Справа № 161/5841/25
Провадження № 1-кп/161/853/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 10 квітня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданнів залі суду в м.Луцьку клопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.5 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Любомль Волинської області, гр.України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 29.11.2012 за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 2 ст. 263 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008),

В С Т А Н О В И В:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.5 ч.1 ст.49 КК України в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 29.11.2012 відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 2 ст. 263 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

Органом досудового розслідування встановлено, що приблизно в 2006 році ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, використовуючи свій авторитет та зв`язки в різних державних установах і організаціях, шляхом переконання та пропозицій домовився з мешканцями міста Луцька ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) про створення стійкого кримінального об`єднання, яке б на постійній основі, на засадах суворої внутрішньої дисципліни і зорганізованості, під його керівництвом займалось би вчиненням кваліфікованих злочинів у сфері нерухомості корисливої спрямованості, що за умов: підбору виконавців; чіткої взаємодії між членами групи з розподілом ролей; беззаперечного виконання його наказів, забезпечення їх учасників значними грошовими коштами, необхідними для вирішення будь-яких питань матеріального характеру; ретельного обрання об`єктів злочинного посягання житла на території міста Луцька, в якому проживали незаможні громадяни, що не мали достатньо засобів для існування (з числа осіб похилого віку або таких, що мають розлади психіки, або осіб, які зловживають спиртними напоями), тощо, гарантувало б отримання значних кримінальних прибутків, а фактично створив та очолив організовану групу, яка протягом тривалого часу до червня 2008 року займалась викраденням особливо важливих документів, з метою подальшого заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.

Постійно вдосконалюючи внутрішню та зовнішню структуру організованої групи, утвореної ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) упродовж 2006 2007 років залучили до складу злочинної групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , котрі працювали у приватного підприємця ОСОБА_6 , а ОСОБА_5 на початку 2008 року залучив до її складу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) та інших невстановлених в ході досудового слідства осіб, які, діючи з корисливих мотивів, добровільно взяли на себе обов`язки її членів, а також відігравали активну роль під час злочинних посягань на чуже майно.

В період активної діяльності названого кримінального угруповання, роль ОСОБА_5 , як його організатора і керівника, полягала у вчиненні дій по підбору кадрів; підшуканні об`єктів злочинного посягання; розробці планів скоєння злочинів; визначенні конкретних виконавців та постановці перед ними завдань; отриманні від покупців грошей за придбане житло; розподілі грошей здобутих злочинним шляхом між їх членами; фінансуванні діяльності, впровадженні жорсткої дисципліни та загальних правил поведінки, спрямованих на стійке об`єднання учасників злочинного угруповання, функціонування якого становило підвищену суспільну небезпеку.

Роль ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), як найближчих помічників ОСОБА_5 у забезпеченні функціонування групи, полягала у вчиненні дій по підбору кадрів; підшуканні об`єктів злочинного посягання; розробці планів вчинення злочинів; залученні до вчинення злочинів осіб, які не входили в склад злочинного угруповання, здійсненні безпосереднього фізичного та психічного тиску на потерпілих; заволодінні їх майном; вирішенні питань, пов`язаних з нотаріальним оформленням відчуження об`єктів нерухомості, як через посередників, так і безпосередньо з нотаріусами, юридичного оформлення документів на відчуження комунальних квартир іншим набувачам, приховуванні і знищенні слідів злочинів; отриманні і використанні своєї частки майна, здобутого злочинним шляхом.

Роль ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) та інших невстановлених в ході досудового слідства осіб, як членів організованої групи, очолюваної ОСОБА_5 , полягала у входженні в довіру до власників квартир, як власників майбутніх предметів посягання, споюванні останніх алкогольними напоями, схилянні шляхом обману та зловживання довірою потерпілих до дачі згоди на відчуження житла, обраного об`єктом злочинного посягання; оформленні довіреностей, інших правочинів, які надають право власності, викраденні та підробці документів необхідних для відчуження майна, одержанні і використанні своєї частки майна, здобутого злочинним шляхом, тощо.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, діючи згідно заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , користуючись тим, що ОСОБА_6 (відносно яких, постановлено вирок суду) є приватним підприємцем і в ході своєї діяльності спілкуються з широким колом осіб, збирали інформацію про власників квартир, як правило незаможних громадян, що не мали достатньо засобів для існування, які зловживають спиртними напоями, осіб похилого віку, що мають розлади психіки. З метою входження в довіру, запрошували до себе на роботу вантажниками, або пропонували здійснювати догляд за ними, спільне проживання зі своїми працівниками ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , котрих підселяли до них на квартири. В свою чергу останні виконуючи відведені їм ролі, за вказівкою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), зловживаючи довірою, споювали алкогольними напоями потерпілих, а в подальшому використовуючи безпорадний їх стан, викликаний непомірним систематичним вживанням алкоголю, як гарантію отримання чужого майна у свою власність, схиляли потерпілих оформити на них, чи на підставних осіб заповіти. Одночасно, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) обманним шляхом відвозили їх до приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 , де за сприянням ОСОБА_16 , який в склад організованої ОСОБА_5 групи не входив, посвідчували довіреності, якими підставні особи були уповноважені відчужити чуже житло, фіктивні договори позик, тощо. Коли власник відмовлявся оформляти вказані правочини, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) викрадали особисті документи і документи на право володіння квартирою, які, без відому потерпілих, використовували для оформлення договорів купівлі-продажу цих квартир на підставних осіб із числа родичів та друзів ОСОБА_5 , котрий керував цією діяльністю та фінансував її.

Отримавши право на майно, ОСОБА_5 продавав житло, не надаючи колишнім власникам проданих квартир ніякого іншого житла, а гроші отримані від відчуження розподіляв між усіма учасниками організованої групи.

Кожен учасник організованої групи усвідомлював свої протиправні дії, бажав досягнення єдиного умислу, сприяв настанню бажаного результату, тобто діяв з прямим умислом.

Так, у відповідності до розроблених ОСОБА_5 планів й довготривалої підготовки, члени названого злочинного угруповання, діючи в складі організованої групи, вчинили ряд особливо тяжких, корисливих злочинів на території м. Луцька, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) які в склад організованої групи не входили, в період часу з листопада 2006 року по 13 лютого 2007 року шляхом обману і зловживання довірою, підробивши договір-купівлі продажу заволоділи квартирою ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_2 ; в період часу з березня по грудень 2007 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_16 , шляхом обману і зловживання довірою заволоділи квартирою ОСОБА_19 та ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_3 ; в період часу з листопада 2007 року по 10 січня 2008 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 (відносно яких вирок суду набрав законної сили ду), шляхом обману і зловживання довірою придбали право на квартиру ОСОБА_21 , по АДРЕСА_4 ; в період часу з квітня по червень 2008 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), попередньо проникнувши в житло, викравши особисті документи ОСОБА_22 та документи на квартиру останнього, шляхом обману і зловживання довірою заволоділи його квартирою по АДРЕСА_5 ; в період часу з січня по квітень 2008 року ОСОБА_5 самовільно присвоївши владні повноваження, спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), шляхом обману і зловживання довірою намагалися заволодіти квартирою родини ОСОБА_23 за адресою: АДРЕСА_6 . Одночасно, під час вчинення даного злочину ОСОБА_9 проникла в житло і, за участю ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , намагалася викрасти паспорт громадянина України ОСОБА_24 ; в період часу з грудня по квітень 2007 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких, постановлено вирок суду), спільно з ОСОБА_16 , шляхом обману та зловживання довірою придбали право на квартиру ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_7 , якою в подальшому мали намір заволодіти; в період часу з листопада 2006 року по 20 квітня 2007 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спільно ОСОБА_16 шляхом обману і зловживання довірою намагалися заволодіти квартирою ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_8 ; в період часу з лютого по червень 2008 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановлені особи, шляхом обману і зловживання довірою намагалися заволодіти квартирою ОСОБА_26 за адресою: АДРЕСА_9 , але не змогли довести свій умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

1. Так, в період часу з листопада 2006 року по 13 лютого 2007 року, ОСОБА_5 , являючись керівником утвореної ним організованої групи, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання незаконних прибутків, у відповідності до заздалегідь розробленого плану та розподілених ролей, будучи об`єднаним єдиним прямим умислом з іншими учасниками цього угруповання ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , за сприянням ОСОБА_16 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), шахрайським способом заволоділи майном громадянина ОСОБА_18 в особливо великих розмірах.

Зокрема, в листопаді 2006 року ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), отримавши від ОСОБА_8 інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище, відносно мешканця міста Луцька ОСОБА_18 , що проживав в окремій, не приватизованій однокімнатній квартирі по АДРЕСА_2 , розробили план заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості, кінцевою метою якої було набуття значних кримінальних прибутків за рахунок привласнення грошової суми отриманої від відчуження житла потерпілого.

Для вчинення даного і інших злочинів вони залучили до складу організованої групи ОСОБА_8 .

Згідно розробленого ОСОБА_5 плану й розподілених ролей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) повинні були прийняти ОСОБА_18 на роботу вантажником. В подальшому, спільно з ОСОБА_8 увійти до нього в довіру, шляхом пригощання спиртними напоями (споювання) довести до хворобливого стану і скориставшись цим, без його відому відчужити належну йому квартиру, розміщену у престижному районі обласного центру, а кошти, отримані після її продажу привласнити.

Діючи у відповідності до розробленого плану, ОСОБА_8 виконуючи відведену їй роль, поселилась на квартирі ОСОБА_18 , котрий на той час пройшов курс лікування в наркологічному диспансері і взагалі не вживав спиртних напоїв, та схилила його до їх надмірного вживання.

Одночасно, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийняли останнього на роботу вантажником, чим увійшли до нього в довіру, систематично пригощаючи спиртним, доводячи до стану сильної систематичної залежності від алкоголю.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) з відому і за дорученням ОСОБА_5 , замовчуючи дійсні свої злочинні наміри, схилили ОСОБА_18 оформити право власності на його квартиру, та достовірно знаючи, що їх знайомий ОСОБА_16 знаходиться в дружніх стосунках з приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 , домовились з ним за винагороду посприяти в оформленні відповідних правочинів.

