ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 584/488/17 Номер провадження 11-кп/814/54/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0000013, за апеляційними скаргами прокурора відділу Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2021 стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Манухівка Путивльского району Сумьскої області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, перебуваю чого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 виправдано за ч. 2 ст. 121 КК України в зв`язку з недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.

Вирішено долю речових доказів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 07 січня 2017 року у вечірній час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі домогосподарства по АДРЕСА_2 , де проживав потерпілий ОСОБА_11 , під час сварки із останнім, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, взяв у руки знайдену у дворі дерев`яну палицю, після чого умисно наніс ОСОБА_11 три удари цією палицею по голові. При цьому, після кожного удару потерпілий падав та три рази бився потиличною та боковою частиною голови об лист шиферу та заліза, які є конструктивними елементами стіни розташованого поруч сараю. Після чого ОСОБА_8 припинив побиття потерпілого та покинув місце події, забравши із собою знаряддя злочину, яке потім викинув неподалік. Внаслідок дій обвинувачуваного ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у виді садна перенісся, садна по зовнішній поверхні правого променево-зап`ястного суглобу, садна голови в лобно-тім`яній області зліва, садна лобу справа, рани верхньої губи справа зі сторони порожнини роту, множинних забійних ран волосистої частини голови, забою та здавлення речовини головного мозку, перелому кісток основи та склепіння черепу, субдуральної пластичної гематоми, від яких той помер на місці події.

Таким чином органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Суд першої інстанції за результатами судового розгляду, відповідно до вироку, прийшов до висновку недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив, що сторона обвинувачення не довела винуватість ОСОБА_8 поза розумним сумнівом у висунутому йому обвинуваченні.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок Глухівського міськрайонного суду Полтавської області від 17.02.2021 стосовно ОСОБА_8 ., скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

На підтвердження своїх вимог прокурор зазначає, що у кримінальному провадженні зібрані достатні, належні та допустимі докази, які підтверджують наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Зазначає, що суд неправильно відніс протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 від 09.01.2017 до недопустимих доказів, у в зв`язку з порушенням права на захист, оскільки з моменту затримання підозрюваного до кримінального провадження було залучено захисника за призначенням, який мав повноваження здійснювати захист ОСОБА_8 протягом усього строку досудового розслідування.

Також зазначає, що відносно ОСОБА_8 перевірялись незаконні методи досудового розслідування. Кримінальне провадження за ч.2 ст.365 КК України було закрито.

Крім того, прокурор зазначає, що судом було неправильно відображено показання свідків, висновки судово-медичних експертиз тощо.

Представник потерпілого ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 також просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати, та ухвалити новий, яким останнього визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та потерпілих на підтримку своїх апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти поданих апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши часткове судове слідство, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині виправдувального вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення і мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався та не навів переконливих мотивів, з яких дійшов висновку про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбачених ч.2 ст.121 КК України.

Так обвинувачений ОСОБА_8 у суді першої та апеляційної інстанції вину у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_11 не визнав та зазначав що у день загибелі потерпілого не зустрічав та не бив.

Колегія суддів критично оцінює такі показання обвинуваченого, оскільки досліджені під час апеляційного розгляду докази у своїй сукупності

спростовують такі свідчення ОСОБА_8 .

