У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7115/24

№ 1-кп/183/1664/24

23 січня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження

внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань № 0001452 від 18 травня 2024, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Підгородне Дніпропетровської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді солдата резерву 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5

ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №25 від 27 січня 2024 року, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду водія автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №330 від 12 листопада 2023 року, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду солдата резерву 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, солдат ОСОБА_5 в розумінні вимог ст.ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину, та останньому було достеменно відомо про несення військової служби під час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових в`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в літуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують . Пов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені означеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх існувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за ступних обставин.

28 січня 2024 року, солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися і військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її в посаді солдата резерву 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 28 січня 2024 року, близько 08 години 00 хвилин, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, з метою тимчасово ухилитись від військової служби в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 27, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає оголошенню в умовах воєнного стану), проводив час на власний розсуд, не «зв`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів військового чи вільного управління не заявляв, та був незаконно відсутній на військовій службі до 14 червня 2024 року.

14 червня 2024 року, солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у вісті Полтаві, та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення у до припинено.

Вказані дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем, тривалістю понад три доби.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності, передбаченої за ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку із тим, що обвинувачений ОСОБА_5 бажає проходити військову службу, та долучив клопотання командира військової частини НОМЕР_3 від 17.01.2025 за № 886, про згоду командування на проходження ним військової служби в складі вказаної військової частини.

Прокурор в судовому засіданні підтримала вказане клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити, звільнивши його від кримінальної відповідальності, вказавши, що вину в інкримінованому злочині визнає в повному обсязі, щиро кається у скоєному кримінальному правопорушенні, не заперечуючи всіх обставин інкримінованого йому діяння, зазначив що на даний час бажає проходити військову службу у вищевказаній військовій частині.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч.2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Як вбачається з ч.2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно зі змістом ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Судом установлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ № 64/2022"Про введення воєнного стану в Україні", який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022"Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні", у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до вимог Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частиною 5 ст. 401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений

ОСОБА_5 був призваний на військову службу за мобілізацією 27 січня 2024 року.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Так, відповідно до клопотання командира військової частини НОМЕР_3 ,

ОСОБА_5 враховуючи ситуацію в країні, нагальність та необхідність виконання бойових завдань та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, командир військової частини просить надати можливість подальшого виконання обвинуваченому ОСОБА_5 службових обов`язків, бойових завдань, пов`язаних з захистом незалежності та територіальної цілісності держави, відсічі і стримуванні збройної агресії російсько-терористичних військ.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, виявив бажання повернутися до військової частини НОМЕР_3 для продовження проходження військової служби, наявна письмова згода командира військової частини на продовження проходження ОСОБА_5 військової служби, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст.401 КК України необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 407 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч.5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, що унеможливлює реалізацію його права на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно з положенням ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувався, цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.401ч.5,407ч.5КК України, ст.ст.284-286, 288 ч.3КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України, в порядку, передбаченому ч.5 ст. 401 КК України, - для продовження проходження військової служби.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0001452 від 18 травня 2024 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Зобов`язати ОСОБА_5 невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин прибути до військової частини НОМЕР_3 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 після набрання зазначеною ухвалою суду законної сили невідкладно поновити на військовій службі ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1