Справа № 279/17/25
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

16 січня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 (дистанційно), обвинувачених ОСОБА_4 (дистанційно), ОСОБА_5 (дистанційно), захисників ОСОБА_6 (дистанційно), ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 (дистанційно) у підготовчому судовому засіданні по кримінальному провадженню №0000550 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.189 ч.4, ст.263 ч.1 КК України та ОСОБА_5 за ст.189 ч.4 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ст.189 ч.4, ст.263 ч.1 КК України та ОСОБА_5 за ст.189 ч.4 КК України. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшов до суду 02.01.2025 року, 03.01.2025 року було призначено підготовче судове засідання.

По справі проведено підготовче судове засідання, підстави для прийняття рішень, передбачених ст.314,ч.3, п.1-4 КПК України, не встановлені.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 зазначено про те, що оскільки злочин передбачений ст.263 ч.1 КК України вчинено за часом пізніше, то пісудність провадження має бути визначена за місцем вчинення такого злочину.

Прокурор, посилаючись на положення ст.32 КПК України, вказав на те, що оскільки більш тіжкий із сукупності злочинів вчинено на підстудній суду території, то провадження підсудно саме Коростенському міськрайонному суду Житомирської області.

Враховуючи положення ст.32 ч.1 КПК України, підстави для вирішення питання про визначення підсудності іншому суду відсутні, провадження підсудно суду, до якого надійшло для розгляду.

Підготовка до судового розгляду проведена.

У даному провадженні обвинуваченим обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у зв`язку з чим прокурором подані клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 судом продовжено до 15.03.2025 року, строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 закінчується 17.01.2025 року.

Клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 на час судового провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором обгнутовується тим, що процесуальні ризики, які стали підставою для обрання йому такого запобіжного заходу під час досудового розслідування, на час судового провадження не зменшились. Такими ризиками прокурор вважає можливість переховування від суду, оскільки обвинувачений має право безперешкодного виїзду за кордон, де проживав і працював, впливу на потерпілу та свідків, які ще не допитані, і таким ризикам не може запобігти інший запобіжний захід.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, пояснив, що до України обвинувачений повернувся саме з метою отримання коштів від потерпілої, може чинити тиск на потерпілу та свідків, навіть перебуваючи в умовах ізоляції телефонував, намагався чинити тиск. Захворювання має іще з 2019 року, намагається симулювати погане самопочуття, є ризик продовження злочинної діяльності.

Сторона захисту заперечила проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що, врахововуючи стан здоров`я обвинуваченого, йому може бути обрано менш суворий запобіжний захід.

ОСОБА_4 зазначив, що має дуже тяжкий стан здоров`я, умови ізоляції не дають можливості приймати належне лікування, ніяких дій щодо потерпілої та свідків наміру вчиняти чи уникати суду не має, а навпаки бажає розголосу даної справи.

Захисник обвинуваченого доводи прокурора заперечив, посилаючись на те, що заявлені ризики нічим не підтверджені та не обгрунтовані, речові докази вилучені, наміру переховуватись він немає, а лише тяжкість можливого покарання не може бути підставою утримання особи під вартою.

Потерпіла подане клопотання підтримала, посилаючись на те, що такий запобіжний захід є єдиним можливим, оскільки поведніка ОСОБА_4 , у тому числі і до початку засідання, свідчить про те, що він має намір чинити на неї тиск, оскільки висловлює погрози, симулює стан здоров`я.

По даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 обвинувачується у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, та у вимозі передачі чужого майна з погрозою потерпілому та його близькому родичу в обмеженні прав, свобод або законних інтересів, розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна (ст.189 ч.4 КК України) та у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років (ст.263 ч.1 КК України), що відповідно до ст.183,ч.2,п.4 дає можливість застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, не припинили існувати та не зменшились ризики того, що він може переховуватись від суду та змінювати місце проживання, оскільки має право безперешкодного виїзду за кордон, де він неодноразово перебував та працював, вчиняти реальні спроби впливу на учасників кримінального провадження, стан його здоров`я не є таким, що унеможливлює його перебування під вартою ат отримання належного лікування в умовах установи утримання заарештованих, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, враховуючи і ту обставину, що не утримується і в присутності учасників провадження від погроз та образливих нецензурних висловлювань в бік потерпілої, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого доцільним є і на час судового провадження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

що буде відповідати принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.

Таку позицію суд грунтує на позиції Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно якої тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду, тому суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, враховуючи вищезазначене, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 183, 196, 197, 314, 316 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.189 ч.4, ст.263 ч.1 КК України, ОСОБА_5 за ст.189 ч.4 КК України призначити о 10.00 год. 24.01. 2025 року у відкритому судовому засіданні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області в одноособовому складі суду за участю учасників судового провадження.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі двохсот прожиткових мінімумів для працездатний осіб, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, продовжити до 16.03.2025 року включно.

Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 16 березня 2025 року.

В судове засідання викликати учасників провадження.

Копію ухвали направити обвинуваченим, прокурору, уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Ухвала в частині запобіжного заходу підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1