Так, із протоколу огляду місця події від 08.01.2027 (т.1, а.с.150), вбачається, що по АДРЕСА_2 , де виявлено тіло потерпілого ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 5 від 20.02.2020 (т.1, а.с. 139) безпосередньою причиною смерті гр. ОСОБА_11 явилась ВЧМТ яка супроводжувалась забоєм та здавленням речовини головного мозку, переломом кісток основи та склепіння черепу, субдуральною пластинчатою гематомою. Смерть настала 07.01.17 року. При дослідженні трупу ОСОБА_11 виявлені тілесне ушкодження у вигляді: садна перенісся розміром 1x0,5 см, садно по зовнішній поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу, розміром 2x1 зліва, садно голови в лоно- тім`яній ділянці зліва розміром 2x1см. Садно лобу справа розміром 0,5x0,5см, рана верхньої губи справа зі сторони порожнини рота розміром 1x0,5см. Множинні забійні рани волосистої частини голови, відкрита черепно мозкова травма, забій та здавлення речовини головного мозку, перелом кісток основи та склепіння черепа, субдуральна пластинчаста гематома. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від дії тупого твердого предмету циліндричної форми, де довжина переважає поперечне січення, що підтверджується характером ушкоджень, індивідуальні та конструктивні особливості травмуючого знаряддя в характері ушкоджень не відобразились, і утворились вірогідніше всього в термін та при обставинах вказаних в постанові. Садно перенісся, садно по зовнішній поверхні правого зап`ястного суглобу, садно голови садно лобу справа відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. ВЧМТ, забій та здавлення речовини головного мозку, перелом кісток основи та склепіння черепу, субдуральна пластинчаста гематома відноситься до тяжких, по ознаку небезпеки для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, забій та здавлення речовини головного мозку, перелом кісток основи та склепіння черепу, субдуральна пластинчата гематома знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Потерпілому було заподіяно що найменше 6 ударів, визначити послідовність нанесення ударів не представляється можливим. Всі вище зазначені тілесні ушкодження були заподіяні в один і той-же проміжок часу з невеликим інтервалом між собою. Всі виявлені тілесні ушкодження на тілі трупу гр. ОСОБА_11 є прижиттєвими. Між нанесенням тілесних ушкоджень, що знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті, пройшов проміжок часу не більше 30-40 хв. 12. Після отримання тілесних ушкоджень, враховуючи їх тяжкість та кількість, потерпілий не міг самостійно виконувати цілеспрямовані дії, тобто пересуватись, кричати, звати на допомогу. В момент заподіяння тілесних ушкоджень, ймовірніше всього, потерпілий спочатку знаходився в вертикальному положенні лицем до нападника, а згодом в горизонтальному положенні.

Із дослідженого колегією суддів слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 та відеозапису до нього (т.2, а.с. 24) вбачається, що ОСОБА_8 розповів та візуально відобразив обставини конфлікту з потерпілим ОСОБА_11 , місцезнаходження знаряддя злочину дерев`яної палиці, кількість та локалізацію ударів та орієнтовне місце, де обвинувачений викинув знаряддя злочину.

При цьому колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що під час проведення даної слідчої дії присутній захисник ОСОБА_12 , у протоколі мається підпис підозрюваного ОСОБА_8 про роз`яснення його прав, останній від підпису не відмовлявся та з цих підстав незгоду з протоколом не висловлював.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що під час проведення слідчого експерименту було порушено право ОСОБА_8 на захист, колегія суддів зазначає, що надані суду матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про те, що захисник ОСОБА_13 , з яким уклала договір матір обвинуваченого ОСОБА_8 , був обізнаний про проведення слідчої дії та мав намір брати у ній участь, та, у зв`язку з цим, вчасно або із запізненням, звертався з відповідним клопотанням до слідчого або прокурора.

Також, колегія суддів вважає безпідставними висновку суди першої інстанції щодо будь-якого протиправного впливу працівників поліції на ОСОБА_8 під час затримання та проведення слідчого експерименту, так як дана обставина була предметом досудового розслідування кримінального провадження №0000531 від 27.10.2017 за ч.2 ст.365 КК України та постановою слідчого прокуратури Сумської області від 17.01.2019 указане кримінальне провадження було закрито за відсутністю події кримінального правопорушення (т.3, а.с.189), Крім того, протиправний вплив на ОСОБА_8 працівниками поліції перевірявся також під час службового розслідування УКР ГУНП в Сумській області, та указані ОСОБА_8 неправомірні дії працівників поліції також не знайшли свого підтвердження (т.3, а.с.193).

Під час додаткового огляду місця події 06.02.2017 (т.2, а.с.41), у місці на яке указував підозрюваний ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, було віднайдено два предмети, схожі за описом на дерев`яні палиці, якими ОСОБА_8 наніс удари потерпілому ОСОБА_11 .

