Справа № 947/5113/25
Провадження № 1-кс/947/2174/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погоджене з прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища міського типу Петрівка Іванівського району Одеської області, громадянин України, одруженого, має дитину, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Одеса надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погоджене з прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ..

Згідно вказаного клопотання вбачається, що Слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001478 від 18.12.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва здійснюється Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до положень п.п. 1-4, 9, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, п.п. 2.1, 8.1, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Разом з цим, ОСОБА_4 , будучи обізнаним із діючим законодавством щодо заборони носіння, зберігання, придбання та збуту боєприпасів без передбаченого законом дозволу, свідомо допустив їх порушення, вчинивши умисний злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи намір на придбання, носіння, зберігання та збут боєприпасів без передбаченого законом дозволу, незаконно, в порушення вимог в порушення вимог п.п. 1-4, 9, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 та п.п. 2.1, 8.1, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, в грудні 2024 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) при невстановлених обставинах придбав боєприпаси, а саме патрони калібру 5,45 мм (5,45х39мм) у кількості 1557 шт. та ручні осколкові гранати «РГД-5» (з маркуваннями «РГД-5 -156-71Т» та «РГД-5-160-71Т») у кількості 2 шт., які зберігав у невстановленому місці до 18.01.2025.

Надалі, ОСОБА_4 на початку грудня 2024 року, маючи умисел на отримання матеріальних благ за рахунок незаконного збуту раніше придбаних боєприпасів, використовуючи мобільний додаток миттєвого обміну текстовими та мультимедійними повідомленнями «Telegram», запропонував ОСОБА_7 придбати боєприпаси патрони калібру 5,45мм та гранати «РГД-5», повідомивши останньому, що вони будуть коштувати 1000 доларів США. ОСОБА_7 , в свою чергу, шляхом проведення листування із ОСОБА_4 в мобільному додатку миттєвого обміну текстовими та мультимедійними повідомленнями «Telegram», погодився на пропозицію останнього та став очікувати від нього подальших інструкцій щодо придбання запропонованих боєприпасів.

В подальшому, 07.01.2025, о 10 годині 39 хвилин, ОСОБА_4 надіслав ОСОБА_7 текстове повідомлення у мобільному додатку «Telegram», в якому вказав номер банківської картки, імітованої банком «А-банк» НОМЕР_1 , на яку останній повинен здійснити оплату за боєприпаси в сумі 500 доларів США.

Того ж дня, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні відділення банку «А-банк» за адресою: м. Одеса, вул. Кінна, 22, в касі вказаного банку обміняв грошові кошти в сумі 500 доларів США, що становило 21000 гривень, та одразу ж здійснив грошовий переказ вказаних грошових коштів на раніше вказану ОСОБА_4 банківську картку НОМЕР_1 , про що повідомив останнього у мобільному додатку «Telegram». Здійснивши оплату за боєприпаси, ОСОБА_7 став очікувати подальших вказівок від ОСОБА_4 .

Отримавши від ОСОБА_7 оплату за боєприпаси, 18.01.2025 в невстановлений час, але не пізніше 14 години 16 хвилин, ОСОБА_4 переніс бойові припаси, а саме патрони калібру 5,45 мм (5,45х39мм) у кількості 1557 шт. та ручні осколкові гранати «РГД-5» (з маркуваннями «РГД-5 -156-71Т» та «РГД-5-160-71Т») у кількості 2 шт., з невстановленого досудовим розслідуванням місця зберігання до обраного ним місця збуту схованки, розташованої на відстані близько 300 метрів від АЗС «Светал», яка знаходиться на в`їзді в с. Причорноморське Одеського району Одеської області.

Надалі, 18.01.2025, о 14 годині 16 хвилин, ОСОБА_4 надіслав текстове повідомлення ОСОБА_7 у мобільному додатку «Telegram» з інструкціями та описом місця, в якому останній повинен забрати придбані боєприпаси, та о 14 годині 17 хвилин, надіслав мультимедійне повідомлення із зображенням описаного місця. ОСОБА_7 , в свою чергу, отримавши від ОСОБА_4 вказані повідомлення та діючи відповідно до вказівок останнього, 18.01.2025, близько 14 години 25 хвилин, направився в сторону с. Причорноморське Одеського району Одеської області. Під`їхавши до АЗС «Светал», яка знаходиться на в`їзді в с. Причорноморське Одеського району Одеської області, ОСОБА_7 віднайшов місце, вказане ОСОБА_4 , та близько 15 години 10 хвилин забрав пакет із боєприпасами, придбаними у останнього, які одразу ж добровільно видав співробітникам правоохоронних органів.

