ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000290 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною ухвалою від 21 жовтня 2024 року накладено арешт на мобільний телефон марки «Iphone 14 pro», серійний номер НОМЕР_1 , з сім-карткою; два сім холдера оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ; 6 купюр номіналом 100 євро кожна; 3 купюри номіналом 50 євро кожна; 10 купюр номіналом 200 євро кожна; 1 купюру номіналом 500 євро; 2 купюри номіналом 100 доларів США кожна; грошові кошти в сумі 5900 гривень 00 копійок; предмет, що зовні схожий на штик-ніж у чохлі, шляхом заборони їх користування, розпорядження та відчуження до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що арешт майна необхідний з метою забезпечення можливого збереження речових доказів, та можливої конфіскації майна.

В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки за місцем проживання ОСОБА_8 був проведений обшук та вилучені речі, власницею яких є остання. При цьому, адвокат зазначає, що клопотанням не доведено наявність ознак речових доказів на вилучених речах. Крім цього грошові кошти є законно набутим майном.

Також адвокат вказує, що строк на оскарження ухвали слідчого судді не пропущений, так як ОСОБА_8 не повідомлялася про розгляд клопотання, а 10 січня 2025 року адвокат отримав копію рішення.

В апеляційному суді адвокат підтримав вимоги апеляційної скарги, та зазначив, що ОСОБА_8 проживає разом з ОСОБА_9 .

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого про арешт майна та надані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Вирішуючи питання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що в даному випадку термін слід поновити задля не порушення права доступу до правосуддя.

Так, згідно до матеріалів клопотання слідчим відділенням поліції №8 Дніпровського районного управління поліції ГУ НП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000290 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України.( а.с.7-9)

15 жовтня 2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України.(а.с.29-67)

Того ж дня, слідчим проведено обшук за участю ОСОБА_9 в якого було вилучено мобільний телефон, грошові кошти, два сім холдера оператора мобільного зв`язку «Київстар» предмет, що зовні схожий на штик-ніж у чохлі.(а.с.20-24) Також, слідчий визнав вилучене у ОСОБА_9 майно речовим доказом.(а.с.25-28)

Окрім цього, слідчий подав клопотання про арешт майна, а слідчий суддя наклав арешт і з такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене у ОСОБА_9 майно, з тих підстав, що вказане воно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах даного кримінального провадження, а також останній є підозрюваним, тому можлива конфіскація майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Доводи апеляційної скарги, що майно належить ОСОБА_8 під час апеляційного перегляду не підтвердженні, так як з протоколу огляду видно, що в проведенні слідчої дії приймав участь лише ОСОБА_9 , який будь-яких заперечень в протоколі обшуку не зазначив.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк захиснику на оскарження ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року, якою накладено арешт на мобільний телефон марки «Iphone 14 pro», серійний номер НОМЕР_1 , з сім-карткою; два сім холдера оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ; 6 купюр номіналом 100 євро кожна; 3 купюри номіналом 50 євро кожна; 10 купюр номіналом 200 євро кожна; 1 купюру номіналом 500 євро; 2 купюри номіналом 100 доларів США кожна; грошові кошти в сумі 5900 гривень 00 копійок; предмет, що зовні схожий на штик-ніж у чохлі, шляхом заборони їх користування, розпорядження та відчуження до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4