Справа №463/9364/24
Провадження №1-кс/463/3173/25
У Х В А Л А

07 квітня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000069 від 14.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-4 КК України, -

встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000069 від 14.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-4 КК України.

Просить суд:

1. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.11.2024 року у справі №463/9364/24, на наступне майно:

-грошові кошти в розмірі 6 100 дол. США (номіналом «100 доларів» в кількості 61 шт.) та 900 Євро (номіналом «50 євро» в кількості 18 шт.);

-мобільний телефон «Iphone 13» із встановленою сім-картою НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 :

-мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Мі А3» з ІМЕІ: НОМЕР_3 .

2. Повернути грошові кошти в розмірі 6 100 дол. США (номіналом «100 доларів» в кількості 61 шт.) та 900 Євро (номіналом «50 євро» в кількості 18 шт.), мобільний телефон «Iphone 13» із встановленою сім-картою НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , -мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Мі А3» з ІМЕІ: НОМЕР_3 власникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.11.2024 року у справі №463/9364/24 у кримінальному провадженні №0000069 від 14.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201-4 КК України накладено арешт на майно, яке вилучено в ході проведення обшуку 30.10.2024 року за місцем проживання ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: - грошові кошти номіналом «100 доларів» в кількості 61 шт. та номіналом 50 євро» в кількості 18 шт.; - мобільний телефон «Iphone 13» із встановленою сім-картою НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 : - мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Мі А3» з ІМЕІ: НОМЕР_3 .

Вважає, що станом на даний час існують підстави для скасування арешту на грошові кошти та мобільні телефони, які були вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 . Так, з моменту накладення арешту на грошові кошти та мобільні телефони минуло вже 4 місяці та за цей час ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру. Також у слідчого було достатньо часу для огляду вилученого майна та для перевірки причетності такого до вчинення кримінальних правопорушень.

Окрім цього, зазначила, що вилучені грошові кошти розмірі 6100 дол США та 900 Євро не мають жодного відношення до кримінального провадження, про що свідчать наступні обставини. Так, вказані грошові кошти ОСОБА_4 отримав внаслідок продажу двох земельних ділянок. Зокрема, 02.10.2020 року ОСОБА_4 було продано дві земельні ділянки за адресою: Львівська обл., с. Зимна Вода, кадастрові номера: :03:000:0211 та :03:000:0208 за 300 768 грн. (по 150 384 грн. кожна земельна ділянка), що станом на 20.10.2020 року дорівнювало 10 602 дол. США. При цьому, вказані земельні ділянки первинно належали дідові та батькові ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно, який вирішив подарувати такі ділянки своєму синові та внуку. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 узгодили між собою, що земельні ділянки буде зареєстровано лише за ОСОБА_4 , однак після продажу таких земельних ділянок отримані грошові кошти буде поділено між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порівну. Таким чином, вилучені грошові кошти належать ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частинах. Отже, ОСОБА_4 та його батько у законний спосіб отримали грошові кошти у розмірі 6 100 дол США та 900 Євро. Останні не є фігурантами кримінального провадження, відтак арешт фактично є втручанням у право власності та право на мирне володіння своїм майном. Також немає підстав вважати, що вилучені грошові можуть бути здобуті злочинним шляхом і можуть мати сліди неправомірного походження.

Зазначила, що вилучені грошові кошти та мобільні телефони не можуть бути речовими доказам у розумінні ст. 98 КПК України, оскільки такі не зберегли на собі жодних слідів вчинення кримінального правопорушення, такі не були об`єктом кримінально протиправних дій та не набуті кримінально протиправним шляхом. Відтак, вилучені кошти та мобільні телефони не мають жодного відношення до кримінального провадження №0000069 від 14.03.2024 року та не можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відтак, накладений арешт на мобільні телефони, а також на грошові кошти у сумі 6 100 доларів США та 900 Євро, з урахуванням отримання їх у законний спосіб ОСОБА_4 та його батьком ОСОБА_5 , є таким, що направлений на порушення права власності та не відповідає потребам даного кримінального провадження. Таким чином, вважає, що потреби даного кримінального провадження не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника, як накладення арешту на вилучені грошові кошти у сумі 6 100 доларів США та 900 Євро та мобільні телефони, та порушують справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

З огляду на викладене, на думку заявника, є підстави для скасування арешту на грошові кошти у сумі 6 100 доларів США та 900 Євро та мобільні телефони, які були вилучені в ході обшуку за адресою:

АДРЕСА_1 тому в порядку ст.174 КПК України звернулася до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

ОСОБА_4 до судового засідання подав заяву про розгляду клопотання у його відсутності, клопотання підтримує та просить скасувати арешт.

