Справа № 367/4119/22
Провадження по справі № 1-кп/367/261/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені Київської області кримінальне провадження, відомості щодо якого 26.08.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000767, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Товуз Азербайджанської Республіки, азербайджанця, громадянина Азербайджану, який не одружений, без зареєстрованого місця проживання, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 30.11.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, та звільнений у зв`язку з відбуттям покарання 05.07.2022,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, вчинив корисливий злочин за таких обставин.

25.08.2022 близько 19.00 години (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення в умовах воєнного стану, прибув до квартири АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_7 . У подальшому 25.08.2022 близько 21.00 години (більш точного часу не встановлено), правомірно знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 , реалізуючи прямий умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що ОСОБА_7 внаслідок поганого самопочуття впала на підлогу, схопив її за обидві руки та поволочив по підлозі до сусідньої кімнати, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді саден обох колінних суглобів, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. У подальшому, продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного умислу, ОСОБА_5 з метою подолання опору ОСОБА_7 , наніс близько 5 ударів долонями обох рук та 1 удар зовнішньою стороною долоні правої руки по обличчю ОСОБА_7 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця (підшкірної гематоми) правої скроневої ділянки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого (та) відкрито заволодів прикрасами ОСОБА_7 , а саме: золотою каблучкою 585 проби вагою 4 г вартістю 5646,16 грн.; золотою каблучкою 585 проби вагою 2,5 г вартістю 3528,85 грн.; золотою каблучкою 585 проби вагою 3,5 г вартістю 4940,39 грн.; золотим браслетом 585 проби вагою 8,5 г вартістю 11998,09 грн.; золотою підвіскою 585 проби вагою 0,8 г вартістю 1129,23 грн.; золотою підвіскою 585 проби вагою 1 г вартістю 1411,54 грн.; золотим ланцюжком 585 проби вагою 9,5 г вартістю 13409,63 грн.; золотим ланцюжком 585 проби вагою 6,5 г вартістю 9175,01 грн.; золотою підвіскою 585 проби у вигляді хрестика загальною вагою 3 г вартістю 4234,62 грн.; золотою підвіскою 585 проби загальною вагою 3 г із штучними камінцями вартістю 4234,62 грн.; золотими сережками 585 проби загальною вагою 7,5 г вартістю 10586,55 грн.; каблучкою із срібла 925 проби вагою 2 г вартістю 46,66 грн.; а також мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 4X» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1500,00 грн., грошовими коштами 200,00 грн. У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 72041,35 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, а саме - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 4 ст. 186 КК України, визнав частково, розкаявся у вчиненні крадіжки та суду надав такі показання.

Так, обвинувачений зазначив, що з потерпілою він познайомився на ринку, після чого вони декілька разів розмовляли по телефону. Обвинувачений зазначив, що одного разу він запросив потерпілу до кафе, але вона відмовилася та запропонувала йому зустрітися в її квартирі, адресу якої він не пам`ятає. На зустріч з потерпілою обвинувачений також мав запросити своїх знайомих, які могли допомогти потерпілій посприяти у вирішенні питання щодо вступу її доньки до вищого навчального закладу. В один із вечорів серпня 2022 року (точну дату та час обвинувачений не пам`ятає), він заїхав на таксі за потерпілою і вони разом поїхали до її квартири в смт. Коцюбинському. Обвинувачений завчасно купив м`ясо, коньяк, шампанське, мартіні, дорогою додатково придбав пиво. Прибувши з потерпілою до її квартири, обвинувачений готував м`ясо, потерпіла ходила до магазину для додаткового придбання продуктів харчування. Пізніше з`ясувалося, що знайомі обвинуваченого, які могли посприяти в питанні вступу доньки потерпілої, не приїдуть, тому вечір вдома у потерпілої вони проводили з нею вдвох. Вони разом їли приготовлене обвинуваченим м`ясо, вживали алкогольні напої, між ними були інтимні стосунки. Також, ОСОБА_5 зазначив, що протягом вечора між ними виникла суперечка, оскільки ОСОБА_7 була в стані алкогольного сп`яніння та хотіла поїхати до своєї доньки, тому просила обвинуваченого піти. Оскільки було вже пізно, то обвинувачений відмовився йти та залишився з потерпілою. Також, обвинувачений зазначив, що під час суперечки фізичного насильства до потерпілої не застосовував. Обвинувачений зазначив, що після вживання їжі та спиртних напоїв, вони разом з потерпілою проводили час, після чого, перебуваючи у ванній кімнаті, він помітив шкатулку, в якій були браслет та обручка з металу жовтого кольору, якийсь виріб з камінням, схожим на янтар. Зазначену шкатулку з прикрасами обвинувачений сховав у свою барсетку. Чи були в шкатулці ще інші прикраси, обвинувачений не дивився, але суду зазначив, що перелік прикрас, вказаних у обвинувальному акті, є більшим, аніж кількість прикрас, яка була в цій шкатулці. Також, ОСОБА_5 зазначив, що від вживання алкоголю ОСОБА_7 було дуже погано, тому вона пішла до вбиральні, звідки він, тримаючи її під руки, потягнув її до ліжка. Після цього, обвинувачений розмовляв по належному потерпілій телефону з її донькою, потерпіла в цей момент була поряд у ліжку, оскільки вона погано себе почувала. Після розмови зазначений телефон він також забрав собі. Обвинувачений зазначив, що потерпіла не бачила як він привласнював шкатулку з прикрасами та телефон, оскільки від вживання алкогольних напоїв потерпіла ОСОБА_7 дуже погано себе почувала. У квартирі потерпілої обвинувачений був до самого ранку, а зранку ОСОБА_7 самостійно його провела, у цей момент на ній не було жодних тілесних ушкоджень. Шкатулку з прикрасами та телефон потерпілої ОСОБА_5 забрав з собою та на таксі поїхав додому, де перебував весь день до моменту його затримання та проведення обшуку. Викраденими речами обвинувачений розпорядитися не встиг, у подальшому ці речі вилучили під час обшуку. Також, обвинувачений повідомив суду, що його затримання відбувалося ввечері того дня, коли він повернувся від ОСОБА_7 . У цей момент ОСОБА_5 перебував у під`їзді свого будинку, до нього підійшли двоє чоловіків у цивільному одязі, повідомили йому, що він когось вбив, забрали належний йому телефон, після чого вони втрьох пішли до квартири, в якій він проживав. У квартирі вказані особи його побили. У цей момент у квартирі були ще ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими обвинувачений спільно проживав. Після цього до квартири прибуло дуже багато поліції та слідчий. Поняті до квартири прийшли вже після його побиття. Також, ОСОБА_5 суду повідомив, що, оскільки ОСОБА_7 було погано та щоб її заспокоїти, він дав їй заспокійливі таблетки, швидку допомогу для потерпілої обвинувачений не викликав. Окрім того, ОСОБА_5 зазначив, що у вечір зустрічі він бачив на потерпілій прикраси - ланцюжок, дві обручки на лівій руці.

