Справа№ 953/54/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої та цивільного позивача - ОСОБА_4 ,

захисника та представника цивільного відповідача - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого та цивільного відповідача - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова в залі судового засідання обвинувальний акт, направлений з Київської окружної прокуратури м. Харкова, за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001323 від 26.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який неодружений, має середню освіту, не працює, раніше судимий:

вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.06.2010 за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 26.06.2012 умовно-достроково звільнений на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.06.2012 з невідбутим строком 1 рік 2 місяці 27 днів;

вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.07.2013 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2013, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Харківської області від 06.03.2014 за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці, 01.10.2015 умовно-достроково звільнений на підставі ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 23.09.2015 з невідбутим строком 8 місяців 10 днів;

вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2016 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16.03.2017 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.12.2016 по 16.03.2017 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі;

вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.10.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, 25.01.2019 звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;

вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, 09.01.2024 звільнений з ДУ «Олексіївська виправна колонія № 25» у зв`язку з відбуттям строку покарання,

мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 28.06.2024 близько 18:30 год. перебував у приміщенні ТРЦ «Nikolsky», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 2-А. В цей час у ОСОБА_6 раптово виник прямий корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужих коштів із банківського рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито на потерпілу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_7 №64/2022 від 24.02.2022 та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України ОСОБА_7 №271/2024 від 06.05.2024 на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і свідомо бажаючи їх настання, взяв у потерпілої ОСОБА_4 її мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 12» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 під приводом налаштування останній мобільного додатку «Monobank», таким чином, запевнивши ОСОБА_4 у правильності та добросовісності своїх дій та доцільності передачі йому вказаного мобільного телефону. У свою чергу ОСОБА_4 , будучи впевненою у добросовісності дій ОСОБА_6 , добровільно передала йому вищевказаний мобільний телефон та власну банківську картку № НОМЕР_4 , відкриту за рахунком № НОМЕР_1 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

В подальшому ОСОБА_6 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_4 не спостерігає за його злочинними діями, використовуючи мобільний додаток «Monobank», що був встановлений на мобільному телефоні ОСОБА_4 , 28.06.2024 о 18 год. 43 хв. здійснив переказ грошових коштів з рахунку потерпілої НОМЕР_1 , котрий відкритий в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на власну банківську картку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» № НОМЕР_5 в сумі 9880 гривень та залишив їх собі.

Після чого, ОСОБА_6 повернув ОСОБА_4 мобільний телефон та покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 9880 гривень.

Отже, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, пояснив про обставини його вчинення, щиро розкаявся. Підтвердив зазначені вище обставини про те, що він, 28.06.2024 близько 18:30 год., перебуваючи у приміщенні ТРЦ «Nikolsky», за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 2-А, взяв у потерпілої ОСОБА_4 її мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 12» під приводом налаштування останній мобільного додатку «Monobank». ОСОБА_4 передала йому вказаний мобільний телефон та власну банківську картку, відкриту в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». В подальшому він, використовуючи мобільний додаток «Monobank», що був встановлений на мобільному телефоні ОСОБА_4 здійснив переказ грошових коштів з рахунку потерпілої на власну банківську картку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в сумі 9880 гривень та залишив їх собі, після чого повернув ОСОБА_4 мобільний телефон.

ОСОБА_6 позовні вимоги цивільного позивача визнав частково, матеріальну шкоду визнав повністю, в задоволенні моральної шкоди просив відмовити.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорювала фактичні обставини справи, не заперечувала проти розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, надала пояснення на підтвердження вказаних обставин щодо крадіжки грошових коштів за допомогою її мобільного телефону 28.06.2024 близько 18:30 год., перебуваючи у приміщенні ТРЦ «Nikolsky».

Підтримала цивільний позов, просила стягнути з підозрюваного ОСОБА_6 27353 гривень 77 копійок як матеріальну шкоду, а також моральну шкоду в сумі 20000 гривень.

Відповідно до висновків Верховного Суду від 16.09.2024 у справі № 444/870/22, суд у кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі …. невизнання цивільного позову, та у такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовии? розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини. Такии? порядок розгляду кримінального провадження не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, визначені в ч. 1 ст. 91 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, вказаних вище, беручи до уваги, що обвинувачений, потерпіла та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції відсутні, вислухавши думки учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_4 , інші учасники справи вірно розуміють зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.

За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення встановлена та доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що він є уродженцем м. Харкова, громадянином України, неодружений, має середню освіту, не працює, раніше судимий:

вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.06.2010 за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 26.06.2012 умовно-достроково звільнений на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.06.2012 з невідбутим строком 1 рік 2 місяці 27 днів;

вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.07.2013 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2013, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Харківської області від 06.03.2014 за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці, 01.10.2015 умовно-достроково звільнений на підставі ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 23.09.2015 з невідбутим строком 8 місяців 10 днів;

вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2016 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16.03.2017 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.12.2016 по 16.03.2017 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі;

вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.10.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, 25.01.2019 звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;

вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, 09.01.2024 звільнений з ДУ «Олексіївська виправна колонія № 25» у зв`язку з відбуттям строку покарання,

мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 76-78, 83-84, 85-87, 88, 90-91, 92, 93-95, 96-97, 98-99, 100-103, 104-107).

ОСОБА_6 є осудною особою, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 79, 80), має захворювання (а.с. 108-110, 113).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розумінні наслідків своїх дій.

Про визнання вказаної обставини такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого, також зазначено і стороною обвинувачення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, обсяг обвинувачення не містить та судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжкого злочину, його конкретні обставини та наслідки. Суд також враховує данні про особу винного, зазначені вище, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та без реального відбуття покарання в місцях позбавлення волі, враховуючи також, що ОСОБА_6 має шість судимостей, які не погашені, не зняті у встановленому законом порядку, за вчинення злочинів проти власності, відбував кожного разу покарання у виді позбавлення волі, в місцях позбавлення волі. При цьому, враховуючи захворювання обвинуваченого, його повне визнання вини, щире каяття, що визнано судом обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає можливим призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Дійшовши висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 такого покарання, на думку суду, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання.