Згідно висновку експерта №90 від 03.03.2017 (т.2, а.с.56), при проведенні медико-криміналістичної експертизи на клапті шкіри потерпілого ОСОБА_11 , яка вилучена з лобно - тім`яної ділянки, виявлено забійну рану, яка могла утворитися від однократної ударної дії тупого твердого предмету. Враховуючи морфологічні особливості рани, а саме характер країв: нерівні, звивисті, стоншені та їх осадження; особливості кінців, а саме надриви нижнього кінця, можна припустити, що травмуючий предмет мав циліндричну ударну поверхню, з шириною контактуючої поверхні до 1,1 см. В області країв та стінок пошкодження виявлено поодинокі сліди заліза, що свідчить про забруднення слідами заліза в невеликій кількості. Дане ушкодження могло утворитися внаслідок дії дерев`яної палки, представленої на експертизу, чи іншого предмета з аналогічними конструктивними особливостями. Позитивний результат кольорової хімічної реакції на клапті шкіри у вигляді поодиноких накладень на краях та стінках пошкодження, може свідчити не тільки про те, що до складу знаряддя входило залізо, а і про випадкове забруднення знаряддя водопровідною водою чи речовиною, що містила залізо (річний пісок, грунт, шлак та інше). Оскільки при дослідженні, місцями на поверхні палки виявлено фонове забруднення слідами заліза в невеликій кількості, не виключена можливість перенесення часток заліза з дерев`яної палки на шкіру, при їх контакті.

За указаних обставин, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування відшукано знаряддя злочину дерев`яну палицю, якою ОСОБА_11 були нанесені удари в область голови.

Відповідно до висновку комплексної судово-медичної експертизи від 21.04.2020 № 51 (т.4, а.с.2) у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження: голови - рани лобної ділянки справа з переходом на ділянку перенісся, лівої щоки з переходом на нижню повіку лівого ока, лобно-тім`яної ділянки, правої завушної ділянки, потиличної ділянки; крововиливи в м`які покрови голови з внутрішньої поверхні в проекції ран; вдавлений перелом лобної кістки по середній лінії з переходом на кістки склепіння та основи черепа; крововилив під твердою мозковою оболонкою в обох лобно-тім`яних ділянках; садна чола справа, в ділянці спинки носа, лобно-тім`яної ділянки зліва; рана внутрішньої поверхні верхньої губи справа. Правої верхньої кінцівки - садно задньої поверхні ділянки правого променево-зап`ясткового суглобу. Вказані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупих предметів по механізму удару, тиснення, тертя-ковзання, прогину, вигину.

Згідно описання тілесних ушкоджень судово-медичним експертом, усі вони спричинені за життя, незадовго до настання смерті.

Черепно-мозкова травма (ЧМТ) - це сукупність ушкоджень м`яких покровів голови, порушення цілісності кісток черепа та ушкодження тканини головного мозку, його оболонок, судин, нервів. Враховуючи велику кількість тілесних ушкоджень в ділянці голови потерпілого (рани, перелом кісток склепіння та основи черепа, крововиливи під твердою мозковою оболонкою), їх різнобічну локалізацію, мікроскопічні ознаки забою головного мозку, наявність пластинчастого крововиливу під твердою мозковою оболонкою, такий об`єм черепно-мозкової травми у потерпілого утворився від багаторазової дії травмуючих предметів.

Загалом компоненти черепно-мозкової травми не можуть розглядатися окремо, відповідно, відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_11 має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених 17.01.1995 року наказом МОЗ України №6) і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Інші тілесні ушкодження (садно перенісся, рана верхньої губи, садно правої верхньої кінцівки мають ознаки легких тілесних ушкоджень і не знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті.

