Справа № 646/1813/24
№ провадження 1-кп/646/307/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000769 від 11.07.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровськ Луганської області, громадянки України, з середньою технічною освітою, не заміжньої, офіційно не працевлаштованої, перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у невстановлений в ході досудового розслідування так і під час судового засідання час, за місцем спільного з ОСОБА_6 мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел направлений на збут наркотичного засобу, обіг якого заборонено, діючи умисно, протиправно, без відома свого співмешканця ОСОБА_6 , який з липня 2023 року по теперішній час перебуває на амбулаторному лікуванні у ТОВ «Медичний центр «Шанс»» та отримував у певних дозах (із розрахунку лікарських призначень) в якості медикаменту наркотичний засіб, обіг якого заборонено - метадон, взяла, тобто придбала у вищевказаний спосіб, та почала його зберігати з метою подальшого збуту.

Так, 08.08.2023 в період часу з 09 год. 40 хв. по 10 год. 00 хв., обвинувачена ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на збут наркотичного засобу, метадону, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у формі збуту наркотичного засобу, бажаючи настання наслідків, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Квіткінська, на території домоволодіння №10, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно здійснила збут громадянину з вигаданими анкетними даними « ОСОБА_7 », особисті дані якого змінено в порядку ст. ст. 7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», отримавши від останнього грошову винагороду у сумі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень, 1 (один) блістер таблеток із надписом «Методон-3Н», в якому 10 (десять) таблеток у контурній упаковці, загальною масою 5,0417 г., які згідно висновку судової експертизи матеріалів речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якої заборонено - метадон. Маса метадону в перерахунку на масу таблеток, становить 0,2470 г.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно збула наркотичний засіб, обіг якої заборонено метадон, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Крім цього, обвинувачена ОСОБА_4 , у невстановлений в ході досудового розслідування і в ході судового засідання час, за місцем спільного з ОСОБА_6 мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел направлений на збут наркотичного засобу, обіг якого заборонено, діючи умисно, повторно, протиправно, без відома свого співмешканця ОСОБА_6 , який з липня 2023 року по теперішній час перебуває на амбулаторному лікуванні у ТОВ «Медичний центр «Шанс»» та отримував у певних дозах (із розрахунку лікарських призначень) в якості медикаменту наркотичний засіб, обіг якого заборонено - метадон, взяла, тобто придбала у вищевказаний спосіб, та почала його зберігати з метою подальшого збуту.

Так, 18.12.2023 в період часу з 11 год. 10 хв. по 11 год. 15 хв, обвинувачена ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на збут наркотичного засобу, метадону, з корисливих мотивів, повторно, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у формі збуту наркотичного засобу, бажаючи цього, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Квіткінська, на території домоволодіння №10, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно здійснила збут громадянину з вигаданими анкетними даними « ОСОБА_8 » особисті дані якого змінено в порядку ст. ст. 7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», отримавши від останнього грошову винагороду у сумі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень, 1 (один) блістер таблеток із надписом «Методон-3Н», в якому 10 (десять) таблеток у контурній упаковці, загальною масою 5,0780 г., які згідно висновку судової експертизи матеріалів речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якої заборонено - метадон. Маса метадону в перерахунку на масу таблеток, становить 0,2496 г.

Своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_4 , всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно повторно збула наркотичний засіб, обіг якої заборонено метадон, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій обвинуваченоїОСОБА_4 за ч. 1 ст. 307 КК України, незаконне придбання, зберігання та збут наркотичного засобу і за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання та збут наркотичного засобу, вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, як вони викладені в обвинувальному акті, визнала про те, що за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 вона мешкає зі своїми малолітніми дітьми. ЇЇ сім`я переселенці та перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи. З початком війни вона втратила роботу, діти маленькі за віком, тому важко було знайти роботу, допомагати їй нікому, оскільки вона сирота. З 2023 року її співмешканець перебував на амбулаторному лікуванні у ТОВ «Медичний центр «Шанс»» та отримував у в якості медикаменту метадон. Вона взяла метадон та зберігала з метою збуту. 08.08.2023 в період часу з 09 год. 40 хв. по 10 год. 00 хв., знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Квіткінська, на території домоволодіння №10, збула за грошову суму 650 гривень один блістер таблеток із надписом «Методон-3Н». Крім того, 18.12.2023 в період часу з 11 год. 10 хв. по 11 год. 15 хв. також здійснила збут за один блістер таблеток із надписом «Методон-3Н», отримавши гроші у сумі 650 гривень. Кошти їй були потрібні, щоб прокормити своїх малолітніх дітей, так як вона не могла їх залишити на самоті в пошуках для себе роботи, їх виховує одна, матеріально ніхто не допомагає. Щиро розкаялася у вчиненому, просила суд суворо її не карати і застосувати ст. 75 КК України, зазначивши, що вчинила кримінальне правопорушення вперше у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Шкодує про вчинене нею, запевнила, що більш такого не повториться. Вона зростала сиротою і їй би не хотілось, щоб її діти теж не були сиротами.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 визнала себе винною повністю і не оспорює викладені в обвинувальному акті обставини скоєного кримінального правопорушення, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, немає сумніву в добровільності та істинності позиції обвинуваченої, суд, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин у справі, які ніким не оспорюються, обмежившись показаннями обвинуваченої і дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині даних, що характеризують її особу. Суд роз`яснив учасникам судового розгляду застосування та наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України.

Показання обвинуваченої відповідають обставинам та пред`явленому їй обвинуваченню.