В свою чергу ОСОБА_16 , не будучи членом злочинного угруповання, виконуючи домовленості з вищевказаними особами, 20 листопада 2006 року, діючи з корисливих мотивів і керуючись метою наживи, з прямим умислом, при невстановлених досудовим розсілдуванням обставинах, у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 оформив, нотаріально посвідчив та передав ОСОБА_7 довіреність із реєстраційним номером 3144, якою ОСОБА_18 уповноважив ОСОБА_8 приватизувати на його ім`я його житло.

Діючи узгоджено між собою, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , з відому інших учасників злочину та членів організованої групи, на підставі цієї довіреності 07 грудня 2006 року, в терміновому порядку, оформили у відділі реєстрації житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради право власності ОСОБА_18 на квартиру по АДРЕСА_2 .

Умисно створюючи умови безперешкодного заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , на виконання вказівки ОСОБА_5 , довели ОСОБА_27 до стану сильного алкогольного сп`яніння, що позбавляв його можливості адекватно сприймати дійсність, а ОСОБА_16 , виконуючи попередні домовленості з вказаними особами, 28 грудня 2006 року відвіз потерпілого в смт. Млинів, де посприяв оформити і нотаріально посвідчити у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 довіреність із реєстраційним номером 3647, згідно якої ОСОБА_18 уповноважив ОСОБА_8 розпоряджатися його майном.

Отримавши можливість розпоряджатися майном ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , (відносно яких вирок суду набрав законної сили) реалізовуючи єдиний прямий умисел, намагалися використати цей правочин, без відому її власника оформивши договір купівлі-продажу квартири, однак не змогли довести свій умисел до кінця, оскільки приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_28 відмовилась посвідчити на основі довіреності правочин та ініціювала призупинення на 10 діб здійснення нотаріальної діяльності, предметом якої була вищезазначена квартира, так як правомірність оформлення довіреності викликала у неї сумніви, а від ОСОБА_18 дізналася про відсутність його доброї волі відчужити квартиру.

Не залишаючи наміру заволодіти квартирою ОСОБА_18 , яку в подальшому мали намір відчужити, ОСОБА_5 доручив ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 підшукати підставну особу, яка б видала себе за ОСОБА_18 та оформила б від його імені правочин на відчуження квартири.

В свою чергу, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , (відносно яких вирок суду набрав законної сили) за вказівкою ОСОБА_5 , підшукали і обіцяючи винагороду й пригощаючи спиртним, схилили гр. ОСОБА_17 , котрий періодично працював у приватного підприємця ОСОБА_6 вантажником, видати себе за ОСОБА_18 та оформити від імені останнього договір купівлі-продажу квартири.

Коли ОСОБА_17 погодився на їх пропозицію, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , (відносно яких вирок суду набрав законної сили) 13 лютого 2007 року, з метою запобігання викриття їх обману, шляхом здійснення зачіски, придали його зовнішньому вигляду схожості на ОСОБА_18 та відвезли на вулицю Медведєва в місті Луцьку в кафе «Варенична», де їх чекав ОСОБА_5 і спільно з ним навчили виконувати підпис, подібний підпису ОСОБА_18 .

Здійснивши всі необхідні дії, спрямовані на досягнення бажаного результату, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з відому ОСОБА_6 , (відносно яких вирок суду набрав законної сили) в цей же день, відвели ОСОБА_17 до приватного нотаріуса Луцького нотаріального округу ОСОБА_29 , де останній видаючи себе ОСОБА_18 , без відому останнього, підписав договір купівлі продажу квартири по АДРЕСА_2 за 101000 гривень підставній особі - ОСОБА_30 , який був зареєстрований в єдиному реєстрі правочинів під № 306.

Таким чином ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , за пособництвом ОСОБА_16 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) незаконно заволоділи квартирою ОСОБА_18 по АДРЕСА_2 , балансовою вартістю 21885 гривень, середньо-ринкова вартість якої, станом на 13 лютого 2007 року, становила 140 000 гривень, що у шістсот і більше разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Продовжуючи свої злочинні дії, заволодівши квартирою ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , приховуючи свою злочинну діяльність та дії членів керованої ним організованої групи, 20 лютого 2007 року оформив і посвідчив у приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_31 фіктивний договір із реєстраційним номером 543, згідно якого нібито ОСОБА_32 продала ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за 21885 гривень, тобто за ціну явно нижчу від середньо-ринкової вартості.

26 червня 2007 року ОСОБА_5 продав вказану квартиру ОСОБА_33 за 28000 доларів США, що згідно офіційно встановленого Національним банком України курсу гривні до долара США, станом на 26 червня 2007 року, становить 141400 гривень, посвідчивши у приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_31 договір купівлі-продажу квартири за 21885 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися в заволодінні чужим майном та придбанні права на майно шляхом обману і зловживання довірою, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілим, вчиненими у великих та в особливо великих розмірах, організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

2. Крім того, в період часу з грудня по квітень 2007 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (середньо-ринкова вартість) повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання значних кримінальних прибутків, у відповідності заздалегідь розробленого плану та розподілених ролей, будучи об`єднаним єдиним прямим умислом, за сприянням ОСОБА_16 , шляхом обману і зловживання довірою придбали право на майно гр. ОСОБА_17 в особливо великих розмірах, з метою подальшого відчуження.

Так, в грудні 2007 року, ОСОБА_5 , будучи керівником організованої групи, отримавши від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище, відносно мешканця міста Луцька гр. ОСОБА_17 , який самостійно проживав в окремій однокімнатній неприватизованій квартирі по АДРЕСА_7 , не працював, зловживав спиртними напоями, комунальні платежі не сплачував, розробив план заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості, кінцевою метою якої було отримання значних кримінальних прибутків за рахунок відчуження та привласнення грошової вартості відчуженого житла, виконання якого доручив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно розробленого ОСОБА_5 плану й розподілених ролей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) повинні були увійти в довіру до ОСОБА_17 , схилити до продажу своєї квартири, а кошти отримані від вказаних операцій привласнити та розділити між членами вчинення злочину.

На початковому етапі розробленого та узгодженого між усіма учасниками вчинення злочину плану, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залучили до вчинення злочину ОСОБА_16 , котрий в склад організованої групи не входив, погодився придбати вищевказану квартиру по ціні значно нижчій він середньо ринкової і будучи знайомим з приватними нотаріусами, міг вирішити питання оформлення необхідних правочинів на відчуження квартири.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), за дорученням ОСОБА_5 , використовуючи довірливі стосунки, які виникли під час працевлаштування ОСОБА_17 вантажником у підприємця ОСОБА_6 , запропонували приватизувати та продати належну йому квартиру, зобов`язавшись в обмін придбати йому інше помешкання. З метою створення у потерпілого хибного уявлення про добросовісне виконання своїх зобов`язань відвезли та показали будинок по АДРЕСА_10 , власником якого була ОСОБА_34 , котра працювала у приватного підприємця ОСОБА_6 продавцем і наміру відчужувати своє житло не мала.

Вважаючи запропоновані умови вигідними для себе, ОСОБА_17 , не підозрюючи обману, погодився на їх пропозицію.

Створивши всі необхідні передумови для вчинення шахрайства, 12 березня 2007 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), з відому ОСОБА_5 , який контролював вчинення злочину, відвезли ОСОБА_17 в смт. Млинів, де їх чекав ОСОБА_16 .

В свою чергу ОСОБА_16 відвів останнього до приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 та допоміг посвідчити довіреність із реєстраційним номером 739, згідно якої ОСОБА_17 уповноважив ОСОБА_35 приватизувати його квартиру, а також в подальшому спільно з останньою та ОСОБА_6 у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації оформив необхідні для приватизації документи.

Продовжуючи свої злочинні дії, 23 березня 2007 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за вказівкою ОСОБА_5 , з метою отримання гарантії заволодіння квартирою, використовуючи хворобливий стан ОСОБА_17 , викликаний надмірним вживанням алкогольних напоїв, зловживаючи довірою, повторно відвезли ОСОБА_17 в смт. Млинів, до приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 та за сприянням ОСОБА_16 обманним шляхом, під приводом обміну житла, посвідчили заповіт із реєстраційним номером 899, згідно якого ОСОБА_17 передає після смерті гр. ОСОБА_36 все своє майно, в тому числі квартиру по АДРЕСА_7 , середньо ринкова вартість якої, станом на лютий 2007 року, становить 130000 гривень, що у шістсот і більше разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Отримавши право на майно, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_16 не змогли заволодіти квартирою ОСОБА_17 та відчужити її, оскільки останній зрозумівши, що може втратити житло, розповідав про оформлення правочинів знайомим та родичам, які в свою чергу звернулися в правоохоронні органи і перешкодили незаконному заволодінню і відчуженню квартири останнього.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися в заволодінні чужим майном та придбанні права на майно шляхом обману і зловживання довірою, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілим, вчиненими у великих та в особливо великих розмірах, організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

3. Крім того, упродовж 2007 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання значних кримінальних прибутків, у відповідності до заздалегідь розробленого ОСОБА_5 плану і розподілених ролей, будучи об`єднаними єдиним прямим умислом, за сприянням ОСОБА_16 , який в склад організованої групи не входив, шляхом обману і зловживання довірою, заволоділи майном громадян ОСОБА_19 й ОСОБА_20 в особливо великих розмірах.

Так, в березні 2007 року, ОСОБА_5 отримавши від ОСОБА_7 та ОСОБА_6 інформацію (відносно яких вирок суду набрав законної сили) про те, що квартира по АДРЕСА_3 , належить на праві власності гр. ОСОБА_19 , який фактично в квартирі не проживає, є інвалідом 1 групи, зловживає спиртним, не сплачує комунальні платежі і усвідомлюючи, що ці обставини сприятимуть вчиненню злочину, спільно обрали об`єктом злочинного посягання вищевказану квартиру.

Для досягнення своїх злочинних намірів, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), виконуючи відведену їм роль, поселились на квартирі ОСОБА_19 , погасили заборгованість по комунальних платежах, в рахунок передоплати за проживання надали частину власних коштів на придбання потерпілому автомобіля, пригощали останнього спиртними напоями, увійшовши тим самим до нього в довіру. Довідавшись про те, що в квартирі прописані колишня дружина ОСОБА_19 ОСОБА_37 з дітьми ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , а також про втрату ОСОБА_19 своїх особистих і правовстановлюючих документів на квартиру, використали ці обставини для досягнення своєї мети.