Показання обвинуваченого свідчать про те, що він не оспорює того, що, правомірно перебуваючи в квартирі потерпілої, він протиправно заволодів належним їй майном, але, за версією обвинуваченого, у таємний від потерпілої спосіб, оскільки, за його твердженням, моменту заволодіння майном потерпіла не могла бачила внаслідок її поганого самопочуття.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що з обвинуваченим вона познайомилася в серпні 2022 року, незадовго до 25.08.2022. Обвинувачений зміг заручитися її довірою, тому на його прохання вона повідомила йому свій номер телефону. Після знайомства з обвинуваченим вона більше не бачилася, але він неодноразово їй телефонував та намагався домовитися з нею про зустріч. Одного разу, коли він їй телефонував черговий раз, ОСОБА_7 погодилася зустрітися з ОСОБА_5 , оскільки він пообіцяв запросити на цю зустріч своїх знайомих, які мали допомогти доньці потерпілої вступити до вищого навчального закладу. Потерпіла мала зустрітися з ОСОБА_5 та його знайомими 25.08.2022 в належній їй квартирі, яка знаходилася в смт. Коцюбинському. 25.08.2022 потерпіла та обвинувачений зустрілися на зупинці «Дачна» у м. Києві та на таксі вони разом вирушили до квартири потерпілої в смт. Коцюбинському. Інші запрошені мали прибути на зустріч самостійно. ОСОБА_5 завчасно придбав м`ясо, коньяк, шампанське та вино, а дорогою до квартири він додатково придбав пиво. Орієнтовно о 19.00 год. вони разом прибули до квартири потерпілої, там обвинувачений почав смажити м`ясо, а потерпіла в цей час вжила келих шампанського. Поки смажилося м`ясо, обвинувачений попросив ОСОБА_7 сходити до магазину та додатково купити продуктів харчування. Після чого, потерпіла зачинила обвинуваченого в квартирі, а коли повернулася з магазину, останній їй повідомив, що цього дня зустріч з його знайомим не відбудеться, та запропонував з`їсти приготовлене ним м`ясо. Також, потерпіла повідомила, що орієнтовно через 5 хвилин після того, як вона з`їла шматок м`яса, близько 21.00 години, її почало нудити, у неї паморочилося в голові. Зрозумівши, що обвинувачений її отруїв, потерпіла зачинилася у ванній кімнаті, де, намагаючись покликати на допомогу сусідів, стукала в стіни. У ванній кімнаті потерпіла втратила свідомість, як туди міг потрапити обвинувачений вона не знає, але повідомила, що відчувала як він, тримаючи за руки, тягнув її в коридор по підлозі, внаслідок чого в неї були зчесані ноги. У коридорі, сидячі в кріслі, потерпіла відчувала як обвинувачений зняв з неї два ланцюжки, на яких було два кулончики. Після цього вона почала приходити до тями та намагалася з`ясувати, що ОСОБА_5 їй підсипав. Після цього обвинувачений почав примусово пхати до рота потерпілої невідомі їй таблетки. Оскільки потерпіла намагалася чинити опір обвинувачений наніс їй не менше 5 ударів по обличчю, щоб примусити її відкрити рота та ковтнути ці таблетки. Дві таблетки потерпіла виплюнула та заховала в кріслі. Після цього потерпіла втратила свідомість і прийшла до тями на дивані у великій кімнаті квартири, у цей момент обвинувачений стягував з її рук каблучки, дві з яких були на правій руці, а одна на лівій. Після чого обвинувачений почав знімати з її правої руки браслет, на якому було два кулончики, але потерпіла намагалася утримати браслет рукою, тому обвинувачений знову вдарив її по обличчю та наказав їй не чинити опір, щоб не пошкодити прикрасу, оскільки потім її неможливо буде продати. Від поганого самопочуття потерпіла не могла кричати. Також, потерпіла зазначила, що обвинувачений знімав з неї одяг, але що після цього відбувалося вона повідомити не може. У подальшому потерпіла знову втратила свідомість та прийшла до тями вже зранку наступної доби, у цей момент у квартирі вона вже перебувала одна, все було прибрано, посуд вимитий, на столі залишилася лише пляшка з-під шампанського, інша їжа та напої з квартири зникли. Після цього потерпіла поїхала до місця свого проживання, де її чекали брат та донька, які і викликали поліцію. Потерпіла зазначила, що навіть наступного дня під час спілкування з поліцією їй було погано, тому їй викликали швидку. Також, потерпіла зазначила, що перелік прикрас, які обвинувачений зняв з неї, відповідає переліку прикрас, зазначеному в обвинувальному акті, зазначені прикраси вона носила кожного дня. Потерпіла не бачила моменту, коли обвинувачений заволодів її сережками, в яких вона була того дня, телефоном та грошовими коштами, які знаходилися в сумці на кухні, а також шкатулкою, в якій знаходилися некоштовні прикраси та яка стояла на меблях у великій кімнаті. Після вказаних подій відносно потерпілої було проведено судово-медичну експертизу, на стаціонарному лікуванні в медичному закладі вона не перебувала.