Суд вважає винною обвинувачену ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, за які вона підлягає покаранню.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, обставини, що впливають на її покарання.

ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, які є тяжкими злочинами відповідно до ч. 5 ст.12 КК України.

Дослідженням даних про особу обвинуваченої встановлено наступне.

ОСОБА_4 з повною середньою технічною освітою, 17.08.2022 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, не заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря-нарколога у КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не перебуває, до КНП «Обласний психоневрологічний диспансер № 3» ХМР впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не зверталася, раніше не судима.

Обставини, що пом`якшують покарання, в силу ст. 66 КК України, встановлено визнання вини, щире каяття .

Обставин, що обтяжують покарання, в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 суди зобов`язані дотримуватись загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому обвинуваченій за скоєні злочини має бути призначене покарання, яке необхідне і достатнє для виправлення та попередження з її боку нових злочинів.

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Тобто, конфіскація майна, як додаткове покарання, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, є обов`язковим.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжким злочином, відношення особи до скоєних кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченої, думку сторони обвинувачення, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна та остаточно визначити покарання за правилами ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Окремо суд враховує, що злочинам, пов`язаним з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для населення, економіки та суспільства в цілому, оскільки неконтрольований обіг наркотичних засобів та психотропних речовин належить до глобальних проблем сучасності.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Враховуючи наявність пом`якшуючих обставин, таких як визнання вини, як на досудовому розслідуванні так і під час судового розгляду, щире каяття ОСОБА_4 , відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вперше притягається до кримінальної відповідальності, ненастання від її дій тяжких наслідків, розмір збутих наркотичних засобів, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, ставлення її до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність нести покарання. Сукупність вказаних обставин пом`якшує покарання і суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання обвинуваченій та про наявність підстав для призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 2 ст. 307 КК України, однак не є достатньою для застосування інституту звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Підстав для застосування положень ст.75 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даними статтями можуть бути застосовані.

На думку суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також не суперечить таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився, клопотань про обрання чи продовження такого запобіжного заходу до суду не надходило, тому беручи до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, встановлених ст. 178 КПК України, враховуючи вид та міру покарання, який призначається судом ОСОБА_4 , суд вважає за доцільне обрати їй запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

У відповідності до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні зобов`язання виконувати покладені судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 378 КПК України передбачено, що, за наявності в обвинуваченого неповнолітніх дітей, які залишилися без нагляду, непрацездатних батьків, баби, діда, прабаби, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і залишилися без нагляду, суд зобов`язаний одночасно з ухваленням вироку порушити окремою ухвалою питання перед службою в справах дітей або відповідним органом опіки та піклування, органом соціального захисту населення про необхідність влаштування цих неповнолітніх, непрацездатних або встановлення над ними опіки чи піклування.

Виходячи із загальних засад кримінального судочинства, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, ці правила можуть бути застосовані й при вирішенні питання про взяття особи під варту.

Відповідно до Законів України "Про охорону дитинства", «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", «Про соціальні послуги" і «Про соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю", а також згідно з п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ № 866 від 24.09.2008, безпосереднє ведення справ та координація діяльності щодо забезпечення захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

Під час судового розгляду судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 взята на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , незаміжня, є матір`ю двох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно серії НОМЕР_1 від 19.06.2013, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10.03.2016.

Таким чином, існують всі підстави для звернення до Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради питання про необхідність влаштування малолітніх дітей обвинуваченої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або встановлення над ними опіки чи піклування, у зв`язку з ухваленням обвинувального вироку з призначенням покарання у виді позбавлення волі.

Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.

Долю інших речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 174, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та призначити їй покарання:

-ч. 1 ст. 307 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

-ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є її власністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (місяців) позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є її власністю.

Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 затримати та через установу для попереднього ув`язнення направити до установи відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду, а також покласти строком на два місяці обов`язки, передбачені п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-не відлучатись без дозволу прокурора або суду із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_2 );

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_4 покласти на ВП № 1 ХРУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Речові докази:

-один експертний сейф-пакет № 2601511 з пояснювальним написом «Харківський НДЕКЦ МВС,СВ-19/121-24/95-НЗПРАП від 03.01.2024» всередині якого дві капсули, загальною масою 0,3925г. у контурній чарунковій упаковці знищити після набрання вироком законної сили;

-один експертний сейф-пакет № 2601512 з пояснювальним написом « Харківський НДЕКЦ МВС,СЕ-19/121-24/96-НЗПРАП від 03.01.2024»,в якому знаходиться 10 таблеток у контурній упаковці, які містять у своєму складі наркотичний засіб-метадон, маса якого в перерахунку на масу таблеток становить 0,2497г.,один експертний сейф-пакет з пояснювальним написом СЕ-19/121-24/96-НЗПРА метадон в обсязі 0,2496 г., експертний сейф-пакет з пояснювальним написом СЕ-19/121-24/95-НЗПРАП метадон, запіклон в обсязі 0,3438г., 0,0140г., один експертний сейф-пакет з пояснювальним написом СЕ-19/121-24/98-НЗПРА метадон в обсязі 0,686г., які поміщені до камери зберігання речових доказів УЛТ МТЗ ГУМВС України в Харківській області знищити після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід Держави витрати, пов`язані з залученням експерта за результатами експертних досліджень, що у загальному розмірі складає 11 756,64 грн.

Прокурору та обвинуваченій копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду - направити його копію.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_4 - з моменту вручення їй копії вироку в той же строк.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. В іншому разі вирок набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційного суду, якщо його не буде скасовано.

Головуючий ОСОБА_1