Реалізовуючи свої злочинні наміри, які ретельно приховували, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , в липні 2007 року запропонували ОСОБА_19 свою допомогу у виготовленні дублікатів втрачених документів та у вирішенні в судовому порядку питання про втрату колишньою дружиною і дітьми права на користування житловим приміщенням його квартири АДРЕСА_11 .

Вважаючи пропозицію останніх вигідною для себе, ОСОБА_19 , не підозрюючи в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_6 протиправності та обману, погодився на цю пропозицію та 18 липня 2007 року посвідчив у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 довіреність із реєстраційним номером 2335, якою уповноважив ОСОБА_7 отримати у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації дублікат права власності на квартиру.

Одночасно, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , (відносно яких вирок суду набрав законної сили) створюючи передумови заволодіння чужим майном, виконуючи відведені їм ролі, під час підписання вказаної довіреності, за сприянням ОСОБА_16 , який видавав себе перед ОСОБА_19 за помічника нотаріуса, і обманним шляхом під приводом підписання правочину на виготовлення дублікатів втрачених документів, надали підписати та посвідчили у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 довіреність із реєстраційним номером 2336, згідно якої ОСОБА_19 уповноважив ОСОБА_7 на свій розсуд розпоряджатися його квартирою.

Під час виготовлення втрачених потерпілим дублікатів документів, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 виявили, що окрім ОСОБА_19 власником квартири являється його матір ОСОБА_20 , користуючись тим, що остання є особою похилого віку, запевнивши ОСОБА_19 в необхідності оформлення від її імені довіреності представляти інтереси ОСОБА_20 в суді, 30 жовтня 2007 року за вказівкою ОСОБА_5 обманним шляхом, за підписом ОСОБА_19 оформили та посвідчили у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 довіреність із реєстраційним номером 3333, якою ОСОБА_20 уповноважила ОСОБА_7 на свій розсуд відчужити їх квартиру.

Придбавши право на майно (квартиру по АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) та ОСОБА_5 , діючи узгоджено між собою, з метою завуалювати незаконність своїх дій стосовно родини ОСОБА_40 , 24 листопада 2007 року, при невстановлених обставинах посвідчили у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 фіктивний договір позики із реєстраційним номером 3768, у відповідності до якого ОСОБА_19 позичив у ОСОБА_7 85850 гривень, що еквівалентно 17000 доларів США, а в разі неповернення цієї позики протягом року несе відповідальність перед нею своїм майном.

Водночас, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 й ОСОБА_6 , щоб не створювати недовіри зі сторони родини ОСОБА_40 і попередити здійсненню перешкод своїй протиправній діяльності, у цього ж нотаріуса 3 листопада та 10 грудня 2007 року нотаріально посвідчили довіреності за реєстраційними № 3440, №3973, якими ОСОБА_19 та ОСОБА_20 відповідно, уповноважили ОСОБА_7 представляти їх інтереси в суді.

На підставі даних довіреностей, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , діючи спільно зі ОСОБА_5 , який представлявся родині Матвіюків секретарем суду і своїми діями створював хибну уяву правдивості його слів, ввівши останніх в оману, розпочали судовий процес по визнанню ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Відволікши увагу потерпілих, 13 грудня 2007 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 фактично заволоділи квартирою ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , за адресою: АДРЕСА_3 , без відому останніх оформивши у приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_44 договір купівлі - продажу із реєстраційним номером 10095, згідно якого ОСОБА_7 на підставі довіреностей продала за 55490 гривень 00 копійок гр. ОСОБА_5 вищезазначену квартиру, балансовою вартістю 55489 гривень 48 копійок, середньо-ринкова вартість якої, станом на 13 грудня 2007 року, становила 350000 гривень, що у шістсот і більше разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Коли ОСОБА_19 побачив, що судовий розгляд питання, яке його цікавило, систематично переноситься і запідозрив в діях ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обман, щоб створити у родини Матвіюків хибне уявлення добросовісного виконання ними своїх обіцянок, останні, 18 грудня 2007 року відвезли ОСОБА_19 до приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 , де ОСОБА_19 склав і посвідчив заповіт із реєстраційним номером 4063, згідно якого на випадок смерті заповідає все своє майно своїй сестрі ОСОБА_45 .

Таким чином, на протязі 2007 року ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) та ОСОБА_5 , повторно, переслідуючи корисливу зацікавленість, у відповідності до заздалегідь розробленого плану і розподілених ролей, будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, шляхом обману і зловживання довірою, заволоділи майном громадян ОСОБА_19 й ОСОБА_20 , а саме, належною їм квартирою за адресою: АДРЕСА_12 , в особливо великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися в заволодінні чужим майном та придбанні права на майно шляхом обману і зловживання довірою, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілим, вчиненими у великих та в особливо великих розмірах, організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

4. Крім того, в період часу з листопада 2007 року по 10 січня 2008 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , повторно, спільно з ОСОБА_9 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою отримання значних кримінальних прибутків, у відповідності до заздалегідь розробленого ОСОБА_5 плану та розподілених ролей, будучи об`єднаним єдиним прямим умислом, шляхом обману і зловживання довірою, придбали право на майно ОСОБА_21 в особливо великих розмірах.

Так, в листопаді 2007 року, ОСОБА_5 , будучи керівником організованої групи, отримавши від ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище, відносно мешканця міста Луцька ОСОБА_21 , який проживав самостійно в окремій, приватизованій двохкімнатній квартирі по АДРЕСА_4 , не працював, зловживав спиртними напоями, розробив план заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості, кінцевою метою якого було отримання значних кримінальних прибутків за рахунок відчуження та привласнення грошової вартості відчуженого житла.

Для вчинення даного і інших злочинів, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), з відому ОСОБА_5 , залучили до складу організованої групи ОСОБА_9 , яка працювала у приватного підприємця ОСОБА_6 продавцем.

Згідно розробленого плану й розподілених ролей, ОСОБА_9 повинна була увійти в довіру до ОСОБА_21 , шляхом пригощання спиртними напоями (споювання) та оформлення фіктивного шлюбу схилити його до посвідчення на її ім`я правочину про передачу їй права власності на квартиру, розміщеної у престижному районі обласного центру, яку в подальшому відчужити.

Для досягнення своїх злочинних намірів, ОСОБА_9 , виконуючи відведену їй роль, за сприянням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , поселилась на квартирі ОСОБА_21 , і виконуючи вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) та спільно з ними, котрі забезпечували коштами та спиртним, спонукала ОСОБА_21 до систематичного надмірного вживання спиртних напоїв, увійшовши тим самим до нього в довіру. Дізнавшись про втрату останнім особистих документів - паспорта громадянина України, використали ці обставини для досягнення своєї мети.

Реалізовуючи свої злочинні наміри, які ретельно приховували, ОСОБА_9 , виконуючи відведену їй роль, за вказівкою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) та ОСОБА_5 , запропонувала ОСОБА_21 за власні кошти поновити втрачені ним документи.

Коли ОСОБА_21 вважаючи пропозицію ОСОБА_9 вигідною для себе, не підозрюючи в її діях протиправності та обману, погодився на цю пропозицію, ОСОБА_5 отримав довідку РАГСУ про сімейний стан ОСОБА_21 та надав кошти на виготовлення паспорту, а ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в свою чергу відвезли потерпілого в ВГІРФО Луцького МВ УМВС України у Волинській області, де допомогли йому виготовити новий паспорт громадянина України.

Створивши всі необхідні передумови для вчинення шахрайства, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , використовуючи безпорадний, хворобливий стан ОСОБА_21 , викликаний постійним алкогольним сп`янінням, в результаті якого останній не міг правильно оцінювати свої вчинки, 08 січня 2008 року відвезли потерпілого в податкову адміністрацію міста Луцька, де ОСОБА_5 допоміг отримати ідентифікаційний код на його ім`я та відвезли в смт. Млинів на вулицю Поліщука, де їх чекали ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Діючи узгоджено між собою, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , (відносно яких вирок суду набрав законної сили) реалізовуючи прямий умисел, обманним шляхом, під приводом реєстрації на ім`я ОСОБА_21 автомобіля, посвідчили у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 заповіт із реєстраційним номером 49, згідно якого потерпілий на випадок смерті заповів ОСОБА_9 своє майно, в тому числі квартиру, що по АДРЕСА_4 , балансовою вартістю 30516 гривень, середньо-ринкова вартість якої, станом на 08 січня 2008 року, становила 320 000 гривень, що у шістсот і більше разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_21 помер по причині загальної інтоксикації організму.

Придбавши шахрайським способом право на майно, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), з метою приховання своїх протиправних дій та створення найбільш сприятливих умов для подальшого відчуження квартири ОСОБА_21 , що по АДРЕСА_4 , 29 лютого 2008 року посвідчили у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 фіктивний договір позики із реєстраційним номером 800, згідно якого ОСОБА_9 позичила у ОСОБА_5 гроші в сумі 151500 гривень, що станом на 29.02.2008 еквівалентно 30000 доларів США, а в разі неповернення цієї позики до 01 грудня 2008 року несе відповідальність перед ним своїм майном. В подальшому ОСОБА_9 передала вказану квартиру ОСОБА_5 для подальшого її переоформлення та продажу.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися в заволодінні чужим майном та придбанні права на майно шляхом обману і зловживання довірою, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілим, вчиненими у великих та в особливо великих розмірах, організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

5. Крім того, в період часу з квітня по червень 2008 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , повторно, спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , (відносно яких вирок суду набрав законної сили) діючи з корисливих мотивів, з метою отримання значних кримінальних прибутків, у відповідності до заздалегідь розробленого ОСОБА_5 плану та розподілених ролей, будучи об`єднаними єдиним прямим умислом, шляхом обману і зловживання довірою заволоділи майном ОСОБА_22 у великих розмірах.