Вказані показання потерпілої ОСОБА_7 являються логічними та послідовними, суд не вбачає підстав для визнання даних показань недостовірними та неправдивими, оскільки вона не перебувала в конфліктних відносинах з обвинуваченим, певною мірою йому довіряла, на користь чого свідчить та обставина, що вона запросила його до належної їй квартири.

Окрім того, показання потерпілої ОСОБА_7 надані з дотриманням встановленого порядку, вони не суперечать іншим дослідженим доказам, обставин, які б свідчили про їх неправдивість та недопустимість під час судового розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, суд визнає показання потерпілої достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони: 1) підтверджують обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а саме - особу, що вчинила кримінальне правопорушення, час та місце події кримінального правопорушення, мету та спосіб його вчинення, вид завданої шкоди; 2) отримані в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України; 3) не суперечать іншим дослідженим доказам.

Також, судом було допитано свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які станом на 25.08.2022 проживали разом з обвинуваченим ОСОБА_5 за однією адресою.

Так, свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що він та його дружина ОСОБА_11 проживали разом з обвинуваченим в одній квартирі в різних кімнатах, обвинувачений орендував у нього цю кімнату та до затримання жив у ній орієнтовано 25 днів. Зазначає, що в день затримання ОСОБА_5 до них у квартиру зайшли 10-12 чоловік, половина з яких пішла до кімнати, в якій проживав свідок, половина - до кімнати обвинуваченого. Свідок у цей час перебував на кухні. Також свідок повідомив, що обвинуваченого били в його кімнаті, після чого його вивели. Як вилучали речі під час обшуку свідок не бачив, оскільки в цей час він перебував на кухні. Поняті прийшли вже пізніше.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила, що з обвинуваченим вона знайома, вони разом проживали в одній квартирі в різних кімнатах, обвинувачений орендував кімнату в цій квартирі та до затримання жив у ній декілька тижнів. Свідок зазначила, що вона була присутня під час затримання та обшуку за місцем проживання обвинуваченого, обшук фіксували на відеозапис та проводили в присутності понятих. Коли прийшли працівники поліції, вона разом з чоловіком перебували на кухні. Почула шум, почала виходити та побачила поліцейського, але її повернули до кухні. У цей час вони поклали на підлогу обвинуваченого, який в цей час просив не бити його. Свідок не чула звуку, який свідчив би про те, що відбувається побиття ОСОБА_5 , лише чула як він кричить. Також вона не бачила, щоб обвинуваченого били, оскільки перебувала в іншій кімнаті. Поняті прийшли орієнтовно через 20 хвилин після прибуття поліції.

Окрім того, у судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_12 , яка повідомила, що брала участі в якості понятої під час проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого, зазначила, що обшук фіксувався на відеозапис. Обшук проводився в присутності обвинуваченого, вона не бачила на ньому тілесних ушкоджень на обличчі, його інші частини тіла були закрита одягом, під час обшуку до нього не застосовували тиск та фізичне насильство, вона не бачила, щоб обвинувачений під час обшуку перебував у кайданках.

До того ж, для допиту в судовому засіданні в якості свідка викликався ОСОБА_13 , який також брав участь в якості понятого у проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , разом з тим, під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_13 помер.

У судовому засіданні також було досліджено письмові докази.

Так, згідно з відомостями з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.08.2022 слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_14 було прийнято усну заяву від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідної якої у проміжок часу з 19.00 години 25.08.2022 до 05.00 години 26.08.2022, потерпіла, перебуваючи в приміщенні власної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_15 , після вживання спиртного почала себе погано почувати, знепритомніла, після чого виявила відсутність своїх золотих прикрас, грошових коштів та іншого. У протоколі зазначено, що такі події потерпіла пов`язує з тим, що чоловік на ім`я ОСОБА_15 скористався її безпорадним станом (т. 3 а.с. 164).

З Витягу з кримінального провадження № 0000767 вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2022 у зв`язку з надходженням зазначеного вище повідомлення від ОСОБА_7 було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (ЄО 30800) (т. 1 а.с. 163).

Під час досудового розслідування цього кримінального провадження постановою про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення від 27.08.2022 склад злочину в кримінальному провадженні № 0000767 перекваліфіковано з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 4 ст. 186 КК України (т. 3 а.с. 161), а тому до Єдиного реєстру досудових розслідувань у вказаному кримінальному провадженні було внесено відомості правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого підозрювався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 3 а.с. 159-160).

Також, відповідно до протоколу огляду місця події від 26.08.2022 та доданих до нього ілюстративних таблиць встановлено, що 26.08.2022 слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_14 у період часу з 17.00 години до 18.20 години з письмового дозволу власника ОСОБА_7 (т. 3 а.с. 165) проведено огляд квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Під час огляду в квартирі кімнати кухні було виявлено та вилучено: сліди папілярних узорів з поверхонь пляшки з-під шампанського, скляного стакану та двох пакетиків зі спеціями, які зі слів потерпілої використовував чоловік ОСОБА_15 . Під час огляду в квартирі кімнати коридору на кріслі було виявлено та вилучено дві таблетки білого кольору, які зі слів потерпілої залишив чоловік на ім`я ОСОБА_15 (т. 1 а.с. 166-180).

Згідно протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 26.08.2022 слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_16 за участю головного інженера ОСББ «Білецька перлина» ОСОБА_17 було отримано інформаційний носій (СD-диск), на якому знаходиться відеозапис з камери відеоспостереження, що знаходиться на під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 242).

Відповідно до протоколу огляду предметів від 27.08.2022 слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_18 за участі потерпілої ОСОБА_7 проведено огляд зазначеного вище відеозапису з камери відеоспостереження, що знаходиться на під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_4 , під час якого потерпіла впізнала себе та чоловіка, що 25.08.2022 здійснив відносно неї грабіж у належній їй квартирі (т. 1 а.с. 244-248).