Ідентифікуючі властивості травмуючого предмета (предметів) в тілесних ушкодженнях не відобразилися, що не дає можливості його (їх) конкретизувати. Загалом усі тілесні ушкодження є характерними для дії тупих предметів (предмета) з обмеженою контактуючою поверхнею. За даними медико-криміналістичної експертизи рана лобно- тім`яної ділянки, вилученої з трупа ОСОБА_11 , утворилася внаслідок дії тупого предмета, який може мати циліндричну ударну поверхню з шириною контактуючої поверхні до 1,1см.

Рани голови утворилися в місцях дії травмуючої сили. В місці прикладення травмуючого предмета з обмеженою поверхнею в лобно-тім`яну ділянку спричинені рана, вдавлений перелом лобної кістки з відходженням від нього тріщин на кістки склепіння та основи черепа. Аналогічних характер ран лобної ділянки справа та лобно-тім`яної ділянки, їх паралельне розташування на невеликій відстані одна від одної, орієнтація кінців ран на 11 і 5 годин циферблату годинника, вказує, що вони спричинені внаслідок дії травмуючого предмета в одному напрямку (спереду назад, незначно зверху вниз та під однаковим кутом до осі голови), що можливе при знаходженні потерпілого та нападника в одному положенні, без зміни направлення удару і в дуже короткий проміжок часу (один за одним).

Враховуючи різносторонню локалізацію інших тілесних ушкоджень голови, в процесі нанесення ударів змінювалося напрямки дії травмуючого предмета (спереду-назад, зверху-вниз, ззаду-наперед, справа наліво), при цьому могло змінюватися як положення потерпілого до травмуючого предмета, так і предмета до потерпілого.

Локалізація тілесних ушкоджень може вказувати на не менш як восьмиразове прикладення травмуючої сили в ділянку голови, не менш як одноразове в ділянку зовнішньої поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу. Від одного травмуючого впливу могло виникнути декілька тілесних ушкоджень, так і декількаразові травматичні впливи в одну ділянку можуть проявитися одним тілесним ушкодженням. Об`єктивних даних, які б дозволили встановити послідовність спричинення тілесних ушкоджень, немає.

Рана лобної ділянки справа у ОСОБА_11 могла утворитися за обставин, вказаних та продемонстрованих обвинуваченим ОСОБА_8 під час проведення з ним слідчого експерименту 09.01.2017 року, тобто, від продемонстрованого нанесеного першого удару палицею в праву лобну ділянку статиста, могла утворитися рана лобної ділянки справа з переходом на перенісся та лівої щоки. Враховуючи розташування цих ран, направлення їх кінців, більш ймовірно, що вони спричинені одноразовою дією травмуючого предмета, при можливій зміні положення голови або предмета в момент удару.

Продемонстроване нанесення двох інших ударів не співпадає з локалізацією та направленням країв ран, виявлених на трупі ОСОБА_11 при продемонстрованому нанесенні другого удару, місце прикладення палиці на статисті (тім`яна ділянка по ходу стріловидного шва ближче до тім`яних бугрів) не співпадає з локалізацією (лобно-тім`яна ділянка) та направленням країв рани, виявленої на трупі. При продемонстрованому третьому ударі, місце прикладення предмета обвинуваченим відповідає правій скронево- тім`яній ділянці, що не співпадає з локалізацією та направленням рани (права завушна ділянка) на трупі. ОСОБА_8 не було продемонстровано спричинення ран потиличної ділянки, ран верхньої губи, саден лобної ділянки, садна перенісся, садна ділянки правого променево-зап`ясткового суглобу. Локалізація та характер рани потиличної ділянки, не виключає можливості утворення її в процесі падіння та ударі об тупий предмет з обмеженою поверхнею.

Враховуючи характер, форму, розміри локалізацію ран: лобної ділянки справа з переходом на перенісся та ліву нижню повіку і щоку, лобно-тім`яної ділянки, правої завушної ділянки; характер перелому лобної кістки, з врахуванням даних медико- криміналістичної експертизи, не можна виключити можливості спричинення даних тілесних ушкоджень наданою на експертизу дерев`яною палицею або іншим предметом, який має аналогічні конструктивні особливості.