Так, в квітні 2008 року, ОСОБА_5 , будучи керівником організованої групи, отримавши від ОСОБА_6 інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище, відносно мешканця міста Луцька ОСОБА_22 , який проживав самостійно в окремій приватизованій однокімнатній квартирі по АДРЕСА_5 , не мав постійного місця роботи, зловживав спиртними напоями, розробив план заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості, кінцевою метою якої було отримання значних кримінальних прибутків за рахунок відчуження та привласнення грошової вартості відчуженого житла.

Для вчинення даного і інших злочинів, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залучили до складу організованої групи ОСОБА_12 і ОСОБА_10 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), котрі працювали у приватного підприємця ОСОБА_6 вантажниками.

Згідно розробленого плану й розподілених ролей, ОСОБА_10 повинен був увійти в довіру до ОСОБА_22 , зібрати детальну інформацію про власників квартири, спільно з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 шляхом пригощання спиртними напоями (споювання) отримати згоду оформити на нього автотранспорт, під приводом оформлення якого, посвідчити довіреність на ім`я ОСОБА_12 на продаж його квартири, розміщеної у престижному районі обласного центру, яку в подальшому відчужити.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), діючи у відповідності до розробленого ОСОБА_5 плану, виконуючи вказівки останнього, приїхали на квартиру ОСОБА_22 і запропонували допомогу у працевлаштуванні та одноразові заробітки, що полягали в оформленні за винагороду на його ім`я автотранспорту. Водночас, познайомили з ОСОБА_10 , як з майбутнім колегою по роботі, через якого в подальшому передавали спиртне та невеликі суми грошей, увійшовши тим самим в довіру до ОСОБА_22 .

В свою чергу, ОСОБА_10 , виконуючи відведену йому роль, пригощаючи ОСОБА_22 наданими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) спиртними напоями, дізнався, що потерпілий є єдиним власником квартири та спонукав його погодитись на пропозицію останніх, щодо оформлення автомобілів за винагороду на його ім`я.

Створивши всі необхідні передумови для вчинення шахрайства, 8 травня 2008 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), діючи за вказівкою ОСОБА_5 , використовуючи безпорадний стан потерпілого, викликаний постійним алкогольним сп`янінням, в результаті якого ОСОБА_22 не в повній мірі правильно міг оцінювати свої вчинки, відвезли останнього в смт. Млинів, де до них приєдналися ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .

Діючи узгоджено між собою, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , з відому ОСОБА_10 , (відносно яких вирок суду набрав законної сили) обманним шляхом, під приводом оформлення на ім`я потерпілого автомобілів, спонукали ОСОБА_22 підписати довіреність із реєстраційним номером 1756, якою уповноважити ОСОБА_12 розпоряджатися належною йому на праві власності квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , балансовою вартістю 7941 гривень, середньо-ринкова вартість якої станом на 19 травня 2008 року становила 115 000 гривень, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян, яку нотаріально посвідчив приватний нотаріус Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_15 .

Придбавши право на майно, ОСОБА_5 дізнався, що у ОСОБА_22 знаходяться документи про право власності на квартиру, які необхідні були для подальшого переоформлення власності, та усвідомлюючи, що останній добровільно відмовиться передати йому ці документи, діючи з корисливих мотивів, в складі організованої групи разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , через вікно проникли в квартиру потерпілого по АДРЕСА_13 , звідки таємно викрали офіційні, особливо важливі документи, а саме дві будинкові книжки, договір купівлі-продажу квартири від 13.01.2004, із реєстраційним номером 3-16, довідку ДПА про присвоєння ідентифікаційного коду, проект на квартиру та паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_22 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 з відому ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) та інших учасників злочину, в терміновому порядку, 19 травня 2008 року представивши викрадений у ОСОБА_22 договір купівлі-продажу квартири від 13.01.2004 із реєстраційним номером 3-16, оформили та посвідчили у приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_46 договір купівлі-продажу із реєстраційним номером 3633, згідно якого ОСОБА_12 на підставі довіреності виданої ОСОБА_22 , продав квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , підставній особі ОСОБА_47 за кошти в сумі 85850 гривень.

Таким чином, в період часу з квітня по червень 2008 року ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) та ОСОБА_5 , повторно, переслідуючи корисливу зацікавленість, у відповідності до заздалегідь розробленого плану та розподілених ролей, будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, шляхом обману і зловживання довірою, заволоділи майном гр. ОСОБА_22 , а саме, належною йому квартирою за адресою: АДРЕСА_5 , у великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він умисними діями, що виразилися в заволодінні чужим майном та придбанні права на майно шляхом обману і зловживання довірою, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілим, вчиненими у великих та в особливо великих розмірах, організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

6. Крім того, в період часу з листопада 2006 року по 20 квітня 2007 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання значних кримінальних прибутків, у відповідності до заздалегідь розробленого ОСОБА_5 плану та розподілених ролей, будучи об`єднаними єдиним прямим умислом, шляхом обману і зловживання довірою придбали право на майно ОСОБА_25 в особливо великих розмірах, з метою подальшого заволодіння, однак не змогли довести злочин до кінця з причин, які не залежали від їх волі.

Так, в листопаді 2006 року, ОСОБА_5 , будучи керівником організованої групи, отримавши від ОСОБА_6 , ОСОБА_7 інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище відносно мешканця міста Луцька ОСОБА_25 , який проживав в окремій однокімнатній квартирі по АДРЕСА_8 , разом з ОСОБА_13 , котра працювала у приватного підприємця ОСОБА_6 продавцем і прав на зазначену квартиру не мала, розробив план заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості, кінцевою метою якої було отримання значних кримінальних прибутків за рахунок відчуження та привласнення майна ОСОБА_25 .

Згідно розробленого ОСОБА_5 плану й розподілених ролей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , шляхом пригощання спиртними напоями «споювання», повинні були схилити ОСОБА_25 до передачі права на квартиру сторонній особі, яку в подальшому мали намір відчужити, а кошти отримані від вказаної операції привласнити та розділити між учасниками вчинення злочину.

На початковому етапі розробленого та узгодженого між усіма учасниками вчинення злочину плану, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), за дорученням ОСОБА_5 , залучили до вчинення злочину ОСОБА_16 , котрий в склад організованої групи не входив і виявив бажання придбати дану квартиру за вигідною для себе ціною.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), з відому ОСОБА_5 , працевлаштували ОСОБА_25 до себе вантажником та систематично пригощали спиртними напоями.

Після цього, використовуючи ту обставину, що ОСОБА_25 систематично знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, 20 квітня 2007 року, зловживаючи його довірою, відвезли останнього в смт. Млинів, де обманним шляхом, при невстановлених обставинах, в приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 , посвідчили заповіт із реєстраційним номером 1221, яким ОСОБА_25 заповів ОСОБА_16 на випадок його смерті все своє майно.

Вважаючи, що своїми діями придбали право на майно потерпілого, ОСОБА_16 і його спільники вчинили усі дії, які вважали необхідними та достатніми для заволодіння в подальшому квартирою по АДРЕСА_8 , середньо-ринкова вартість якої станом на 01 квітня 2007 року становила 140000 гривень, що у шістсот і більше разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян, однак злочин не було завершено з причин, що не залежали від їх волі, оскільки 25.01.2007 ОСОБА_25 , з метою запобігти будь-якому посяганню на його майно, оформив у державного нотаріуса Першої Луцької державної контори ОСОБА_48 , за реєстраційним номером 1-63, договір дарування частини квартири на свою дочку ОСОБА_49 , а інша частини квартири належала ОСОБА_50 на підставі договору купівлі-продажу із реєстраційним номером 2636, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу 16.08.2002.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися в замаху на заволодіння чужим майном та придбанні права на майно шляхом обману і зловживання довірою, вчиненими повторно, у великих та в особливо великих розмірах, організованою групою, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі винного, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

7. Крім того, в період часу з січня по квітень 2008 року, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання значних кримінальних прибутків, у відповідності до заздалегідь розробленого ОСОБА_5 плану та розподілених ролей, будучи об`єднаними єдиним прямим умислом, шляхом обману і зловживання довірою, намагалися заволодіти майном ОСОБА_51 та ОСОБА_24 в особливо великих розмірах, однак не змогли довести злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Так, в січні 2008 року, ОСОБА_5 , будучи керівником організованої групи, отримавши від ОСОБА_6 інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище відносно мешканців міста Луцька гр. ОСОБА_51 та ОСОБА_24 , котрі проживали в окремій неприватизованій трьохкімнатній квартирі по АДРЕСА_6 , не працювали, зловживали спиртними напоями, не сплачували за комунальні платежі, син яких відбував покарання в місцях позбавлення волі, розробив план заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості, кінцевою метою якої було отримання значних кримінальних прибутків за рахунок відчуження та привласнення грошової вартості відчуженого житла.

Згідно розробленого ОСОБА_5 плану й розподілених ролей останній, спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), повинні були увійти в довіру до родини ОСОБА_23 і схилити їх до продажу квартири за умови придбання іншого, дешевшого житла, а кошти отримані від вказаних операцій привласнити.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, в лютому 2008 року ОСОБА_5 , діючи у відповідності до розробленого плану, використовуючи скрутне матеріальне становище власників квартири та існування заборгованості по комунальних платежах, приїхав на квартиру ОСОБА_23 за адресою: АДРЕСА_6 , де видаючи себе за судового виконавця і залякуючи мешканців квартири безоплатною передачею в дохід держави їх помешкання, в разі непогашення існуючої заборгованості за сплату комунальних послуг, поставив незаконну вимогу протягом 40 днів погасити борг. Одночасно, усвідомлюючи, що останні не в змозі оплатити борги, посилаючись на «ЗАКОН» й демонструючи при цьому книжку з написом «Кодекс СРСР», ввівши потерпілих в оману, змусив ОСОБА_24 написати зобов`язання погасити борг, чим створив передумови заволодіння їх квартирою.

В свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), виконуючи відведену їм роль, діючи за вказівкою ОСОБА_5 , в лютому 2008 року прибули до ОСОБА_52 і ОСОБА_24 та запропонували свою допомогу в продажі квартири, на що останні відмовились, мотивуючи тим, що іншого житла вони не мають і погодяться лише на обмін своєї квартири на двохкімнатну з доплатою.