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.08.2022 та додатку до нього потерпіла ОСОБА_7 за формою та рисами обличчя, а також зачіскою на фотознімку № 3 впізнала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 25.08.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , відкрито заволодів золотими та іншими прикрасами, мобільним телефоном та грошовими коштами в розмірі 200,00 грн. (т. 1 а.с. 192-194).

Окрім того, відеозапис з камер відеоспостереження було досліджено судом, за результатом чого встановлено, що 25.08.2022 у період часу з 19.39 год. по 19.41 год. потерпіла ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 одночасно заходили до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_4 . При цьому з відеозапису вбачається, що на потерпілій маються прикраси жовтого кольору, зокрема, сережки у вухах, ланцюжки на шиї, каблучки на лівій руці, огляд правої руки потерпілої обмежений, оскільки в цій руці вона несла букет квітів (т. 1 а.с. 243).

Також, судом досліджено протокол обшуку від 26.08.2022 та долучений до нього відеозапис цієї слідчої дії, відповідно до яких 26.08.2022 у період часу з 21.05 години до 22.05 години проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з протоколом та відеозаписом обшук проводився слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_19 у присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , за участі ОСОБА_11 (законного користувача житла) та ОСОБА_5 . За результатом обшуку було виявлено, вилучено та поміщено до спец пакетів: 1) № ІNZ2010275: мобільний термінал марки «S-Tell», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 з сім-картою Прат «Київстар»; мобільний термінал марки «Хіаоmі Redmi» чорного кольору з розбитим екраном; мобільний термінал «Хіаоmі Redmi» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 без сім-карти; 2) № ІNZ2010274: пластиковий тримач від сім-карти «Лайфселл» з номером НОМЕР_5 ; сім-карта «Лайфселл»; 3) № SUD1130008: намисто з каміння темного кольору; ланцюжок з металу сріблястого кольору; обручка з металу жовтого кольору; каблучка з металу жовтого кольору із вставками білого кольору; каблучка з металу жовтого кольору, оздоблена у виді каміння; чорна коробка; каблучка з металу сріблястого кольору з вставками з каміння у виді метелика; 4) № ІNZ2010273: два блістери та один фрагмент блістеру з таблетками, на яких наявний напис «Азалептол Клозапін»; один частково використаний блістер з таблетками з написом «Кетанов»; один розпочатий блістер з однією таблеткою з написом «Tetvamol»; пошкоджений блістер без видимих маркувань з чотирма таблетками невстановленої етимології; дві таблетки білого кольору без маркувань, одна з яких пошкоджена. Також, під час проведення обшуку було виявлено ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 203-210).

Згідно протоколу від 27.08.2022 та доданої до нього ілюстративної таблиці потерпіла ОСОБА_7 серед пред`явлених для впізнання чотирьох фотознімків мобільних телефонів на фотознімку № 2 впізнала належний їй мобільний телефон, який було викрадено 25.08.2022 (т. 1 а.с. 251-254).

Відповідно до протоколу від 27.08.2022 серед пред`явлених чотирьох фотознімків каблучок потерпіла ОСОБА_7 на фотознімку № 1 впізнала належну їй каблучку, яку було викрадено 25.08.2022 (т. 2 а.с. 5-7).

Згідно протоколу від 27.08.2022 потерпіла ОСОБА_7 серед пред`явлених чотирьох фотознімків каблучок на фотознімку № 2 впізнала належну їй каблучку, яку було викрадено 25.08.2022 (т. 2 а.с. 8-10).

Відповідно до протоколу від 27.08.2022 серед пред`явлених чотирьох фотознімків каблучок потерпіла ОСОБА_7 на фотознімку № 2 впізнала належну їй каблучку, яку було викрадено 25.08.2022 (т. 2 а.с. 11-13).

Згідно протоколу від 27.08.2022 серед пред`явлених чотирьох фотознімків коробок для прикрас потерпіла ОСОБА_7 на фотознімку № 2 впізнала належну їй коробку, яку було викрадено 25.08.2022 (т. 2 а.с. 14-17).

Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 27.08.2022 потерпіла ОСОБА_7 серед пред`явлених чотирьох фотознімків браслетів на фотознімку № 1 впізнала свій браслет, який було викрадено 25.08.2022 (т. 2 а.с. 14-21).

