахувати строк відбуття ОСОБА_4 покарання - « 19.04.2023 », замість помилково вказаної - о 10.07.2023 (арк. о/с 35).

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цим Законом № 3886-ІХ, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, якою визначено адміністративну відповідальність за вчинення дрібної крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Податкового кодексу України, сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється законом України про державний бюджет України на конкретно визначений рік, так станом на 01 січня поточного року, а саме: у 2024 році - 3028 грн, у 2023 році - 2684 грн, у 2021 році з 01 грудня по 31 грудня - 2 481,00 грн, у 2020 році з 01 липня по 30 листопада - 2197,00 грн, тощо.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з:

01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року становив 1342 грн 00 коп ( 2 684 грн - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період становлять суму у розмірі: 1 342 грн 00 коп х 2 = 2 684,00 грн; 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року становив 1 240 грн 50 коп, отже, два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період становлять суму у розмірі 2 481,00 грн; 01 липня 2020 року по 30 листопада 2020 року становив 1 098,50 грн, отже, два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період становлять суму у розмірі 2 197,00 грн

Оскільки, з вироку Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023 вбачається, що засудженим ОСОБА_4 вчинено крадіжки за:

- ч. 3 ст. 185 КК України вартість чужого майна за якими становила 5 593,00 грн від 09 - 10.10.2020 о 17 год 00 хв по 09 год 40 хв, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення, зокрема на 09 - 10 жовтня 2020 складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 2 197,00 грн,

- ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинено крадіжку в період квітня 2023, зокрема: 1. клавіатуру марки «Pleomax», моделі «NO:РКВ-700», вартістю 150 грн 00 коп; 2. комп`ютерну мишу марки «Defender», моделі НІТ МВ - 550, вартістю 104 грн 30 коп; 3. провід до електрогітари, довжиною 25 метрів, марки «Neutrik», вартістю 5950 грн 00 коп; 4. 2 колонки музичних, марки «Sven», моделі «Cubici», вартістю 350 грн 00 коп; 5. монітор, марки «Samsung», моделі «943NW», вартістю 1675 грн 00 коп; 6. провід живлення до системного блоку, марки «I-Sheng», моделі «IS-14», вартістю 79 грн 00 коп; 7. провід живлення до монітору, марки «Cebek», моделі «НО:5VVH2-F», вартістю 50 грн 00 коп; 8. корпус системного блоку «Lamoda» із технічними характеристиками: 1) блок живлення на 400 W, марки «FrimeCom», моделі «АТХ-SM400»; 2) материнська плата, марки «Gigabyte», моделі «FSB1066»; 3) жорсткий диск HDD на 250 гігабайт, марки «Wesern Digital», моделі WD2500 AAJS-0064; 4) дві планки оперативної пам`яті, кожна по 1 гігабайту, марки «Samsung»; 5)вентилятор охолодженої марки «Pire» до процесора; 6) процесор AMD «LIano А4-3300», вартістю 2666 грн 20 коп; 9. велотренажер марки «Merek», вартістю 2000 грн 00 коп, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 13 024,50 грн, що станом на квітень 2023 складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 2 684,00 грн, тобто кримінальна караність цих діянь наразі усунута. Отже, на засудженого ОСОБА_4 , за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023, не розповсюджується дія Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Згідно з вироком Зміївського районного суду Харківської області від 10.07.2020 засудженим ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, вартість таємно викраденого чужого майна становила 3 464, 00 коп на час вчинення крадіжки, зокрема станом на 27.12.2021 о 13 год 30 хв, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 2 481,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута, а тому не підлягає декриміналізації.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 згідно з вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023 та 10.07.2023, здійснив крадіжки майна, розмір яких перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день їх вчинення, відтак вчинені ним діяння за вказаними епізодами є кримінально караним та не підлягає декриміналізації.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, за якими: «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Покарання призначається за конкретною частиною та статтею КК України. Відповідно засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 , за вироками Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023 та 10.07.2023 не розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати (арк. о/с 19 - 21, 23 - 26).

За таких обставин, враховуючи, що суд саме звільняє засудженого від відбування покарання відповідно до ч.2 ст.74 КК України і не має повноважень змінювати вирок на стадії його виконання, у суду відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання за вироками Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023 та 10.07.2023, за всіма епізодами з правовою кваліфікацією за ч.3 та 4 ст.185 КК України, день розгляду клопотання відповідає цій правовій кваліфікації, тому суд не знаходить підстав для звільнення засудженого від відбування покарання або пом`якшення покарання, призначеного Зміївським районним судом Харківської області від 19.10.2023 та 10.07.2023, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За частиною 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 3 ст. 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч.2 ст.74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Частиною 3 ст. 74 КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Водночас, суд звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону, а лише передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від покарання та його відбування.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч.1 ст. 58, ч.1 ст. КК України),11,13,13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Отже, вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання йому: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, призначеного за цим вироком, приєднати 2 (два) місяці позбавлення волі, що є частиною не відбутого покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 10 липня 2023 року, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , з урахуванням строку тримання під вартою до набрання законної сили вироком Зміївського районного суду Харківської області від 10.07.2023, а також з урахуванням строку відбутого покарання за вказаним вироком та строку тимчасового залишення в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», рахувати з дня взяття під варту 19.04.2023, на підставі ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023.

Частина 6 ст. 3 КК передбачає, що зміни до КК можуть вноситися, зокрема, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення, що відрізняє ситуацію, яка розглядається, від змін нормативно-правових актів інших галузей права.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з 09.08.2024 кримінальна, а не адміністративна відповідальність за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату майна настає, якщо вартість такого майна з урахуванням відповідних положень Податкового кодексу України, та законів України про державний бюджет України на конкретний рік, зокрема: у 2023 році - 2684 грн, у 2021 році з 01 грудня по 31 грудня - 2 481,00 грн, у 2020 році з 01 липня по 30 листопада - 2197,00 грн

З огляду на наведене, оскільки за вироками Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023 та 10.07.2023 ОСОБА_4 вчинив крадіжки на суму понад два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, а відтак вчинені ним діяння є кримінально караними та не підлягають декриміналізації.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Покарання призначається за конкретною частиною та статтею КК України. Відповідно засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 , за вироками Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023 та 10.07.2023, не розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З урахування цього, суд не вбачає необхідність звільнення від відбування покарання за ч. 3 та 4 ст. 185 КК України, згідно з вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2023, та ч. 3 ст. 185 КК України, згідно з вироком Зміївського районного суду Харківської області від 10.07.2023.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність судового рішення до вимог Закону № 3886-IX від 18.07.2024.

Керуючись ст.107 ч.4, ст.537 ч.1 п.13, ст.539 ч.2 п.2 та ч.5, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст. 5, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч.2 ст. 74, 75 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя ОСОБА_1