Не залишаючи своїх злочинних намірів, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи узгоджено між собою, в лютому 2008 року знову приїхали на квартиру ОСОБА_23 , де ОСОБА_5 повідомив, що термін сплати боргів закінчується і виникла загроза безкоштовно втратити житло, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запропонували здійснити обмін їх квартири на однокімнатну без доплати та передати паспорти власників квартири для підготовлення документів необхідних для її продажу.

ОСОБА_52 , будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння і не усвідомлюючи реальної загрози втратити житло, на пропозицію ОСОБА_6 та ОСОБА_7 погодився і передав свій паспорт громадянина України останнім, а ОСОБА_24 в категоричній формі відмовилась від їх пропозиції.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , упродовж лютого 2008 року неодноразово приходили на квартиру до ОСОБА_24 і шляхом пропозицій, умовлянь намагалися схилити останню погодитися обміняти належну її сім`ї квартиру на вигідних для них умовах та передати їм паспорт громадянина України ОСОБА_24 .

Не отримавши згоди власників квартири до її продажу, ОСОБА_5 в лютому 2008 року доручив іншим учасникам організованої групи - ОСОБА_9 та ОСОБА_7 піти на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 та шляхом пригощання спиртними напоями увійти в довіру до ОСОБА_24 та викрасти у неї паспорт громадянина України.

Виконуючи доручення керівника злочинного угруповання, ОСОБА_9 , як самостійно так і спільно з ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) упродовж лютого 2008 року неодноразово приїжджали на квартиру родини ОСОБА_23 , де з метою створення вигідних умов вчинення крадіжки документів пригощали їх спиртними напоями, однак не досягли своєї мети, оскільки ОСОБА_24 розкрила їх наміри і виказуючи недовіру до них, відмовлялась надмірно вживати спиртне.

Після цього, ОСОБА_7 шляхом пропозиції схилила ОСОБА_53 проникнути в житло і коли ОСОБА_24 буде спати таємно викрасти її паспорт громадянина України, який остання завжди переховувала при собі.

Виконуючи відведену роль, ОСОБА_53 за порадою ОСОБА_7 та вказівкою ОСОБА_5 в лютому 2008 року в нічний час доби (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), таємно, проти волі власників житла, з метою вчинення крадіжки документів, проникла в квартиру ОСОБА_24 , по АДРЕСА_6 , однак вчинити крадіжку не змогла, оскільки ОСОБА_24 була відсутня за місцем проживання.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися в замаху на заволодіння чужим майном та придбанні права на майно шляхом обману і зловживання довірою, вчиненими повторно, у великих та в особливо великих розмірах, організованою групою, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі винного, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

8. Крім того, в період часу з січня по червень 2008 року, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання значних кримінальних прибутків, у відповідності до заздалегідь розробленого ОСОБА_5 плану та розподілених ролей, будучи об`єднаними єдиним прямим умислом, шляхом обману і зловживання довірою, намагалися заволодіти майном гр. ОСОБА_26 в особливо великих розмірах, однак не змогли довести злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Так, в січні 2008 року, ОСОБА_5 , будучи керівником організованої групи, отримавши від ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище, відносно мешканця міста Луцька ОСОБА_26 , 1930 року народження, який будучи особою похилого віку, проживав самостійно в окремій однокімнатній квартирі, по АДРЕСА_9 , розробив план заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості.

Згідно розробленого ОСОБА_5 плану й розподілених ролей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повинні були поселити ОСОБА_8 на квартиру ОСОБА_26 , яка повинна була увійти в довіру до останнього, при необхідності оформити з ним фіктивний шлюб та схилити останнього передати їй право на квартиру, яку в подальшому відчужити, а кошти отримані від вказаної операції привласнити та розділити між членами злочинної групи.

Діючи у відповідності до розробленого плану, виконуючи відведену їм роль, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виконуючи вказівку ОСОБА_5 , в лютому 2008 року намагалися поселити на квартиру ОСОБА_26 учасника організованої групи ОСОБА_8 , а коли та відмовилась, підшукали та поселили на квартиру ОСОБА_14 , яка раніше працювала в приватного підприємця ОСОБА_6 продавцем.

Остання, не будучи обізнаною про дійсні наміри вищевказаних осіб, виконуючи їх вказівки, в лютому 2008 року поселившись на квартирі ОСОБА_26 , увійшла до нього в довіру і спонукала останнього 15 травня 2008 року зареєструвати шлюб з нею.

Створивши передумови заволодінню квартирою, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), виконуючи відведену їм ОСОБА_5 роль, обманним шляхом, під приводом оформлення заповіту на ім`я ОСОБА_14 , в травні 2008 року в денний час доби (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено) відвезли останню та ОСОБА_26 в смт. Млинів до приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 , де спільно зі ОСОБА_5 намагалися отримати згоду ОСОБА_14 заволодіти квартирою ОСОБА_54 та спонукати останнього підписати довіреність на ім`я ОСОБА_14 , якою уповноважити її відчужити вказане майно, але не змогли довести свій злочин до кінця з причин, що від них не залежали, оскільки ОСОБА_14 відмовилась виконувати вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і розповіла про їх наміри родичці ОСОБА_26 ОСОБА_55 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися в замаху на заволодіння чужим майном та придбанні права на майно шляхом обману і зловживання довірою, вчиненими повторно, у великих та в особливо великих розмірах, організованою групою, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі винного, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

9. Крім того, в травні 2008 року, ОСОБА_5 , являючись керівником організованої групи, діючи з корисливих мотивів, на підставі заздалегідь розробленого плану та розподілених ролей, будучи об`єднаним єдиним прямим умислом з іншими учасниками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), викрали офіційні особливо важливі документи ОСОБА_22 , з метою подальшого їх використання для заволодіння майном потерпілого.

Зокрема, в квітні 2008 року, ОСОБА_5 , будучи керівником організованої групи, отримавши від ОСОБА_6 інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище відносно мешканця міста Луцька ОСОБА_22 , який проживав самостійно в окремій приватизованій однокімнатній квартирі, по АДРЕСА_5 , не мав постійного місця роботи, зловживав спиртними напоями, розробив план заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості.

Для вчинення даного і інших злочинів, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залучили до складу організованої групи ОСОБА_12 і ОСОБА_10 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), котрі працювали у приватного підприємця ОСОБА_6 вантажниками.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) діючи у відповідності до розробленого ОСОБА_5 плану, виконуючи вказівки останнього, пропонуючи ОСОБА_22 допомогу у працевлаштуванні та одноразові заробітки, що полягали в оформленні за винагороду на його ім`я автотранспорту, за посередництвом ОСОБА_10 , пригощаючи ОСОБА_22 спиртними напоями, спонукали його погодитись на поїздку в смт. Млинів до приватного нотаріуса.

Створивши всі необхідні передумови для вчинення шахрайства, 8 травня 2008 року, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), діючи за вказівкою ОСОБА_5 , використовуючи безпорадний стан потерпілого, викликаний постійним алкогольним сп`янінням, в результаті якого ОСОБА_22 не в повній мірі правильно міг оцінювати свої вчинки, відвезли останнього в смт. Млинів, де до них приєдналися ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .

Діючи узгоджено між собою, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , з відому ОСОБА_10 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), обманним шляхом, під приводом оформлення на ім`я потерпілого автомобілів, спонукали ОСОБА_22 підписати довіреність із реєстраційним номером 1756 від 08 травня 2008 року, якою уповноважити ОСОБА_12 розпоряджатися належною йому на праві власності квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , балансовою вартістю 7941 гривень, середньо ринкова вартість якої, станом на 19 травня 2008 року, становила 115 000 гривень, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, яку нотаріально посвідчив приватний нотаріус Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_15 .

Придбавши ОСОБА_12 право на майно, ОСОБА_5 дізнався, що у ОСОБА_22 в квартирі знаходяться документи про право власності на його квартиру, які необхідні були для подальшого переоформлення власності та відчуження квартири, і усвідомлюючи, що останній добровільно відмовиться передати ці документи, прийняв рішення проникнути в квартиру потерпілого та заволодіти правовстановлюючими документами.

До вчинення даного злочину ОСОБА_5 залучив учасників організованої групи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Реалізовуючи злочинні наміри, ОСОБА_5 в період часу з 10 по 19 травня 2008 року в темну пору доби (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, з корисливих мотивів, в складі організованої групи разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прибули до квартири по АДРЕСА_13 , де проживав ОСОБА_22 і виявивши відсутність останнього за місцем проживання, діючи узгоджено між собою, ОСОБА_11 підсадив ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , котрі через вікно проникли в квартиру потерпілого, звідки таємно викрали дві будинкові книжки, договір купівлі-продажу квартири від 13 січня 2004 року із реєстраційним номером 3-16, довідку ДПА про присвоєння ідентифікаційного коду, проект на квартиру та паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 19 лютого 1998 року Луцьким МУ УМВС України у Волинській області на ім`я ОСОБА_22 .

Продовжуючи свої злочинні дії, 19 травня 2008 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , з відому ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інших учасників злочину, використав викрадені документи, представивши за посередництвом ОСОБА_12 викрадений у ОСОБА_22 договір купівлі-продажу квартири від 13 січня 2004 року із реєстраційним номером 3-16, приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_46 під час оформлення та посвідчення фіктивного договору купівлі-продажу, із реєстраційним номером 3633, згідно якого ОСОБА_12 , на підставі довіреності ОСОБА_22 №1756 від 08 травня 2008 року, продав квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , підставній особі ОСОБА_47 за 85850 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися у викраденні особливо важливих документів, в складі організованої групи, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

10. Крім того, в травні 2008 року, ОСОБА_5 , являючись керівником організованої групи, діючи з корисливих мотивів (наживи), на підставі заздалегідь розробленого плану та розподілених ролей, будучи об`єднаним єдиним прямим умислом з іншими учасниками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), таємно викрали паспорт громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_22 , з метою подальшого його використання для заволодіння майном потерпілого.

Зокрема, в квітні 2008 року, ОСОБА_5 , будучи керівником організованої групи, отримавши від ОСОБА_6 інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище, відносно мешканця міста Луцька ОСОБА_22 , який проживав самостійно в окремій приватизованій однокімнатній квартирі по АДРЕСА_5 , не мав постійного місця роботи, зловживав спиртними напоями, розробив план заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості.

