Номер провадження: 11-сс/813/56/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

особи, відносно якої розглядалось клопотання ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.11.2024 року, відносно:

ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова та Держави Ізраїль, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який розшукується правоохоронними органами Держави Ізраїль про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою (екстрадиційного арешту) на цілодобовий домашній арешт,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулись адвокати ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах захисту ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою (екстрадиційного арешту) на домашній арешт у певний час доби.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було частково задоволено вищевказане клопотання захисників про зміну ОСОБА_15 запобіжного заходу.

Змінено застосований відносно громадянина Республіки Молдова та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Держави Ізраїль, але не більше строку встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України, починаючи з 21 листопада 2024 року, і з перевіркою наявності підстав для продовження застосування запобіжного засобу не рідше одного разу на два місяці.

Звільнено ОСОБА_7 з-під варти.

Заборонено ОСОБА_15 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, окрім необхідності переміщення до укриття під час сигналу тривоги в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки не відлучатися із м. Одеси без дозволу прокурора; повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що суд враховує наявні відомості про стан здоров`я ОСОБА_14 , у зв`язку з чим ОСОБА_11 потребує відповідного графіку та режиму лікування, тільки виключно в спеціалізованих медичних закладах МОЗ за відповідним профілем. Самі по собі відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні, не є безумовною та достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_14 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту), оскільки, як вже було зазначено, ці обставини підлягають сукупній оцінці з іншими відомостями, зазначеними у ч. 2 ст. 585 КПК Україні.

З урахуванням вищевказаного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_14 запобіжного заходу не пов`язаного із тримання під вартою (екстрадиційним арештом), застосувавши до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді керівник Малиновської прокурори подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_19 запобіжного заходу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що:

- діагнози, вказані у висновку медичного центру «ІNTO-SANA» відсутні у Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженому спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 №1348/5/572 та не є підставою для його звільнення з умов тримання під вартою;

- 08.10.2024 року ОСОБА_20 обстежений ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях та відповідно її висновків, може утримуватись під вартою та бути етапованим територією України;

- ОСОБА_20 розшукується для притягнення Державою Ізраїль до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_20 може порушити умови запобіжного заходу;

- крім того, в резолютивній частині ухвали слідчий суддя припустився помилки, вказавши про необхідність перевірки застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не рідше одного разу у два місяці, тоді як таке твердження є порушенням ст.585 КПК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку ОСОБА_14 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, у якій визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з матеріалів, які надані апеляційному суду, 30.08.2024 співробітниками ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській обл. затримано громадянина респ. Молдова та Держави Ізраїль ОСОБА_21 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на міжнародному рівні розшукується правоохоронними органами Держави Ізраїль який переховується від суду та оголошений у розшук 10.11.2022 року Окружним судом м. Тель-Авіва та останній раз ордер на арешт продовжений 02.07.2024 року.

30.08.2024 року співробітниками ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області складений протокол про затримання ОСОБА_11 в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.

ОСОБА_11 розшукується через канали Інтерполу правоохоронними органами Держави Ізраїль з метою арешту та подальшої екстрадиції в цю державу для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 117 (b)(3), 117 (b2)(2) та (3); ст. 117 (b)(5), 117 (b2)(2) та (3); 117 (b2)(1), 117(b2)(2) та (3); ст. 117 (b)(5), 117(a)(1) Податкового кодексу Держави Ізраїль; ст. (3)(а), 4 Закону про заборону відмивання грошей Держави Ізраїль; ст. 220 (4), 220 (5) Закону про податок на прибуток Держави Ізраїль.

Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_15 на території Держави Ізраїль є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше ніж 1 рік. Строки давності виконання обвинувального вироку, відповідно до ст.80 КК України - не сплинули.

Колегією суддів встановлені слідчим суддею фактичні обставини щодо можливості застосування запобіжного заходу для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) в апеляційному порядку не перевіряються, оскільки апеляційні скарги в цій частині не подавались.

31.08.2024 року керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського районного суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_14 тимчасового арешту на 40 діб.

Того ж дня, слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області вказане клопотання задовольнив, постановивши ухвалу про застосування відносно ОСОБА_14 тимчасового арешту строком на 40 діб з моменту його затримання, тобто до 08.10.2024 року.

08.10.2024 року слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси постановив ухвалу у справі № 521/16235/24, якою застосував до ОСОБА_14 ( ОСОБА_12 ), запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) строком на 60 діб до 05.12.2024 року.

