Номер провадження:1-кп/521/586/25
УХВАЛА

24 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представників потерпілого адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

при судовому розгляді кримінального провадження №521/22280/20 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Росіянівка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді колегії суддів Малиновського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при викладених в обвинувальному акті обставинах.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку з наявністю ризиків вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора з огляду на недоведеність вказаних стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які, на його думку, є необґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Представники потерпілого ОСОБА_10 , кожен окремо, підтримали клопотання прокурора.

Розглянувши клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вислухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора частково та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком на 60 днів. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Частина 1 статті 177 КПК України визначає, що метою застосування запобіжного заходу (будь-якого) є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У своєму клопотанні прокурор зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду вказує те, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_6 є особливо тяжким, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, має постійне місце реєстрації та проживання на території Одеської області, що вказує на міцність його соціальних зв`язків, останній офіційно працевлаштований. Під час судового розгляду фактів безпідставної неявки обвинуваченого до суду не встановлено, що свідчить про виконання обвинуваченим обов`язків явки до суду.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів також враховує наступні обставини: міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність постійного місця проживання на території Одеської області, та те, що останній є раніше не судимим та офіційно працевлаштованим.

Колегія суддів вважає, що за вказаних підстав, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно обвинуваченого ОСОБА_6 буде достатнім та необхідним для належної поведінки останнього і таким, що зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу на даний час, під час розгляду клопотання, судом не встановлено.

При цьому, суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці (60 днів), тобто до 24.04.2025 включно, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 години 00 хвилини до 06 години 00 хвилини наступного дня.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, у якому він повинен відбувати домашній арешт без дозволу суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт чи документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими і свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_11

Судді

ОСОБА_12 Засядьвовк