З дослідженого висновку судово-медичної експертизи № 32 від 16.09.2022 вбачається, що в потерпілої ОСОБА_7 мали місце ушкодження у вигляді синця (підшкірної гематоми) правої скроневої ділянки та саден обох колінних суглобів (точна кількість та локалізація в медичній документації не зазначені), які утворилися від дії тупого(их) предмету(ів), індивідуальні характеристики якого(их) у морфології ушкоджень не відтворилися, по механізму синець-удар, садна - тертя, можливо в строк 25.08.2022, за обставин, викладених у постанові про призначення експертизи, та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Синець правої скроневої ділянки утворився від одноразової дії травмую чого предмету. Кількість дій травмуючого предмету, внаслідок якого утворилися садна, не встановлено, у тому числі, через відсутність даних про обставини їх виникнення. (т. 2 а.с. 23-24).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.09.2022 та долученого до нього відеозапису цієї слідчої дії 19.09.2022 у період часу з 17.01 години до 17.21 години потерпіла ОСОБА_7 детально відтворила обставини, за яких ОСОБА_5 із застосуванням насильства відкрито заволодів її майном. Так, потерпіла ОСОБА_7 показала як 25.08.2022 близько 19.00 години вона разом з ОСОБА_5 , який на той час представився іменем ОСОБА_15 , прибули до належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_3 , з метою зустрічі з іншими особами, які мали допомогти її донці влаштуватися до вищого навчального закладу. Потерпіла показала як під час очікування гостей ОСОБА_5 смажив м`ясо на кухні, а вона в цей час сиділа на дивані в кухні та вживала келих шампанського. Показуючи обставини, які відбувалися на кухні, потерпіла зазначила, що поки готувалося м`ясо ОСОБА_5 попросив її сходити до магазину та додатково придбати продукти харчування, а повернувшись з магазину, потерпіла дізналася від ОСОБА_5 , що гості не прибудуть. Після цього потерпіла показала, де вона разом з ОСОБА_5 сиділи на кухні та вживали м`ясо і як після вживання м`яса їй стало зле. Після цього потерпіла показала як вона самостійно пішла до вбиральні, а після цього до ванної кімнати, звідки вона намагалася з`ясувати в ОСОБА_5 , що він їй підмішав. Потерпіла показала, як, зрозумівши, що їй загрожує небезпека, вона зачинилася у ванній кімнаті та намагалася покликати на допомогу, де вона з положення сидячі на ванній впала на підлогу головою до виходу та втратила свідомість. Після цього потерпіла показала, як прийшовши до тями, вона відчула як ОСОБА_5 тягне її з ванної кімнати за руки. Після цього потерпіла показала, як вона прийшла до тями, сидячі в кріслі, яке стояло в коридорі, як ОСОБА_5 долонями обох рук наніс не менше 5 ударів по її обличчю, а потім, тримаючи руками потерпілу за обличчя, насильно запхав до її рота 4 невідомі їй таблетки, дві з яких потерпіла виплюнула. Після цього потерпіла показала як вона прийшла до тями, перебуваючи на дивані в кімнаті, з якого вона намагалася встати, але ОСОБА_5 штовхнув її та не давав їй встати. Після цього потерпіла показала як ОСОБА_5 зняв дві обручки з її лівої руки та одну з правої руки, а також браслет з правої руки. У цей час потерпіла показала, як вона намагалася перешкодити ОСОБА_5 зняти з її руки браслет, у відповідь на що ОСОБА_5 наніс один удар зовнішньою стороною долоні правої руки по обличчю ОСОБА_7 . Також, під час слідчого експерименту потерпіла повідомила, що через деякий час вона почала приходити до тями та побачила, як ОСОБА_5 знімав з неї спідню білизну, вона йому перешкоджала та з невідомих причин у ОСОБА_5 не вийшло нічого зробити (т. 1 а.с. 195-199).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 39 від 28.09.2022 встановлено, що у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця (підшкірна гематома) правої скроневої ділянки та саден обох колінних суглобів (точна кількість та локалізація в медичній документації не зазначені), які могли утворитися за обставин, зазначених потерпілою під час проведення слідчого експерименту, який проводився 19.09.2022, а саме: синець - від удару долонею по обличчю, садна - у результаті падіння в ванній кімнаті чи під час волочіння потерпілої підозрюваним по підлозі (т. 2 а.с. 25).

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 27.08.2022 у ОСОБА_5 у присутності захисника за допомогою типографської фарби, яка нанесена на поверхню пальців та долоні, було відібрано сліди папілярних узорів, відбитки яких було перекопійовано на білий аркуш паперу, які в подальшому упаковані до паперового конверту (т. 2 а.с. 172).

Згідно з висновком судово-трасологічної експертизи № СЕ-19/111-22/37868-Д від 15.09.2022 встановлено, що вилучені 26.08.2022 у ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , сліди пальців рук з найбільшими розмірами по осях 17х8 мм, 20х26 мм - залишені великими пальцями лівої та правої руки та сліди пальців рук з найбільшими розмірами по осях 19х14 мм, 21х15 мм - залишені вказівними пальцями лівої та правої руки ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 178-192).

З висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-22/37844-НЗПРАП від 06.10.2022 встановлено, що надані на дослідження дві таблетки світло-жовтого кольору, вилучені під час проведення місця події за адресою: АДРЕСА_3 , не містять в собі наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, сильнодіючих та отруйних лікарських засобів. (т. 2 а.с. 43-47).

Також судом досліджено протокол огляду речей від 02.09.2022 та доданої до нього ілюстративної таблиці, згідно з яким слідчим СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітанам поліції ОСОБА_20 було проведено огляд речових доказів - трьох мобільних телефонів: 1) без видимих пошкоджень з корпусом чорного кольору марки «Хіаоmі Redmi 4Х» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 без сім-карти; 2) з чорним корпусом та розбитим екраном марки «Redmi»; 3) без видимих пошкоджень з корпусом чорного кольору марки «S-Tell», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ; 4) пластиковий тримач та сім-карта «Лайфселл» з номером НОМЕР_5 . Після огляду мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 4Х» упакований до спецпакета № ІNZ2109866, а телефони марки «Redmi», «S-Tell» та пластиковий тримач з сім-картою - до спецпакету № 7045386 (т. 1 а.с. 220-232).

Згідно протоколу огляду речей від 02.09.2022 та доданої до нього ілюстративної таблиці слідчим СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітанам поліції ОСОБА_20 було проведено огляд речових доказів: чорної картонної коробку для прикрас; браслету з 15 кам`яних бусин фіолетового кольору; ланцюжка з металу сірого кольору з ознаками зношеності; каблучки з ознаками зношеності з металу жовтого кольору діаметром 2 см, шириною 0,8 см; каблучки з ознаками зношеності з металу жовтого кольору з кайомкою білого кольору діаметром 2,2 см, шириною 0,3 см; каблучки з ознаками зношеності з металу жовтого кольору з ребристим устаткуванням діаметром 2,3 см, шириною 0,2 см; каблучки з ознаками зношеності з металу сірого кольору з дизайном у виді метелика, в крильцях якого наявні камінці білого кольору діаметром 1,8 см (т. 1 а.с. 233-238).