Виявлена при медико-криміналістичній експертизі шматка шкіри з лобно- тім`яної ділянки трупа ОСОБА_11 , невелика кількість забруднення слідами заліза на краях та стінках рани, може свідчити про фонове забруднення предмета, в тому числі і дерев`яної палиці, любою речовиною, до складу якої входить залізо.

Піддаючи аналізу указану вище судово-медичну експертизу від 21.04.2020 № 51 у взаємозв`язку з обставинами вчиненого злочину, колегія суддів звертає увагу на те, що злочин вчинений у темну пору доби, на місці злочину відсутнє освітлення, а сам обвинувачений ОСОБА_8 перебував у стані сп`яніння, під час слідчого експерименту щодо деяких ударів висував припущення, у яку саме частину голови потерпілого ОСОБА_11 він влучав палкою, а тому певні розбіжності між локалізацією ударів на голові потерпілого та відображеними ОСОБА_8 ударами, враховуючи обстановку вчиненого злочину, є логічними та не спростовують причетності ОСОБА_8 до вчиненого злочину.

Аналізуючи досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України є доведеною поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину з підстав непереконливості наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Стаття 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, доказування тих чи інших обставин злочину часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Таким чином, у даному випадку, винуватість ОСОБА_8 підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів, з якими не узгоджуються непослідовні версії обвинуваченого та свідків захисту щодо обставин кримінального провадження, а тому досліджену сукупність доказів колегія суддів кладе в основу винуватості ОСОБА_8 як належні, допустимі, достовірні і достатні для визнання його вини.

На підставі викладеного, апеляційним судом встановлено і визнано доведеним, що ОСОБА_8 , що 07 січня 2017 року близько 17:30 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі домогосподарства по АДРЕСА_2 , де проживав потерпілий ОСОБА_11 , під час сварки із останнім, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, взяв у руки знайдену у дворі дерев`яну палицю, після чого умисно наніс ОСОБА_11 три удари цією палицею по голові. При цьому, після кожного удару потерпілий падав та три рази бився потиличною та боковою частиною голови об лист шиферу та заліза, які є конструктивними елементами стіни розташованого поруч сараю. Після чого ОСОБА_8 припинив побиття потерпілого та покинув місце події, забравши із собою знаряддя злочину, яке потім викинув неподалік. Внаслідок дій обвинувачуваного ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у виді садна перенісся, садна по зовнішній поверхні правого променево-зап`ястного суглобу, садна голови в лобно-тім`яній області зліва, садна лобу справа, рани верхньої губи справа зі сторони порожнини роту, множинних забійних ран волосистої частини голови, забою та здавлення речовини головного мозку, перелому кісток основи та склепіння черепу, субдуральної пластичної гематоми, від яких той помер на місці події.

Вказані дії ОСОБА_8 кваліфікуються за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Торкаючись виду та розміру покарання, яке слід призначити обвинуваченому колегія суддів зазначає наступне.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, у відповідності до ст.65 КК України, колегія суддів враховує, що ним вчинено тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи.

Даними про особу обвинуваченого встановлено, що він вину у вчиненому злочині не визнав, є осудним, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання (т.2, а.с.71).

Обставин, що пом`якшують покарання, колегією суддів не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання, апеляційний суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Із врахуванням наведеного, апеляційний вважає, що реальне покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Оскільки злочин, за який ОСОБА_8 засуджено даним вироком, вчинено ним до 20.06.2017, останньому слід зарахувати період тримання під вартою з 08.01.2017 по 27.08.2017 на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону 838-VIII від 26.11.2015) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (т.1, а.с.242).

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 420, 615 КПК України, колегія суддів,-,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора відділу Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2021 стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання період тримання під вартою з 08.01.2017 по 27.08.2017 на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону 838-VIII від 26.11.2015) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в розмірі 5157 грн. 36 коп.

Речові докази по справі - залишити у розпорядженні органу досудового розслідування.

Касаційна скарга на вирок суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3