Для вчинення даного і інших злочинів, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , залучили до складу організованої групи ОСОБА_12 і ОСОБА_10 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), котрі працювали у приватного підприємця ОСОБА_6 вантажниками.

Реалізовуючи єдиний прямий умисел, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 діючи у відповідності до розробленого плану, виконуючи вказівки ОСОБА_5 , пропонуючи ОСОБА_22 допомогу у працевлаштуванні та одноразові заробітки, що полягали в оформленні за винагороду на його ім`я автотранспорту, за посередництвом ОСОБА_10 пригощаючи спиртними напоями, спонукали його погодитись на поїздку в смт. Млинів до приватного нотаріуса.

Створивши всі необхідні передумови для вчинення шахрайства, 8 травня 2008 року, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), діючи за вказівкою ОСОБА_5 , використовуючи безпорадний стан потерпілого, викликаний постійним алкогольним сп`янінням, в результаті якого ОСОБА_22 не в повній мірі правильно міг оцінювати свої вчинки, відвезли останнього в смт. Млинів, де до них приєдналися ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .

Діючи узгоджено між собою, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , з відому ОСОБА_10 , обманним шляхом, під приводом оформлення на ім`я потерпілого автомобілів, в денну пору доби 08 травня 2008 року спонукали ОСОБА_22 підписати довіреність, реєстраційний номер 1756, якою уповноважити ОСОБА_12 розпоряджатися належною йому на праві власності квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , балансовою вартістю 7941 гривень, середньо-ринкова вартість якої станом на 19 травня 2008 року становила 115 000 гривень, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, яку, цього ж дня, нотаріально посвідчив приватний нотаріус Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_15 .

Придбавши ОСОБА_12 право на майно, ОСОБА_5 дізнався, що у ОСОБА_22 в квартирі знаходяться документи про право власності на його квартиру, які необхідні були для подальшого переоформлення власності та відчуження квартири, і усвідомлюючи, що останній добровільно відмовиться передати ці документи, прийняв рішення проникнути в квартиру потерпілого та заволодіти правовстановлюючими документами.

До вчинення даного злочину ОСОБА_5 залучив учасників організованої групи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Реалізовуючи злочинні наміри, ОСОБА_5 в період часу з 10 по 19 травня 2008 року, в денну пору доби (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з корисливих мотивів, в складі організованої групи разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прибули до квартири по АДРЕСА_13 , де проживав ОСОБА_22 і виявивши відсутність останнього за місцем проживання, діючи узгоджено між собою, ОСОБА_11 підсадив ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , котрі через вікно проникли в квартиру потерпілого, звідки таємно викрали окрім двох будинкових книжок, договору купівлі-продажу квартири від 13 січня 2004 року, із реєстраційним номером 3-16, довідки ДПА про присвоєння ідентифікаційного коду, проекту на квартиру і паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 19 лютого 1998 року Луцьким МУ УМВС України у Волинській області на ім`я ОСОБА_22 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися у незаконному заволодінні (викраденні) паспорта, вчиненими з корисливих мотивів, в складі організованої групи, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

11. Крім того, 13 лютого 2007 року, ОСОБА_5 , являючись керівником утвореної ним злочинної групи, діючи з корисливих мотивів, у відповідності до заздалегідь розробленого ним плану та розподілених ролей, будучи об`єднаним єдиним прямим умислом з активними членами цього кримінального угрупування ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 (відносно яких, постановлено вирок суду), який в склад організованої групи не входив, одночасно, під час заволодіння шахрайським шляхом майном громадянина ОСОБА_18 в особливо великих розмірах, з метою використання підробленого документа, 13 лютого 2007 року підробили договір купівлі продажу з реєстраційним номером 306.

Зокрема, в грудні 2006 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , отримавши від ОСОБА_8 інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище відносно мешканця міста Луцька ОСОБА_18 , що проживав в окремій, не приватизованій однокімнатній квартирі по АДРЕСА_2 , розробили план заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості.

Для вчинення даного і інших злочинів вони залучили до складу організованої групи ОСОБА_8 .

Діючи у відповідності до розробленого плану, ОСОБА_8 , виконуючи відведену їй роль, поселилась на квартирі ОСОБА_18 , котрий на той час пройшов курс лікування в наркологічному диспансері і взагалі не вживав спиртних напоїв, та схилила його до їх надмірного вживання.

Одночасно, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) прийняли останнього на роботу вантажником, чим увійшли до нього в довіру, систематично пригощаючи спиртним, доводячи ОСОБА_18 до стану залежності від алкоголю.

Для досягнення своїх злочинних намірів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), з відому і за дорученням ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_18 , 20 листопада 2006 року отримали від нього нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 довіреність із реєстраційним номером 3144 на приватизацію житла, на підставі якої в терміновому порядку оформили на його ім`я право власності на квартиру по АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), умисно створюючи умови безперешкодного заволодіння чужим майном, на виконання вказівки ОСОБА_5 , довели ОСОБА_27 до стану сильного алкогольного сп`яніння, що позбавляв його можливості адекватно сприймати дійсність, а ОСОБА_16 виконуючи попередні домовленості з вказаними особами, 28 грудня 2006 року відвіз потерпілого в смт. Млинів, де посприяв оформити і нотаріально посвідчити у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 довіреність із реєстраційним номером 3647, згідно якої ОСОБА_18 уповноважив ОСОБА_8 управляти та розпоряджатися його майном.

Отримавши можливість розпоряджатися майном ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , реалізовуючи єдиний прямий умисел, намагалися використати цей правочин, оформивши договір купівлі-продажу квартири, однак не змогли довести злочин до кінця, оскільки приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_28 відмовилась посвідчити на основі довіреності правочин та ініціювала призупинення на 10 діб здійснення нотаріальної діяльності, предметом якої була вищезазначена квартира, так як правомірність оформлення довіреності викликала у неї сумніви, а від ОСОБА_18 дізналася про відсутність його доброї волі відчужити квартиру.

Не залишаючи наміру заволодіти квартирою ОСОБА_18 , яку в подальшому мали намір відчужити, ОСОБА_5 на початку лютого 2007 року організував підроблення договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири без відому її власника, доручивши ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) підшукати підставну особу, яка б видала себе за ОСОБА_18 та оформила б від його імені правочин на відчуження квартири.

В свою чергу, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), за вказівкою ОСОБА_5 , підшукали і обіцяючи винагороду та пригощаючи спиртним, схилили гр. ОСОБА_17 , котрий періодично працював у приватного підприємця ОСОБА_6 вантажником, видати себе за ОСОБА_18 та оформити від імені останнього договір купівлі-продажу квартири.

Коли ОСОБА_17 погодився на їх пропозицію, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , 13 лютого 2007 року, з метою запобігання викриття їх обману, шляхом здійснення зачіски, придали його зовнішньому вигляду схожості на ОСОБА_18 та відвезли на вулицю Медведєва в місті Луцьку в кафе «Варенична», де їх чекав ОСОБА_5 і спільно з ним навчили виконувати підпис подібний підпису ОСОБА_18 .

Здійснивши всі необхідні дії, спрямовані на досягнення бажаного результату, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з відому ОСОБА_6 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), в цей же день, відвели ОСОБА_17 до приватного нотаріуса Луцького нотаріального округу ОСОБА_29 , де останній видаючи себе ОСОБА_18 , без відому останнього, виконав підпис за ОСОБА_18 в договорі купівлі продажу квартири, по АДРЕСА_2 , що був в подальшому зареєстрований в єдиному реєстрі правочинів під № 306 від 13 лютого 2007 року.

Заволодівши квартирою ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , приховуючи свою злочинну діяльність та дії членів організованої групи, 20 лютого 2007 року використав підроблений договір купівлі-продажу за реєстраційним номером 306 від 13 лютого 2007 року, надавши приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_31 під час оформлення і посвідчення фіктивного договору купівлі-продажу за реєстраційним номером 543, згідно якого нібито ОСОБА_32 продала йому квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за ціну явно нижчу від купівельної 21885 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися у підробленні документа, який видається та посвідчується приватним нотаріусом, який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання іншою особою, вчиненими в складі організованої групи, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

12. Крім того, 20 лютого 2007 року, ОСОБА_5 , являючись керівником організованої групи, діючи з корисливих мотивів, у відповідності до заздалегідь розробленого плану та розподілених ролей, будучи об`єднаним єдиним прямим умислом з іншими учасниками ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , з їх відому, з метою використання підробленого документа, одночасно під час заволодіння шахрайським шляхом майном громадянина ОСОБА_18 в особливо великих розмірах, використав підроблений договір купівлі продажу із реєстраційним номером 306 від 13 лютого 2007 року.

Зокрема, в грудні 2006 року ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , отримавши від ОСОБА_8 інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище, відносно мешканця міста Луцька ОСОБА_18 , що проживав в окремій, не приватизованій однокімнатній квартирі, по АДРЕСА_2 , розробили план заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості.

Для вчинення даного і інших злочинів вони залучили до складу організованої групи ОСОБА_8 .

Діючи у відповідності до розробленого плану, ОСОБА_8 , виконуючи відведену їй роль, поселилась на квартирі ОСОБА_18 , котрий на той час пройшов курс лікування в наркологічному диспансері і взагалі не вживав спиртних напоїв.

Одночасно, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) прийняли останнього на роботу вантажником, чим увійшли до нього в довіру, систематично пригощаючи спиртним.

Для досягнення своїх злочинних намірів, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 з відому і за дорученням ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_18 , 20 листопада 2006 троку отримали від нього нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 довіреність за реєстраційним номером 3144 на приватизацію житла, на підставі якої в терміновому порядку оформили на його ім`я право власності на квартиру по АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , умисно створюючи умови безперешкодного заволодіння чужим майном, на виконання вказівки ОСОБА_5 , довели ОСОБА_18 до стану сильного алкогольного сп`яніння, що позбавляв його можливості адекватно сприймати дійсність, а ОСОБА_16 виконуючи попередні домовленості з вказаними особами, 28 грудня 2006 року відвіз потерпілого в смт. Млинів, де посприяв оформити і нотаріально посвідчити у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу ОСОБА_15 довіреність за реєстраційним номером 3647, згідно якої ОСОБА_18 уповноважив ОСОБА_8 управляти та розпоряджатися його майном.