Висновком експерта від 05.09.2022 № 2356/22, складеного за результатом проведення судово-товарознавчої експертизи, встановлено ринкову вартість станом на 25.08.2022 викраденого в потерпілої майна з урахуванням зносу, а саме: золотої каблучки 585 проби вагою 4 г вартістю 5646,16 грн.; золотої каблучки 585 проби вагою 2,5 г вартістю 3528,85 грн.; золотої каблучки 585 проби вагою 3,5 г вартістю 4940,39 грн.; золотого браслету 585 проби вагою 8,5 г вартістю 11998,09 грн.; золотої підвіски 585 проби вагою 0,8 г вартістю 1129,23 грн.; золотої підвіски 585 проби вагою 1 г вартістю 1411,54 грн.; золотого ланцюжку 585 проби вагою 9,5 г вартістю 13409,63 грн.; золотого ланцюжку 585 проби вагою 6,5 г вартістю 9175,01 грн.; золотої підвіски 585 проби у вигляді хрестика загальною вагою 3 г вартістю 4234,62 грн.; золотої підвіски 585 проби загальною вагою 3 г із штучними камінцями вартістю 4234,62 грн.; золотих сережок 585 проби загальною вагою 7,5 г вартістю 10586,55 грн.; каблучки із срібла 925 проби вагою 2 г вартістю 46,66 грн.; а також мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 4X» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1500,00 грн. (т. 2 а.с. 55-60).

Ці досліджені безпосередньо судом докази суд оцінює кожен окремо та в їх сукупності за критеріями належності та допустимості.

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

При цьому, Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_11 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Також, відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Досліджені письмові докази покладаються судом у основу даного вироку суду щодо визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки вони є достовірними та належними, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме часу, місця і способу вчиненого кримінального правопорушення, особи, що вчинила цей злочин, мотив та мету злочину, наслідки, які від нього настали, а також інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, такі як поведінка обвинуваченого під час та після вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого правопорушення. Суд вважає, що досліджені в даному вироку докази зібрані стороною обвинувачення відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України, а тому є належними та допустимими доказами.

До такого висновку суд дійшов, у тому числі, надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_5 щодо застосування відносно нього незаконних методів досудового розслідування, які за його версією, до нього застосовувалися 26.08.2022 при затриманні та проведенні обшуку за місцем його проживання.

При вирішенні питання судом щодо допустимості доказів наданих стороною обвинувачення, судом було перевірено доводи сторони захисту щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 незаконних методів під час здійснення в цьому кримінальному провадженні досудового розслідування, а саме, до та під час проведення обшуку за участі ОСОБА_5 за місцем його проживання, за результатами такої перевірки судом встановлено їх безпідставність, враховуюче наступне.

Так, виходячи зі змісту статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування.

Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24.06.2010), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011).

До того ж, згідно з практикою Європейського суду з прав людини допустимість як доказів свідчень, отриманих за допомогою катувань, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні зводить нанівець саму суть права обвинуваченого не свідчити проти себе та призводить до несправедливості кримінального провадження в цілому.

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27, 28 Конституції України, є обов`язковим.

Судом виконано обов`язок забезпечення перевірки заяви ОСОБА_5 про застосування до нього недозволених методів під час досудового розслідування шляхом ініціювання проведення уповноваженим органом офіційного розслідування за такою заявою щодо можливих порушень прав людини, а саме - прав людини обвинуваченого ОСОБА_5 .

Так, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09.06.2023 для проведення досудового розслідування та прийняття відповідного процесуального рішення Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у місті Києві було доручено внести до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_5 щодо застосування до нього 26.08.2022 фізичного насильства працівниками поліції під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000767 від 26.08.2022 (т. 2 а.с. 215-216).

За вказаним повідомленням про злочин 12.07.2023 Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у місті Києві внесені відомості про вчинення відносно ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, кримінальному провадженню присвоєно № 0000519 (т. 3 а.с. 23-24)

За результатами досудового розслідування постановою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, від 04.12.2024 кримінальне провадження № 0000519 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (т. 5).

Таким чином, судом було забезпечено проведення уповноваженим органом офіційного розслідування перевірки доводів обвинуваченого ОСОБА_5 щодо застосування до нього незаконних заходів досудового розслідування. Під час судового розгляду сторона захисту не вказувала на неефективність або неповноту такої перевірки та не надала доказів про оскарження або скасування наведеної судом постанови з цих підстав, хоча постанова про закриття кримінального провадження № 0000519 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, була долучена та досліджена за участі сторони захисту.

До того ж допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_11 не повідомили конкретних обставин, які б свідчили, що обвинуваченого ОСОБА_5 до проведення обшуку було побито працівниками поліції, оскільки вони фактично не перебували з обвинуваченим у цей момент в одній кімнаті, лише підтвердили ту обставину, що обвинувачений кричав. При цьому свідок ОСОБА_12 підтвердила той факт, що під час проведення обшуку до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувалися тиск та фізичне насильство.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування всебічно перевірені, оскільки щодо таких фактів проведено ефективну перевірку як уповноваженим на це органом офіційного розслідування, так і безпосередньо судом, і стороною захисту не вказано на неефективність або неповноту такої перевірки.

Ураховуючи викладене, суд вважає спростованими доводи сторони захисту щодо застосування недозволених заходів досудового розслідування відносно ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні, а тому визнає допустимими докази, отримані за результатом проведення обшуку в житлі обвинуваченого ОСОБА_5 .

Окрім того, суд ураховує, що згідно з вимогами ст. 29 КПК кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Згідно з ч. 3 вказаної статті КПК слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (підпункт «е» п. 3 ст. 6 Конвенції) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника.

Для констатації факту порушення права особи на захист через незабезпечення обвинуваченого послугами перекладача установлення зазначених обставин має бути «поза розумним сумнівом».

При цьому чинниками для з`ясування розуміння особою зазначених обставин Конвенція та практика ЄСПЛ визначають: 1) тривалість проживання у державі ведення судочинства; 2) рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання; 3) рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

Як видно із матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_5 народився в Азербайджанській Республіці та є громадянином Азербайджанської Республіки, суду обвинувачений повідомляв, що прибув до України в 2011 році, у подальшому в 2016 році притягався до кримінальної відповідальності на території України та відбував покарання на території України до 05.07.2022 (т. 2 а.с.62-64). Тобто, на момент затримання обвинувачений тривалий час проживав на території України, а тому в достатній мірі мав мовно-комунікативні навички в обсязі, достатньому для розуміння перебігу кримінального процесу та участі в розв`язанні питань, які для нього мали вирішальне значення, у зв`язку з чим у матеріалах кримінального провадження міститься письмова заява ОСОБА_5 від 26.08.2022 (т.2, а.с. 61), подана ним у день затримання, про те, що він українську мову розуміє та послуг перекладача не потребує.

