Справа № 405/6673/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням за №0000691 від 02.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4, ч.5 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.12.2024 обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме 08.02.2025, включно, з визначенням розміру застави.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з огляду на те, що на даний час ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, не зменшилися та продовжують існувати. Враховуючи тяжкість покарання обвинувачені можуть ухилитися від суду. Окрім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше неодноразово судимі, що свідчить про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Також, існує ризик впливу на свідків, з метою зміни їх показів на свою користь.

Через канцелярію суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_10 про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування клопотання вказав, що обвинувачений є волонтером Запорізької обласної ГО «Пора» з 10.05.2023, надавав допомогу біженцям, ВПО, а також ЗС України.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо клопотання прокурора, вказавши, що не погоджується з обґрунтуванням ризиків, на які вказує прокурор. Тяжкість покарання не є підставою для тримання під вартою, оскільки у справі відсутні скарги осіб щодо тиску на них, а тому такий ризик як вплив на свідків відкупній. Вважає, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Окрім того, підтримав клопотання адвоката ОСОБА_10 та вказав, що є довідка, що підтверджує волонтерську діяльність обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисників та клопотання адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_4 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_7 , підтримав позицію захисників. Зазначив, що ризики є припущенням прокурора, оскільки ОСОБА_7 фактично відбуває покарання по іншому кримінальному провадженню, однак вказав, що вони не заперечують проти продовження строку тримання останнього під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора, враховуючи думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані клопотання та матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Положення ст.183 КПК України визначають, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, міцність соціальних зв`язків обвинувачених.

Так, ОСОБА_7 не одружений, не має утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків; не працює, що свідчить про відсутність у нього постійного джерела доходу; характеризуючих відомостей та інформацію про стан здоров`я обвинуваченого сторонами не надано. Раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, що свідчить, що обвинувачений на шлях виправлення не став.

ОСОБА_8 не одружений, не має утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків; не працює, що свідчить про відсутність у нього постійного джерела доходу; характеризуючих відомостей та інформацію про стан здоров`я обвинуваченого сторонами не надано. Раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності. Останній раз ОСОБА_8 27.03.2024 засуджений Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, звільнений на підставі положень ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. Вказане свідчить, що обвинувачений на шлях виправлення не став.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 та ч.5 ст.190 КК України, які у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів, санкція яких передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років та від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, відповідно.

Суд зазначає, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, оскільки обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, а ризик втечі для них може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок суду узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Також, з огляду на те, що під час судового розгляду потерпілі не допитані, обвинувачені можуть здійснити на них вплив, з метою зміни їх показань або відмови від давання показань.

Окрім того, існує вірогідність вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки, як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 раніше неодноразово протягувалися до кримінальної відповідальності.

За таких обставин суд не вбачає достатніх підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що неспроможні запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також забезпеченню виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, визначаючи тримання під вартою в цьому випадку виправданим за наявності конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначав Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.2011 в справі «Харченко проти України».

При цьому, суд зазначає, що доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_8 здійснював волонтерську діяльність до затримання, що підтверджується довідкою ГО «Пора», не зменшують ступінь ризиків, встановлених судом.

Відповідно до положення ч.5 ст.182, ч.3, ч.4 ст. ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх особи, суд приходить до висновку про необхідність визначення застави у 90 та 80 розмірах прожиткових мінімумів для працездатних осіб, відповідно.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на обвинувачених обов`язки визначені цією нормою права.

Керуючись ст.ст. 177, 314-316 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби відмовити.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 05 квітня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави у розмірі 90 /дев`яносто/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 272 520 /двісті сімдесят дві тисячі п`ятсот двадцять/ гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі №0000691 від 02.07.2023.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 05 квітня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави у розмірі 80 /вісімдесяти/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 /двісті сорок дві тисячі двісті сорок/ гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі №0000691 від 02.07.2023.

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, звільнити з-під варти та зобов`язати обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному проваджені;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.

Попередити обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Копії ухвали направити до ДУ Кропивницький СІ для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_11