Отримавши можливість розпоряджатися майном ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), реалізовуючи єдиний злочинний умисел, намагалися використати цей правочин, оформивши договір купівлі-продажу квартири, однак не змогли довести свій умисел до кінця, оскільки приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_28 відмовилась посвідчити на основі довіреності правочин та ініціювала призупинення на 10 діб здійснення нотаріальної діяльності, предметом якої була вищезазначена квартира, так як правомірність оформлення довіреності викликала у неї сумніви, а від ОСОБА_18 дізналася про відсутність його доброї волі відчужити квартиру.

Не залишаючи наміру заволодіти квартирою ОСОБА_18 , яку в подальшому мали намір відчужити, ОСОБА_5 організував підроблення договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири без відому її власника, доручивши ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 підшукати підставну особу, яка б видала себе за ОСОБА_18 та оформила б від його імені правочин на відчуження квартири.

В свою чергу, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_5 , підшукали і обіцяючи винагороду, схилили гр. ОСОБА_17 , котрий періодично працював у приватного підприємця ОСОБА_6 вантажником, видати себе за ОСОБА_18 та оформити від імені останнього договір купівлі-продажу квартири.

Коли ОСОБА_17 погодився на їх пропозицію, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , 13 лютого 2007 року, з метою запобігання викриття їх обману, шляхом здійснення зачіски придали його зовнішньому вигляду схожості на ОСОБА_18 та відвезли на вулицю Медведєва в місті Луцьку в кафе «Варенична», де їх чекав ОСОБА_5 і спільно з ним навчили виконувати підпис подібний підпису ОСОБА_18 .

Здійснивши всі необхідні дії, спрямовані на досягнення бажаного результату, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з відому ОСОБА_6 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), в цей же день, відвели ОСОБА_17 до приватного нотаріуса Луцького нотаріального округу ОСОБА_29 , де останній видаючи себе ОСОБА_18 , без відому останнього, виконав підпис за ОСОБА_18 в договорі купівлі продажу квартири по АДРЕСА_2 , що був в подальшому зареєстрований в єдиному реєстрі правочинів під № 306.

Заволодівши квартирою ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , приховуючи свою злочинну діяльність та дії членів керованої ним злочинної групи, 20 лютого 2007 року, повторно, завідомо знаючи, що договір купівлі-продажу за реєстраційним номером 306, від 13 лютого 2007 року підроблений, умисно, з метою використання завідомо підробленого документа, діючи з корисливих мотивів, використав цей документ шляхом надання приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_31 під час оформлення і посвідчення фіктивного договору за реєстраційним номером 543, згідно якого нібито ОСОБА_32 продала йому квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за ціну явно нижчу від купівельної 21885 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися у використанні завідомо підробленого документа, повторно, в складі організованої групи, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

13. Крім того, в лютому 2008 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), діючи з корисливих мотивів, у відповідності до заздалегідь розробленого плану та розподілених ролей, будучи об`єднаним єдиним прямим умислом, з метою подальшого використання під час замаху на заволодіння майном ОСОБА_51 , ОСОБА_24 , вчинили замах на таємне викрадення паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_24 .

Зокрема, в січні 2008 року, ОСОБА_5 , будучи керівником організованої групи, отримавши від ОСОБА_6 інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище відносно мешканців міста Луцька ОСОБА_51 , ОСОБА_24 , котрі проживали в окремій неприватизованій трьохкімнатній квартирі, по АДРЕСА_6 , не працювали, зловживали спиртними напоями, не сплачували за комунальні платежі, син відбував покарання в місцях позбавлення волі, розробив план заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, в лютому 2008 року, ОСОБА_5 , діючи у відповідності до розробленого плану, використовуючи скрутне матеріальне становище власників квартири та існування заборгованості по комунальних платежах, приїхав на квартиру ОСОБА_24 , де видаючи себе за судового виконавця і залякуючи мешканців квартири безоплатною передачею в дохід держави їх помешкання в разі непогашення існуючої заборгованості по сплаті комунальних платежів, поставив незаконну вимогу протягом 40 днів погасити борг. Одночасно, усвідомлюючи, що останні не в змозі оплатити борги, посилаючись нібито на «ЗАКОН» й демонструючи при цьому книжку з написом «Кодекс СРСР», ввівши потерпілих в оману, змусив ОСОБА_24 написати зобов`язання погасити борг, чим створив передумови заволодіння їх квартирою.

В свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), виконуючи відведену їм роль, діючи за вказівкою ОСОБА_5 в лютому 2008 року прибули до ОСОБА_52 і ОСОБА_24 та запропонували свою допомогу в продажі квартири, на що останні відмовились, мотивуючи тим, що іншого житла вони не мають і погодяться лише на обмін своєї квартири на двохкімнатну з доплатою.

Не залишаючи своїх намірів, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) та ОСОБА_5 діючи узгоджено між собою, в лютому 2008 року повторно приїхали на квартиру ОСОБА_24 , де ОСОБА_5 повідомив, що термін сплати боргів закінчується і виникла загроза безкоштовно втратити житло, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запропонували здійснити обмін їх квартири на однокімнатну без доплати та передати паспорти власників квартири для підготовлення документів необхідних для її продажу.

ОСОБА_52 , будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння і не усвідомлюючи реальної загрози втратити житло, погодився і передав свій паспорт громадянина України останнім, а ОСОБА_24 в категоричній формі відмовилась від їх пропозиції.

Не отримавши згоди власниці квартири до її продажу, ОСОБА_5 організував вчинення крадіжки особистого документу гр. ОСОБА_24 , доручивши активним членам керованого ним злочинного угрупування ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , шляхом пригощання спиртним увійти в їх довіру та викрасти у ОСОБА_24 її паспорт громадянина України.

Виконуючи доручення керівника злочинного угрупування, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), за дорученням ОСОБА_5 , попередньо зібравши інформацію про те, що мешканка і співвласниця квартири по АДРЕСА_6 ОСОБА_24 переховує свій паспорт громадянина України при собі, в лютому 2008 року неодноразово приїжджали на вищевказану квартиру та з метою створення вигідних умов вчинення крадіжки пригощали спиртним, однак не досягли своєї мети, оскільки ОСОБА_24 розкрила їх наміри і виказуючи недовіру до них, відмовлялась надмірно вживати спиртне.

Зрозумівши, що шляхом споювання ОСОБА_24 заволодіти документом не вдасться, ОСОБА_7 в лютому 2008 року, шляхом пропозиції схилила ОСОБА_53 проникнути в житло і коли ОСОБА_24 буде спати, таємно викрасти її приватний документ.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, ОСОБА_9 виконуючи відведену їй роль, за порадою ОСОБА_7 та вказівкою ОСОБА_5 , з метою вчинення крадіжки документів, в лютому 2008 року в нічний час доби (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), порушуючи конституційне право родини ОСОБА_23 на недоторканість житла, таємно, без згоди власників, проникла в квартиру ОСОБА_23 , по АДРЕСА_6 , однак вчинити крадіжку не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки ОСОБА_24 була відсутня за місцем проживання.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися в організації вчинення замаху на викрадення паспорту, вчиненими в складі організованої групи, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

14. Крім того, в лютому 2008 року, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, у відповідності до заздалегідь розробленого плану та розподілених ролей, будучи об`єднаним єдиним прямим умислом, з метою таємного викрадення паспорту громадянина України ОСОБА_24 , за сприянням ОСОБА_7 , організував проникнення ОСОБА_9 в житло, чим порушили конституційне право недоторканості житла.

Так, приблизно в лютому 2008 року, ОСОБА_5 , будучи керівником організованого ним злочинного угрупування, умисно, діючи з корисливих мотивів і керуючись метою незаконного заволодіння майном та паспортом мешканки міста Луцька ОСОБА_24 , розробив детальний план викрадення приватного документу, вчинення якого доручив іншим учасникам організованої групи ОСОБА_7 і ОСОБА_9 (відносно яких вирок суду набрав законної сили).

Діючи згідно заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), за дорученням ОСОБА_5 , попередньо зібравши інформацію про те, що мешканка і співвласниця квартири, по АДРЕСА_6 , ОСОБА_24 переховує свій паспорт громадянина України при собі, неодноразово приїжджали на вищевказану квартиру та з метою створення вигідних умов вчинення крадіжки пригощали спиртним, однак не досягли своєї мети, оскільки ОСОБА_24 розкрила їх наміри і виказуючи недовіру до них, відмовлялась надмірно вживати спиртне.

Зрозумівши, що шляхом споювання ОСОБА_24 заволодіти документом не зможуть, ОСОБА_7 , шляхом пропозиції схилила ОСОБА_53 проникнути в житло і коли ОСОБА_24 буде спати, таємно викрасти її приватний документ.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, ОСОБА_9 виконуючи відведену їй роль, за порадою ОСОБА_7 та вказівкою ОСОБА_5 , з метою вчинення крадіжки документів, в лютому 2008 року в нічний час доби (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), таємно, без згоди власників, проникла в квартиру ОСОБА_24 , по АДРЕСА_6 , чим порушила конституційне право родини ОСОБА_23 на недоторканість житла.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, що він своїми умисними діями, що виразилися в проникненні у житло, що порушують недоторканість житла громадян, вчиненими в складі організованої групи, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

15. Крім того, в травні 2008 року, ОСОБА_5 , являючись керівником організованої групи, діючи з корисливих мотивів, на підставі заздалегідь розробленого плану та розподілених ролей, будучи об`єднаним єдиним прямим умислом з іншими учасинками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), з метою заволодіння майном ОСОБА_22 та таємного викрадення офіційних, особливо важливих документів потерпілого й паспорту громадянина України, проникли в його житло, чим порушили конституційне право недоторканості житла.

Так, орієнтовно 10 травня 2008 року, ОСОБА_5 , шляхом обману і зловживання довірою, придбавши право на майно ОСОБА_22 та довідавшись, що у останнього в квартирі знаходяться документи про право власності на його квартиру, які необхідні були для подальшого переоформлення власності та відчуження квартири, та усвідомлюючи, що останній добровільно відмовиться передати ці документи, вирішив заволодіти документами проти волі потерпілого.