Встановлено, що видані ОСОБА_7 патрони у кількості 1557 штук є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, виготовленими промисловим способом, без внесених конструктивних змін 5,45мм військовими проміжними патронами (5,45х39мм) до автоматів Калашникова АК-74, АКС-74, АК-12, ручного кулемету РПК-74 та ін., придатними до стрільби, гранати «РГД-5» в кількості 2 шт. є ручними осколковими гранатами «РГД-5», з маркуваннями «РГД-5-156-71Т» та «РГД-5-160-71Т» відповідно.

03.02.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваний не вчинював кримінальне правопорушення, одружений, має дитину, позитивно характеризується, має інвалідність та травму, що пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.12.2024, який пояснив, що до нього звернувся чоловік на ім`я ОСОБА_8 , який являється військовослужбовцем однієї з військових частин в місті Одесі, та запропонував придбати у нього гранати, тротилові шашки та патрони до автомата Калашникова. Також ОСОБА_8 надіслав ОСОБА_7 фотознімки з пропозиціями стосовно продажу; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 21.01.2025, який пояснив, що 07.01.2025 в месенджері «Telegram» ОСОБА_8 надіслав номер власної банківської картки банку «А-банк» з номером НОМЕР_1 , куди необхідно було перерахувати грошові кошти в сумі 21 000 гривень за збут ним двох гранат, а також патронів до автомата. Після чого, ОСОБА_7 здійснив обмін грошових коштів в сумі 500 доларів США на гривневий еквівалент та переказав грошові кошти в сумі 21 000 гривень через касу в банку «А-банку» за адресою: м. Одеса, вул. Кінна, 22, на вищезазначену карту. Квитанції щодо обміну та переказу грошових коштів долучено до матеріалів кримінального провадження. Надалі, 18.01.2025 близько 14:00 год. ОСОБА_8 в месенджері «Telegram» написав місце, де залишив гранати та патрони, а саме описав місцевість в районі селища Причорноморське біля заправки, де необхідно повернути праворуч та проїхати 300 метрів, де буде невеликий смітник, де він залишив вищевказані предмети та скинув два фотознімки з зображенням місцевості. Прибувши за вказаною ОСОБА_8 адресою, ОСОБА_7 знайшов пакет чорного кольору заповнений коробками з патронами, загалом 1557 патронів до автомата Калашникова, та пакет білого кольору з написом «мережа універсамів Точка», в якому знаходилось дві гранати; протоколом огляду предмета від 21.01.2025, а саме мобільного телефону ОСОБА_7 із перепискою з чоловіком на ім`я ОСОБА_8 в месенджері «Telegram» щодо придбання бойових припасів; протоколом затримання ОСОБА_4 , у порядку ст. 615 КПК України, від 03.02.2025;

Таким чином, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності досліджених під час розгляду клопотання доказів, які об`єктивно вказують на обґрунтованість припущення про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0001478 від 18.12.2024 року відносно ОСОБА_4 .

Слідчий суддя приходить до висновку, що у ОСОБА_4 мають місце процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме може:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно ст. 12 КК України відносять до категорії тяжких злочинів та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (на строк від трьох до семи років) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, у даному кримінальному провадженні, шляхом залякування, оскільки у зв`язку з врученням підозрюваному копій матеріалів, останній володіє інформацією про місце проживання та іншими контактними даними вказаних осіб. Крім того станом на теперішній час у кримінальному провадженні не встановлено та не допитано всіх свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також вони не допитані в судовому засіданні. Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи не під вартою, може здійснювати вплив на вказаних осіб з метою зміни їх показів чи відмову від них.

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до слідчого, слідчого судді та суду;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з носінням, зберіганням, придбанням та збутом боєприпасів без передбаченого законом дозволу, враховуючи обізнаність про дієві способи для цього, а тому не виключаються спроби повторного вчинення вказаних корисливих кримінальних правопорушень останнього.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема цілодобового домашнього арешту не зможуть забезпечити усунення встановлених ризиків, через те, що ОСОБА_4 зможе покинути місце проживання та територію України, а також спілкуватися із іншими свідками провадження за допомогою електронних засобів зв`язку, а також здійснювати вплив іншим чином.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, згідно ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, відповідно вимог ст.183 ч.3 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального злочину у сфері незаконне поводження зі зброєю в умовах воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, а також високий ступінь встановлених ризиків, то слідчий суддя приходить до висновку, що лише застава в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 211 960 грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 181, 183, 196 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погоджене з прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 квітня 2025 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачених КПК України в розмірі 70 (сімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 211 960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки строком до 01 квітня 2025 року включно, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, тобто селища Буялик Березівського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинувачуваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1