Справа № 591/731/25
Провадження № 1-кс/591/791/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню,

В С Т А Н О В И В :

Представник володільця майна звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, яке в письмовій заяві підтримав та мотивував тим, що 12 лютого 2025 року Зарічним районним судом м. Суми було накладено арешт в тому числі на довіреність та технічний паспорт на автомобіль, які належать ОСОБА_4 , які раніше було виявлено під час обшуку 06 лютого 2025 року автомобіля ОСОБА_5 . На думку заявника, потреба в арешті відпала, оскільки орган досудового розслідування мав достатньо часу для проведення відповідних досліджень з майном, яке не має значення для провадження, а подальший арешт безпідставно порушує права особи в контексті можливості користування транспортом.

Представник органу досудового розслідування в судові засідання жодного разу не з`явився, в письмовій заяві заперечив проти задоволення клопотання, не навівши належного та достатнього обґрунтування на значення для справи документів, про які йде мова в клопотанні заявника та підтвердження необхідності подальшого утримання майна.

Відтак, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 174 КПК України, вважаю за можливе розглянути справу без участі сторін.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.

Встановлено та не заперечено сторонами, що 12 лютого 2025 року по кримінальному провадженню, досудове розслідування по якому триває з 06 жовтня 2024 року, слідчим суддею накладено арешт на згадане майно, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів.

Підтвердження закінчення досудового розслідування по провадженню суду надано не було, як і не спростовано тверджень сторони володільця майна про належність йому вказаних в клопотанні документів та про те, що необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії слідчий не був позбавлений можливості провести (що є цілком вірогідним, з огляду на певну тривалість розслідування).

На думку суду, зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.

В свою чергу, в контексті вимог ст.ст. 16, 22, 26 КПК України, наявність потреб в подальшому застосуванні накладеного арешту насамперед покладається на орган досудового розслідування (прокурора), який і повинен доводи зазначені обставини.

Проте, відсутність вагомих та підтверджених заперечень проти клопотання про скасування арешту документів (в тому числі впродовж тривалого часу розгляду клопотання), тривалість провадження, свідчать про незацікавленість сторони обвинувачення в подальшому утриманні цього майна та в його арешті, що також доводить і ту обставину, що подальший арешт більше безпідставно порушуватиме права володільця майна, ніж сприятиме досягненню мети провадження (суперечливо в цьому розумінні виглядають і заперечення слідчого (до яких не надано жодного матеріалу), який зазначає, що розслідування стосується вчинення якихось несанкціонованих дій в ЕОМ щодо реєстрації ТЗ, хоча згідно ухвали слідчого судді, провадження здійснюється за фактом одержання неправомірної вигоди).

Крім цього, в контексті вирішення згаданого питання, суд виходить і з загальновідомої обставини щодо здійснення в цей час збройної агресії проти України, внаслідок чого в країні введений воєнний стан, що створює для громадян додаткові труднощі, крім безпідставного обмеження права володіння, користування та розпорядження власністю.

Відтак, враховуючи, що суду не доведено представником держави необхідності подальшого утримання майна у вигляді документів, з огляду на значну тривалість провадження, значення для справи вказаного заявником майна вже повинно бути зафіксовано шляхом проведення відповідних слідчих дій з ним, беручи до уваги п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, а також те, що, всупереч вимогам ст.ст. 22, 26 КПК України, органом досудового розслідування не подано жодних вагомих та підтверджених заперечень стосовно клопотання в цій частині, на думку суду, в подальшому застосуванні накладеного арешту документів відпала потреба, оскільки подальше його застосування в цій ситуації більше порушуватиме право власності особи та може мати більш негативні наслідки для неї, ніж сприятиме досягненню мети провадження, тому клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт довіреності від 02 липня 2024 року від імені ОСОБА_4 та свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_1 на автомобіль «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 , виявлених під час обшуку 06 лютого 2025 року автомобіля ОСОБА_5 , який накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2025 року по кримінальному провадженню № 0000201.

Ухвала не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1