Провадження № 11-сс/4808/11/25
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового апеляційного провадження матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду від 12 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , вважає ухвалу слідчого судді необгрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Слідчий суддя в оскарженій ухвалі зазначила, що обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 чт.27, ч.3 ст. 368 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які містяться в матеріалах справи.

Однак, це не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_7 Б взагалі не є суб`єктом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України. З повідомленої ОСОБА_7 Б підозри випливає, що він підозрюється у пособництві отримання неправомірної вигоди працівниками МСЕК. Більше того, в матеріалах кримінального провадження та у повідомленні про підозру навіть не зазначено хто саме є виконавцем інкримінованого підозрюваному правопорушення і чи існує такий виконавець взагалі. Без виконавця співучасть відсутня, оскільки тільки він реалізує та виконує умисел співучасників в тому числі і пособників.

Твердження наведені в ухвалі слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КК України є надуманими, оскільки свідок ОСОБА_8 вже допитувався тричі в ході досудового розслідування, впливати на свідків, які поки що нікому не відомі, є сумнівним твердженням суду.

Окрім цього, звертає увагу суду на те, що її підзахисний вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, інформації про його ухилення чи перешкоджання слідству і суду немає. Слідча суддя безпідставно дійшла висновку, що у даній ситуації має місце винятковий випадок і заставу для молодого лікаря визначила у межах 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 гривень.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду від 12.12.2024 року. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого ТУ ДБР у м. Львів про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Івано Франківського міського суду від 12 грудня 2024 року клопотання задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 лютого 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначено заставу 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 484 480 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою на депозитний рахунок Івано Франківського міського суду.

В поданій до суду заяві від 03.01.2025 року захисник ОСОБА_6 вказує, що договір про надання правничої допомоги підозрюваному ОСОБА_7 із нею розірвано від 31.12.2024 року за взаємною згодою сторін.

До початку апеляційного розгляду від прокурора надійшло клопотання, в якому він просить розгляд апеляційної скарги у вказаній справі здійснювати у письмовому провадженні, на підставі ст. 406 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судове засідання 07.01.2025 року не з`явився, хоча про дату та час апеляційного розгляду належним чином повідомлявся. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 та ч. 1 ст. 406 КПК України апеляційний розгляд проведено в письмовому провадженні за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, старшим слідчим П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 30.04.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000080 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України.

10.12.2024 року ОСОБА_10 та ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України.

12.12.2024 року старший слідчий П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Івано Франківського міського суду від 12.12.2024 року зазначене клопотання задоволено.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав, застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчинені ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді і відмовити в задоволенні клопотання про застосування щодо її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або зменшити розмір застави визначений слідчим суддею, однак при цьому не наводить жодних підстав з приводу неможливості сплати даної застави, визначеної в межах ст. 182 ч.5 п.2 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Статтею 182 ч.5 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечувати виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, застава у розмірі 484 480 гривень обумовлена тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч.1ст. 177 КПК України.

Крім цього, слід звернути увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 сплатив заставу визначену слідчим суддею в ухвалі від 12.12.2024 року, тому вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Також, апеляційним судом не встановлено процесуальних порушень при підготовці і поданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, оскільки воно відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, так як підстав для скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5