Незважаючи на це, у подальшому під час досудового розслідування та під час судового провадження участь перекладача була забезпечена, до того ж, було забезпечено право обвинуваченого на отримання обвинувального акта в перекладі на азербайджанську мову.

До того ж, під час досудового розслідування ОСОБА_5 , окрім перекладача, було залучено захисника, який у подальшому здійснював захист обвинуваченого й під час судового провадження.

Після закінчення судових дебатів обвинуваченому було надано можливість виступити з останнім словом, під час якого він заявив про відмову від захисника, оскільки обвинувачений перестав довіряти своєму захиснику та вважав, що захисник здійснював неналежний захист у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи позицію обвинуваченого щодо відмови від захисника, яку він висловив у останньому слові, суд вважає зазначити таке.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право, зокрема, на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів для оплати такої допомоги.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, з моменту встановлення цього факту.

За приписами ч. 1 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Водночас вимогами ч. 3 цієї статті передбачено, що відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Отже, на всіх стадіях кримінального провадження закон забезпечує особу, яка підозрюється, обвинувачується або засуджена у вчиненні кримінального правопорушення, можливістю мати захисника як обраного нею, так і призначеного їй. Забезпечена така особа й можливістю відмовитися від захисника або замінити його відповідно до вимог процесуального закону.

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не поширюється на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога - це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу до правосуддя.

Під час реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст. 49 КПК України захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Тому особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника за призначенням з особистих мотивів за відсутності обґрунтованих підстав для цього.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа має право обрати собі адвоката в разі, якщо є можливість оплатити його послуги. Особа, якій надається безоплатна юридична допомога, не має права обирати захисника. У випадках, коли безоплатно призначений захисник явно не виконує своїх обов`язків, органи влади мають позитивне зобов`язання замінити його.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що під час досудового розслідування для захисту ОСОБА_5 було залучено захисника за призначенням адвоката ОСОБА_4 , який надалі також брав участь у судовому провадженні. При наданні можливості обвинуваченому виступити з останнім словом, ОСОБА_5 заявив про відмову від цього захисника, обґрунтувавши її тим, що перестав довіряти своєму захиснику, оскільки вважає, що захисник не надає йому належної правової допомоги, при цьому така заява обвинуваченого не містила обґрунтувань, у чому саме полягає неналежне виконання захисником своїх обов`язків.

Разом з тим, судом встановлено, що захисник ОСОБА_4 здійснює захист ОСОБА_5 з початку кримінального провадження, брав участь у всіх слідчих діях і судовому розгляді, обвинувачений не зазначав про обставини, які виключали участь цього захисника в кримінальному провадженні, при цьому під час судового розгляду захисник висловлював узгоджену позицію захисту з ОСОБА_5 в присутності перекладача, клопотання про самостійне залучення захисника за договором ОСОБА_5 не подавав.

Ураховуючи викладене, судом не встановлено жодних обставин, які свідчили про порушення права ОСОБА_5 на захист.

Обвинувачений ОСОБА_5 , заперечуючи наявність в його діях складу злочину за ч. 4 ст. 186 КК України, фактично вважає, що ним вчинено таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 , а саме - прикрас, перелік яких, за його версією, він на момент викрадення не знав, та телефону, оскільки за його версією потерпілій було погано та вона не бачила моменту заволодіння ним цим майном.

Аналізуючи наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених у даному вироку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 185 КК крадіжкою є таємне викрадення чужого майна. При цьому основною умовою є те, що, здійснюючи викрадення, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 186 КК грабежем є відкрите викрадення чужого майна, а саме викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Так, з об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, тобто таким, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. При цьому грабіж визнається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним.

За таких обставин, розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав факт того, що ввечері 25.08.2022 він перебував з потерпілою в належній їй квартирі, в якій інших осіб не було. Також, обвинувачений не заперечував, що він заволодів належним потерпілій майном, а саме - мобільним телефоном та шкатулкою, в якій перебували прикраси, точного переліку яких він назвати не зміг.

Разом з тим, суд вважає, що версія обвинуваченого щодо способу заволодіння майном потерпілої та переліку такого майна не узгоджується з показаннями потерпілої ОСОБА_7 , які визнані судом належним та допустимим доказом. При цьому, судом ураховано, що показання потерпілої не є єдиним доказом вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 186 КК України за встановлених даним вироком обставин, оскільки вина обвинуваченого підтверджується також й іншими доказами сторони обвинувачення.

На переконання суду в даному випадку дії обвинуваченого, були спрямовані на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 за обставин встановлених у вироку та повідомлених потерпілою. Про умисний характер таких дій свідчить те, що ОСОБА_5 для подолання опору потерпілої, який вона намагалася чинити в той момент, коли він вчиняв дії щодо заволодіння її майном, з метою вилучення цього майна у потерпілої, було застосовано до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, що також підтверджено як показаннями потерпілої, так і відомостями з протоколу слідчого експерименту за участі потерпілої та з висновків судово-медичних експертиз, які було проведено відносно неї.

Так, поведінка обвинуваченого під час вчинення злочину не свідчила про те, що він намагався залишатися непоміченим потерпілою ОСОБА_7 та не усвідомлював того, що потерпіла виявила його дії, а навпаки, розуміючи, що остання викрила його протиправний умисел та бачить його дії, направлені на заволодіння її майном, та усвідомлює їх направленість, обвинувачений доклав додаткових зусиль для подолання опору потерпілої та заволодіння її майном, застосувавши до потерпілої фізичне насильство шляхом нанесення близько п`яти ударів долонями обох рук та один удар зовнішньою стороною долоні правої руки по обличчю ОСОБА_7 .