Підставою для затримання ОСОБА_14 та застосування у подальшому відносно нього тимчасового арешту слугували документи, що містять дані про те, що особа розшукується з метою арешту та подальшої екстрадиції до Держави Ізраїль у зв`язку з тим що він будучи обвинуваченим по справі переховується від суду, у зв`язку з чим оголошений у розшук 10.11.2022 Окружним судом м. Тель-Авіва. Останній раз ордер на арешт продовжений 02.07.2024 року.

В свою чергу, приписи ч.ч. 1 та 2 ст. 585 КПК України встановлюють, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_20 розшукується для притягнення Державою Ізраїль до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_20 може порушити умови запобіжного заходу, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, під час судового розгляду, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_11 не ухилявся від правосуддя в Державі Ізраїль, а виїхав звідти в законний спосіб. Крім того, до нього не був обраний жодний запобіжний захід, а тому не існує жодних підстав стверджувати, що ОСОБА_11 ухилявся від правосуддя у запитуючій стороні; кримінальні правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_15 не спричинили загибель людини та не були вчинені із застосуванням насильства або погрозою його застосування; має хронічні захворювання, перераховані вище згідно проведеного обстеження, та потребує додаткового обстеження та лікування; має міцні соціальні зв`язки в Україні, що полягають у наступному: він має посвідку на тимчасове проживання в Україні дійсну до 29.07.2025 року; має зареєстроване місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_2 ; має у приватній власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; має місце проживання в Одесі, згідно з договором оренди квартири (житлового приміщення) від 28.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ; має цивільну дружину ОСОБА_22 ; працевлаштований на посаді директора ТОВ «ГРОСМАН ГРУП» відповідно до дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства від 29.07.2020 року.

Колегія суддів, аналізуючи вказані встановлені обставини погоджується із висновком слідчого судді про те, що виїзд ОСОБА_7 із Держави Ізраїльбув здійснений у законний спосіб, без порушення національного законодавства, що свідчить про відсутність умислу уникати кримінального переслідування. Кримінальні правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_15 , не пов`язані з насильством, погрозою його застосування чи заподіянням смерті людині. Це суттєво знижує ризик суспільної небезпеки його перебування на свободі.

Окрім того, у ОСОБА_7 діагностовано хронічні захворювання, які потребують постійного медичного обстеження та лікування. Умови тримання під вартою можуть завдати серйозної шкоди його здоров`ю, що суперечить принципам гуманності. Також, згідно з медичними висновками, ОСОБА_20 має потребу в додатковому обстеженні та лікуванні, що неможливо забезпечити у повному обсязі в умовах слідчого ізолятору.

Водночас, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_20 перебуває на території України на законних підставах, адже має дійсну посвідку на тимчасове проживання в Україні до 29.07.2025 року, а також наявність у нього міцних соціальних зв`язків в Україні та свідчать про глибоку інтеграцію ОСОБА_7 в українське суспільство, що мінімізує ризики його ухилення від виконання умов запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі, прокурор, посилаючись на те, що діагнози, вказані у висновку медичного центру «ІNTO-SANA» відсутні у Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженому спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 №1348/5/572 вважає, що це не є підставою для його звільнення з умов тримання під вартою.

Аналізуючи вказані доводи апеляційної скарги, колегія суддів їх відхиляє, з огляду на наступне.

Згідно матеріалів провадження, враховуючи численні скарги ОСОБА_14 на незадовільний стан здоров`я, який суттєво погіршився в умовах тримання у слідчому ізоляторі, слідчий суддя зобов`язав керівництво ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та медичної частини забезпечити йому належну медичну допомогу із залученням фахівців медичних установ м. Одеси.

18.10.2024 року, на виконання вищевказаної ухвали суду ОСОБА_11 був обстежений у медичному центрі «INTO-SANA». За результатом обстеження був складений висновок від 18.10.2024 року, яким був встановлений діагноз: Гіпертонічна хвороба 2 ступені, 1 ступеню; Гіпертрофія лівого шлуночка (ГЛШ) по ЕХО-КС, високий ризик, тобто Гросман Ян знаходиться у групі підвищеного ризику для розвитку серцево-судинних ускладнень; АВ-блокада І ступеня: Порушення проведення електричних імпульсів у серці, що може впливати на серцевий ритм; Атеросклероз аорти; Відносна недостатність мітрального клапана 2 ступеня; ІХС (Ішемічна хвороба серця).

Лікарем були надані ОСОБА_15 рекомендації з приводу основного захворювання, а також призначенні лабораторні дослідження, які необхідно було виконати до 25.10.2024, а саме: ліпідограма, тропонін, аспартатамінотрансфераза (ACT), аланінамінотрансфераза (АЛТ), тиреотропний гормон (ТТГ), глюкоза в крові.