На підготовчому етапі вчинення даного злочину, ОСОБА_5 , як керівник організованої групи, розробив в загальних рисах план вчинення злочину, що полягав у проникненні в квартиру потерпілого та заволодінні зазначеними документи, яке вирішив вчинити особисто разом з іншими учасниками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Реалізовуючи злочинні наміри, ОСОБА_5 , в період часу з 10 по 19 травня 2008 року в нічний час доби (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, з корисливих мотивів і керуючись метою незаконного заволодіння документами, в складі організованої групи разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), прибули до квартири, по АДРЕСА_13 , де проживав ОСОБА_22 . Виявивши відсутність останнього за місцем проживання, діючи узгоджено між собою, порушуючи конституційне право ОСОБА_22 на недоторканість його житла, ОСОБА_11 підсадив ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , котрі таємно, без згоди власників, через вікно проникли в квартиру потерпілого, звідки таємно викрали дві будинкові книжки, договір купівлі-продажу квартири від 13 січня 2004 року із реєстраційним номером 3-16, довідку ДПА про присвоєння ідентифікаційного коду, проект на квартиру та паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий, 19 лютого 1998 року Луцьким МУ УМВС України у Волинській області на ім`я ОСОБА_22 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, що він своїми умисними діями, що виразилися в проникненні у житло, що порушують недоторканість житла громадян, вчиненими в складі організованої групи, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

16. Крім того, в період часу з січня по квітень 2008 року, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, у відповідності до заздалегідь розробленого плану та розподілених ролей, будучи об`єднаним єдиним прямим умислом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), самовільно присвоїв владні повноваження судового виконавця з метою використання їх при заволодінні шляхом обману і зловживання довірою майном ОСОБА_56 , ОСОБА_24 .

Так, в січні 2008 року, ОСОБА_5 , будучи керівником організованої групи, отримавши від ОСОБА_6 інформацію про склад сім`ї, місце проживання, спосіб життя, матеріальне становище відносно мешканців міста Луцька ОСОБА_51 , ОСОБА_24 , котрі проживали в окремій неприватизованій трьохкімнатній квартирі, по АДРЕСА_6 , не працювали, зловживали спиртними напоями, не сплачували за комунальні платежі, син відбував покарання в місцях позбавлення волі, розробив план заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, який полягав у скоєнні протиправної операції у сфері нерухомості.

Згідно розробленого плану й розподілених ролей, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили) повинні були увійти в довіру до родини ОСОБА_23 і схилити до продажу квартири за умови придбання іншого, дешевшого житла, а кошти отримані від вказаних операцій привласнити.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, в лютому 2008 року, ОСОБА_5 , діючи у відповідності до розробленого плану, використовуючи скрутне матеріальне становище власників квартири та існування заборгованості по сплаті комунальних платежів, приїхав на квартиру ОСОБА_24 , де самовільно присвоїв владні повноваження, видаючи себе за судового виконавця і залякуючи мешканців квартири безоплатною передачею в дохід держави їх помешкання в разі непогашення існуючої заборгованості, поставив незаконну вимогу протягом 40 днів погасити борг. Одночасно, усвідомлюючи, що останні не в змозі оплатити борги, посилаючись нібито на «ЗАКОН» й демонструючи при цьому книжку з написом «Кодекс СРСР», ввівши потерпілих в оману стосовно свого дійсного статусу, змусив ОСОБА_24 , яка насправді вважала ОСОБА_5 судовим виконавцем, написати зобов`язання погасити борг, чим створив передумови заволодіння їх квартирою.

В свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), виконуючи відведену їм роль, діючи за вказівкою ОСОБА_5 , в лютому 2008 року прибули до ОСОБА_52 і ОСОБА_24 та запропонували свою допомогу в продажі квартири, на що останні відмовились, мотивуючи тим, що іншого житла вони не мають і погодяться лише на обмін своєї квартири на двохкімнатну з доплатою.

Не залишаючи своїх злочинних намірів, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 діючи узгоджено між собою, в лютому 2008 року повторно приїхали на квартиру ОСОБА_24 , де ОСОБА_5 , використовуючи невірне уявлення останніх щодо його дійсного статусу, повідомив, що термін сплати боргів закінчується і виникла загроза безкоштовно втратити житло, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запропонували здійснити обмін їх квартири на однокімнатну без доплати та передати паспорти власників квартири для підготовлення документів необхідних для її продажу.

ОСОБА_52 , будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння і не усвідомлюючи реальної загрози втратити житло, погодився і передав свій паспорт громадянина України останнім, а ОСОБА_24 в категоричній формі відмовилась від їх пропозиції.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 видаючи себе за судового виконавця, спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відносно яких вирок суду набрав законної сили), упродовж лютого 2008 року неодноразово приходили на квартиру до ОСОБА_24 і шляхом пропозицій, умовлянь намагалися схилити останню погодитися обміняти належну її сім`ї квартиру на вигідних для них умовах та передати їм паспорт громадянина України на імя ОСОБА_24 , однак остання в категоричній формі відмовилась від їх пропозицій.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, що він своїми умисними діями, що виразилися в самовільному присвоєнні владних повноважень, поєднаними із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, вчиненими в складі організованої групи, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

17. Крім того, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ №576 від 12.10.1992, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, в невстановлений час, незаконно придбав кистень.

В подальшому, вказаний кистень ОСОБА_5 умисно, без передбаченого законом дозволу, транспортував, переміщуючи в належному йому автомобілі марки «Додж-авенжер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту виявлення працівниками міліції, та вилучення в нього 6 серпня 2008 року близько 20 год. 00 хв. в м. Луцьку.

Згідно висновку експерта № 615 від 10 грудня 2008 року, кистень вилучений з автомобіля марки «Додж-авенжер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , відноситься до не клинкової зброї ударно-дробильної дії і являється холодною зброєю.

Таким чином, ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися в носінні іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

Заслухавши клопотання прокурора, клопотання захисника ОСОБА_4 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , клопотання ОСОБА_5 , враховуючи письмові заяви підозрюваного ОСОБА_5 та потерпілих, які, кожен зокрема, не заперечували щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Так, кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 2 ст. 263 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), про які повідомлено про підозру ОСОБА_5 , згідно зі ст.12 КК України є, відповідно, кримінальним проступком, не тяжким та особливо тяжкими злочинами, санкція статті за найтяжчі злочини, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 року позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 49 КК особа, яка вчинила особливо тяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло 15 років.

Згідно з ч 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Частина 3 ст. 49 КК України встановлює, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Приписами ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК України та у порядку, встановленому КПК України.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Частиною першою статті 49 КК України встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року (справа № 735/1121/20, провадження № 13-26кс22) міститься висновок щодо застосування норми права, відповідно до якого у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 . 15-річний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, враховуючи час вчинення останнього злочину 06.08.2008, сплинув 06.08.2023 року, тобто ще під час досудового слідства.

У матеріалах провадження міститься письмова згода підозрюваного ОСОБА_5 на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності, підписана ним особисто.

Адвокат ОСОБА_4 , який здійснює захист ОСОБА_5 з метою забезпечення дотримання його прав, свобод і законних інтересів, підтвердив позицію свого підзахисного щодо наявності добровільної згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також те, що процесуальні права та обов`язки підозрюваного/обвинуваченого у кримінальному провадженні йому зрозумілі та додаткових роз`яснень не потребують.

З моменту вчинення злочину сплив як диференційований строк, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України, так і загальний п`ятнадцятирічний строк, передбачений ч. 2 ст. 49 КК України.

Відомості про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень відсутні. Зазначене підтверджується вимогою ДІ МВС України від 25.03.2025.

Підстав, які б виключали застосування положень ст. 49 КК України у даному випадку, немає.

З огляду на сплив загального 15-ти річного строку притягнення до кримінальної відповідальності, приписи ч. 2 ст. 49 КК України про зупинення перебігу давності у зв`язку з ухиленням від досудового слідства або суду до ОСОБА_5 не можуть бути застосовані, а застосуванню підлягають положення п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України.

Таким чином, закриття кримінального провадження при встановленні обставин, передбачених ст. 284 КПК України, при висловленні особою письмової згоди у клопотанні, яка міститься у матеріалах кримінального провадження, згоди на звільнення його від кримінальної відповідальності, та відсутність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 надав таку згоду не особисто та не добровільно, суд вважає за можливе прийняти відповідне рішення про закриття у даному кримінальному провадженні. Аналогічна правова позиція висловлена і у правовій позиції Великої Палати ВС від 02.02.2023 (справа №735/1121/20, провадження №13-26кс22), у постанові ВС від 02.03.2023 (справа №382/1118/21, провадження №51-3492км22).

За таких обставин, клопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.5 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.03.2018 задоволено клопотання прокурора та звернутор в дохід держави заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 162400 грн, внесену 06.11.2017 ОСОБА_57 .

Таким чином, рішення щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження відсутні.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, за клопотанням власника передати на потреби ЗСУ та знищити.

Судові витрати, згідно ст.124, 126 КПК України, що підтверджені документально, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , що відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 17.06.2020 (справа 598/1781/17).

Арешт, накладений на майно, згідно постанови слідчого від 14.08.2008 скасувати.

Керуючись ст.ст. 284 - 286, 288, 314 КПК України, ст. ст. 12, 44, 49 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.5 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальностіза вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 357 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 353 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), ч. 2 ст. 263 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), на підставі п. 5 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000047 щодо нього закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази:

-автомобіль марки «Dodge Avenger» р.н.з. НОМЕР_2 , що зберігається на території Управління стратегічних розслідувань у Волинській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (м.Луцьк, вул.Загородня, 5а) передати на потреби Збройних Сил України;

-пістолет «ПГШ 790 Шмайсер № К 000 6912 та магазин, споряджений 5-ма патронами, що передані на зберігання до Луцького МВ УМВС України у Волинській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 1 252 (одну тисячу двісті п`ятдесят дві) грн 99 (дев`яносто дев`ять) коп. судових витрат у справі за проведення експертиз.

Арешт, накладений на майно, згідно постанови слідчого від 14.08.2008 скасувати.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1