При цьому, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, суд дійшов висновку про неможливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства, та неможливість його виправлення без відбування покарання, тому суд вважає неможливим застосувати до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, і про неможливість призначення покарання з іспитовим строком.

З цих же підстав, дійшовши висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд не вбачає підстав щодо призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, із застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки, на думку суду, таке покарання не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на встановлені обставини та міру покарання, яку призначає суд, виходячи з наведеного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» суд залишає без змін до набрання цим вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 26.02.2025, тобто з дня ухвалення цього вироку суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту взяття його під варту, а саме, з 03.12.2024 по 25.02.2025 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В межах даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому вона просила стягнути з підозрюваного по кримінальному провадженню №0001323 від 26.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - ОСОБА_8 на її користь 27353,77 матеріальної та моральної шкоди (а.с. 40-41).

На обґрунтування цивільного позову зазначає, зокрема, що ОСОБА_6 28.06.2024, близько 18:30 год., перебуваючи у приміщенні ТРЦ «Nikolsky», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 2-А, таємно, без її відому та дозволу, здійснив викрадення грошових коштів в сумі 9880 грн. із її банківського рахунку № НОМЕР_1 , який було відкрито в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», перерахувавши їх на власну банківську картку, та в подальшому змінив в мобільному додатку «Монобанк» фінансовий номер її рахунку № НОМЕР_1 з її мобільного номеру телефону НОМЕР_6 на мобільний номер НОМЕР_7 . В подальшому, 02.07.2024 ОСОБА_6 , маючи доступ до її особистого кабінету в мобільному додатку «Монобанк», без її відому, від її імені оформив онлайн-кредит на її банківський рахунок № НОМЕР_1 на суму 600 гривень та 03.07.2024 вказані кошти в сумі 598 гривень, перерахував на власну банківську картку. Внаслідок оформлення вказаного онлайн-кредиту, станом на 14.01.2025 виникла заборгованість у вигляді списання відсотків та розстрочки платежів в загальному розмірі 17473 гривні 77 копійок.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 подала заяву про уточнення до раніше поданого цивільного позову, в якій просила вважати суму вказану у раніше поданому нею цивільному позові 27353 гривень 77 копійок як матеріальну шкоду, а також просить стягнути на її користь з підозрюваного ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 20000 гривень, оскільки внаслідок психологічного тиску з боку ОСОБА_6 в її бік, у неї підвищився рівень тривожності, почався підніматися тиск та з`явилось безсоння. Внаслідок вказаних реакцій на стрес потребує медикаментозно-лікувальну терапію та звернення до лікаря невропатолога (а.с. 70).

Уточнений цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Цивільним позивачем надано рух коштів по картці від 14.01.2025, згідно якого заборгованість ОСОБА_4 перед АТ «Універсал Банк» по рахунку № НОМЕР_1 за період з 28.06.2024 по 14.01.2025 станом на 14.01.2025 становить 26871,39 грн, яка утворилась у зв`язку з переведенням з вказаного рахунку на адресу ОСОБА_9 кредитних коштів у розмірі: 28.06.2024 - 9880,00 грн.; 03.07.2024 598,00 грн, та списанням в подальшому відсотків за прострочення по кредиту (а.с. 42).

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, в даному випадку, цивільним позивачем ОСОБА_4 надано суду докази, які відповідають критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості та підтверджують завдання їй майнової шкоди на загальну суму 26871,39 гр. (двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят одна гривня 39 копійок), які підлягають стягненню на її користь з ОСОБА_6 .

Однак, підстави для задоволення уточненого цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди саме у розмірі 27353,77 грн., тобто більше на 482,38 грн., відсутні, оскільки такий розмір спричиненої шкоди потерпілою жодним чином необґрунтований, не надано жодного доказу на підтвердження заявленої суми заподіяної матеріальної шкоди.

При цьому, згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені ст. 1167 ЦК України, полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, аналізуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу потерпілої, з урахуванням страждань, змушених змін у її житті та порушенням нормального способу життя, а також з урахуванням обставин, встановлених при розгляді кримінального провадження, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. Саме таку суму на відшкодування моральної шкоди, , завданої вчиненням злочину щодо потерпілої, суд вважає обґрунтованою, достатньою і доведеною, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до часткового задоволення цивільного позову та стягує з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у сумі 26871,39 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят одна гривня 39 копійок), та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у сумі 1000 гр. 00 коп. (одна тисяча гривень 00 копійок).

З підстав зазначених вище, в іншій частині цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволенню не підлягає.

Судові витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 26.02.2025, тобто з дня ухвалення цього вироку суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня його взяття під варту, а саме, з 03.12.2024 по 25.02.2025 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Заявлений цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 26871,39 грн 39 коп (двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят одна гривня 39 копійок), та на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 1000 грн (одна тисяча гривень), а всього стягнути 27871 грн 39 коп (двадцять сім тисяч вісімсот сімдесят одна гривня 39 копійок).

В іншій частині в задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - відмовити.

Речові докази: копії чорнових записів ОСОБА_4 в зошитах щодо підрахування комунальних платежів на час оренди нею квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та копії квитанцій про перекази грошових коштів орендної плати за квартиру на банківську картку ОСОБА_10 № НОМЕР_8 в загальній кількості на 15 аркушах, які зберігаються в камері для зберігання речових доказів ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49 - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_6 - в той же строк, але з моменту вручення копії цього вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1