УХВАЛА

20 січня 2025 року

м. Київ

справа № 203/3969/18

провадження № 51-202ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року стосовно виправданого ОСОБА_4 ,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення стосовно ОСОБА_4 .

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Так, обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції. Також слід враховувати, що відповідно до

ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, прокурор, хоча і послався у своїй скарзі на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушення норм кримінального процесуального закону, як на підстави перегляду оскаржуваного судового рішення апеляційного суду, проте, по суті, доводи касаційної скарги прокурора фактично зводяться до неповноти судового розгляду, незгоди з наданою цим судом оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, посилаючись на невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК, прокурор стверджує, що апеляційний суд не надав оцінки доводам його апеляційної скарги та не навів переконливих мотивів на їх спростування. При цьому прокурор не конкретизує, які саме доводи його апеляційної скарги були залишені поза увагою апеляційним судом, а наведені у касаційній скарзі твердження прокурора фактично зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду, викладеними в оскаржуваній ухвалі.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року стосовно виправданого ОСОБА_4 , залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3