Тобто, вжиття ОСОБА_5 заходів для подолання опору потерпілої з метою вилучення її майна спростовують його версію про таємне заволодіння майном, оскільки ці дії були спрямовані лише на полегшення вчинення злочину та усунення перешкод для заволодіння чужим майном, оскільки досліджені судом докази свідчать про те, що ОСОБА_5 здійснив відкрите викрадення чужого майна в присутності потерпілої, яка усвідомлювала протиправний характер дій обвинуваченого, який, у свою чергу, усвідомлював, що його дії помічені нею та оцінюються як заволодіння її майном, що і стало причиною застосування насильства до потерпілої.

За таких обставин, у даному кримінальному провадженні про направленість умислу обвинуваченого ОСОБА_5 на відкрите викрадення належного ОСОБА_7 майна переконливо свідчить сукупність всіх фактичних обставин вчиненого ним діяння, зокрема - обставини, за яких було вчинено злочин, спосіб його вчинення, направленість умислу ОСОБА_5 та мотив вчинення злочину.

Ураховуючи викладене, суд надає критичну оцінку показанням обвинуваченого та визнає їх такими, що спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, яке є більш суспільно небезпечним, аніж крадіжка, та за яке передбачено тяжче покарання.

До того ж, у даному випадку на кваліфікацію дій обвинуваченого не впливають показання самої потерпілої, яка не бачила як обвинувачений заволодів її мобільним телефоном, грошовими коштами та сережками, оскільки всі ці дії обвинуваченого були охоплені його єдиним умислом, направленим на відкрите заволодіння майном потерпілої, яке було вчинено з застосуванням насильства, яке не було небезпечним для її життя чи здоров`я потерпілої.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень Європейського суду з прав людини означає, що сукупність обставин справи встановлена під час судового розгляду, виключає будь яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку суду, доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями в умовах воєнного стану вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене повторно.

У свою чергу, судом встановлено, що не всі надані прокурором докази є належними в цьому кримінальному провадженні в розумінні приписів ст. 85 КПК України, згідно з якими належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Так, судом досліджено протокол пред`явлення потерпілій ОСОБА_7 речей для впізнання від 27.08.2022 (т. 2 а.с. 1-4), протокол отримання в потерпілої ОСОБА_7 зразків для експертизи від 27.08.2022 (т. 2 а.с. 22) та висновок експертизи від 07.10.2022 № СЕ-19/111-22/37845-НЗПРАП (т. 2 а.с. 50-53). Проте, дані письмові докази не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим, суд визнає вказані докази неналежними.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу обвинуваченого та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, а саме таким, що відповідає як тяжкості скоєного кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості засудженого.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти росії» (рішення від 09.06.2005) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, який вчинений із застосуванням до потерпілої фізичного насильства, дані про особу обвинуваченого, який на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, раніше судимий, незадовго до вчинення цього злочину (менше двох місяців) звільнився з місця відбування покарання за вчинення злочину за ч. 2 ст. 187 КК України та не став на шлях виправлення і знову вчинив корисливий злочин із застосуванням насильства.

До того ж, судом не встановлено обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України.

Такою обставиною суд не визнає висловлену обвинуваченим ОСОБА_5 позицію щодо свого каяття у вчиненні крадіжки, оскільки за результатом судового розгляду встановлено, що він був нещирим, приховував суттєві обставини злочину, які впливали на вірну кваліфікацію його дій, до того ж він не засуджував свою поведінку та не прагнув усунути заподіяну шкоду.

Окрім того, при призначенні покарання суд ураховує те, що обвинувачений, незважаючи на погане самопочуття потерпілої під час вчинення злочину, не намагався надати їй допомогу, викликати для неї швидку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, стороною обвинувачення не встановлено.

Так, у справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Суд вважає, що за досліджених обставин будь-яке інше покарання ніж передбачене санкцією ч. 4 ст. 186 КК України не може бути застосовано до ОСОБА_5 . Саме таке покарання, на думку суду, перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, та є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, 1950 року.

Підстави для застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України, в даному конкретному випадку, відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в максимальних межах санкції даної статті.

Призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_5 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 26.08.2022 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Суд ураховує, що стосовно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. А отже, до набрання вироком законної сили, відповідно до вимог ст. 377 КПК України, вказаний запобіжний захід слід залишити без змін.

Інші заходи забезпечення, застосовані в цьому кримінальному провадженні, підлягають скасуванню після набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні за проведення експертних досліджень від 15.09.2022 № СЕ-19/111-22/37868-Д (т. 2 а.с. 28), від 06.10.2022 № СЕ-19/111-22/37844-НЗПРАП (т. 2 а.с. 42), від 26.08.2022 № СЕ-19/111-22/37845-НЗПРАП (т. 2 а.с. 49), від 05.09.2022 № 2356/22 (т. 2 а.с. 54).

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня проголошення вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення в період з 26.08.2022 по день проголошення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Арешти майна, накладені ухвалами слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 31.08.2022, скасувати.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 8199 (вісім тисяч сто дев`яносто дев?ять) гривень 98 копійок.

Речові докази в кримінальному провадженні: мобільний термінал «Хіаоmі Redmi» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 без сім-карти; намисто (браслет) з бусин фіолетового кольору; каблучка з металу жовтого кольору з вставками білого кольору; каблучка з металу жовтого кольору; чорна картонна коробка; каблучка з металу сірого кольору з дизайном у виді метелика, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - залишити законному володільцю ОСОБА_7 .

Речові докази в кримінальному провадженні: телефони марки «Redmi», «S-Tell», пластиковий тримач з сім-картою, поміщені до спецпакету № 7045386, каблучка, ланцюжок, які поміщено до спецпакету № 1130010, які передані до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, - повернути законному володільцю.

Речові докази в кримінальному провадженні: паперовий конверт, в середині якого знаходиться зразок крові потерпілої ОСОБА_7 , 2 таблетки, поміщені до спецпакету № 5490474, пігулки, поміщені до паперового конверту, які передані до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, - знищити.

Інформаційний носій (СD-диск), на якому знаходиться відеозапис з камери відеоспостереження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Забезпечити здійснення перекладу цього вироку азербайджанською мовою для вручення обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1