Ці обстеження призначені для детальнішого аналізу стану здоров`я пацієнта, особливо для оцінки функції серця, печінки, щитовидної залози та контролю рівня глюкози в крові, проте вони не були виконані, оскільки утримання ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі значно ускладнює його подальше обстеження та лікування.

Як вказує прокурор, вказані хвороби та встановлені діагнози відсутні у Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженому спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 №1348/5/572, проте, апеляційний суд враховує, що особа, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт), не є засудженою. Отже, до такої особи не застосовуються норми законодавства, які регулюють звільнення засуджених від подальшого відбування покарання з огляду на стан здоров`я.

Відповідно до ст. 176-177 КПК України, запобіжні заходи, зокрема тримання під вартою, застосовуються до осіб, в тому числі, яких підозрюють у вчиненні злочину або щодо яких вирішується питання екстрадиції. Такі особи не мають статусу засуджених, оскільки їх вина не була встановлена обвинувальним вироком, що набрав законної сили.

Перелік хвороб, затверджений наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 №1348/5/572, на який посилається прокурор стосується лише звільнення засуджених осіб від подальшого відбування покарання у зв`язку з важкою хворобою. Оскільки екстрадиційний арешт є запобіжним заходом, а не виконанням покарання, зазначений перелік не може бути застосований у цій ситуації.

Водночас, у контексті міжнародного права, відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на свободу та особисту недоторканність. Якщо стан здоров`я особи, яка утримується під вартою, не дозволяє забезпечити її права на адекватне медичне лікування, це може бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність посилання прокурора на необхідність застосування у даному провадженні положень переліку хвороб для засуджених осіб, оскільки цей нормативний акт не регулює питання тримання під вартою під час екстрадиції. Питання необхідності зміни запобіжного заходу має розглядатися виключно в контексті ст. 584-585 КПК України, з урахуванням стану здоров`я особи, забезпечення її прав та наявності ризиків можливого переховування до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Держави Ізраїль.

З урахуванням вищевказаного, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про можливість застосування щодо ОСОБА_14 запобіжного заходу не пов`язаного із тримання під вартою (екстрадиційним арештом), застосувавши до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої Законом.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_14 , слідчий суддя на підставі вважає за необхідне покласти на нього наступні обов`язки; не відлучатися із м. Одеси без дозволу прокурора; повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, Враховуючи викладене, а також те, що при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, шодо якої надійшов запит про видачу, керуючись Європейською конвенцією «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, та встановивши, що існує необхідність певного контролю за ОСОБА_23 в межах України, яке може бути реалізовано шляхом застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, з метою недопущення спроб переховуватись ОСОБА_14 від компетентних органів України.

В апеляційній скарзі прокурор, вказуючи на те, що у резолютивній частині ували слідчим суддею зазначено, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту застосований до вирішення питання про видачу ОСОБА_14 та фактичну передачу не більше строку встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України і перевіркою наявності підстав для продовження застосування запобіжного заходу не рідше одного разу на два місяці, вважає це порушенням ст. 585 КПК України, яка не містить строку дії запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а перевірка наявності підстав застосовується лише для екстрадиційного арешту.

Крім того, прокурор вказує на те, що судом у порушення вимог ч. 6 ст. 181 КПК України не зазначений строк дії запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає вказані доводи прокурора необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, при застосуванні домашнього арешту в ухвалі суду має бути зазначено строк дії такого запобіжного заходу. При цьому, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є законною альтернативою екстрадиційному арешту.

Згідно з ч. 10 ст. 584 КПК України, строк дії запобіжного заходу під час екстрадиційного провадження встановлюється до вирішення питання про видачу особи та її фактичну передачу.

У резолютивній частині ухвали чітко зазначено, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту застосовується до вирішення питання про видачу (екстрадицію) та фактичну передачу особи компетентним органам Держави Ізраїль, але не більше строку, встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України.

Таким чином, визначення слідчим суддею строку дії запобіжного заходу здійснено відповідно до вимог ч. 10 ст. 584 КПК України, а періодична перевірка підстав для продовження домашнього арешту не суперечить КПК України, а навпаки, гарантує дотримання прав особи та забезпечує справедливість провадження, оскільки забезпечує додаткові гарантії захисту прав особи, адже дозволяє контролювати обґрунтованість тривалості запобіжного заходу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування законної й обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 196, 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.11.2024 року, відносно ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова та Держави Ізраїль, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який розшукується правоохоронними органами Держави Ізраїль залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4