Детектив ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000069 від 14.03.2024, до судового засідання подав клопотання про розгляду справи у його відсутності. Щодо суті клопотання зазначив, що заперечує проти скасування арешту з мобільних телефонів, оскільки щодо таких в межах кримінального провадження призначено комп`ютерно-технічну експертизу.

Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно та матеріали клопотання про скасування такого, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна(ч. 10 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у ч. 2 ст. 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов:

- вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

- вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено судом, Підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000069 від 14.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-4 КК України.

Досудовим розслідування з`ясовано, що група осіб, а саме, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , діючи за попередньою змовою групою осіб у змові з керівниками благодійних організацій «Благодійний фонд «Авто Прима АП» () ОСОБА_26 , «Благодійний фонд «Авто донор для ЗСУ» () ОСОБА_27 , «Благодійний фонд «Авто турбота 4х4» () ОСОБА_28 , «Благодійний фонд «24 Легіон» () ОСОБА_29 , а також з іншими благодійними організаціями, з метою отримання прибутку, організували контрабанду транспортних засобів, які у відповідності до п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України належать до підакцизних товарів, шляхом їх переміщення через митний кордон України у спосіб умисного подання до митного органу як підстави для переміщення документів, які містять завідомо неправдиві відомості щодо пільгового ввезення автомобілів під виглядом гуманітарної допомоги, що підлягають обов`язковому декларуванню відповідно до законодавства з питань митної справи, та необхідні для підтвердження дотримання встановлених законодавством заборон і обмежень щодо переміщення транспортних засобів через митний кордон України.

В ході проведення досудового розслідування з метою всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування по даному кримінальному провадженні, 30.10.2024 детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 07.10.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено майно, з клопотанням про накладення арешту на які звернувся детектив.

Майно, вилучене в ході проведення обшуку постановою детектива від 30.10.2024 року визнано речовими доказами по справі.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12.11.2024 року (справа №463/9364/24, Провадження №1-кс/463/8840/24) накладено арешт (із забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись) на майно, яке вилучено в ході проведення обшуку 30.10.2024 за місцем проживання ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема:

-грошові кошти в розмірі 6 100 дол. США (номіналом «100 доларів» в кількості 61 шт.) та 900 Євро (номіналом «50 євро» в кількості 18 шт.);

-мобільний телефон «Iphone 13» із встановленою сім-картою НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 :

-мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Мі А3» з ІМЕІ: НОМЕР_3 .

Таким чином, підставою арешту відповідних об`єктів, став той факт, що постановою детектива від 31.10.2024 зазначені об`єкти визнано речовими доказами у Кримінальному проваджені, оскільки вони містять ознаки речового доказу у відповідності до положень ст. 98 КПК України. Зокрема, є засобами та предметами вчинення кримінального правопорушення, містить відомості, які мають значення для досудового розслідування, та можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також набуті в результаті вчинення такого. При вирішенні питання про арешт слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати щодо відповідності вказаного майна критеріям речового доказу, передбачених ст. 98 КПК України.

У відповідності до Ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.11.2024 року метою арешту відповідних об`єктів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КК України є забезпечення збереження речового доказу.

Крім того, під час вирішення питання про накладення арешту слідчий суддя врахував, що таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, а встановлені в ході судового розгляду обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого заходу забезпечення як арешт. При цьому, слідчим суддею не встановлено доказів завдання негативних наслідків внаслідок застосування арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у разі необхідності забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Виходячи із зазначеного, арешт на майно з метою його збереження як речового доказу накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи у випадку встановлення слідчим суддею наявності достатніх підстав вважати щодо відповідності такого майна критеріям речового доказу (ст. 98 КПК України) та необхідності такого арешту, та для вирішення даного питання не є обов`язковим встановлення факту перебування такої особи у певному процесуальному статусі у кримінальному провадженні.

Як встановлено слідчим суддею в ході дослідження Ухвали арешт на грошові кошти та мобільні телефони накладено обґрунтовано, вказані в Ухвалі підстава, мета та необхідність такого арешту відповідає положенням чинного законодавства.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини слідчий суддя дійшов висновку що майно, на яке накладено арешт, є об`єктом кримінально протиправних дій, тобто, відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України є речовим доказом. Вказаних обставин в ході розгляду клопотання про скасування арешту майна не спростовано.

Крім того, оцінюючи доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення як арешт грошових коштів та мобільних телефонів, слідчий суддя враховує, що на теперішній час досудове розслідування у Кримінальному провадженні не завершено, арешт такого майна у вигляді заборони користування, відчуження та розпорядження необхідний для забезпечення збереження речового доказу у Кримінальному провадженні, а отже скасування арешту на даній стадії досудового розслідування не забезпечить належної схоронності вказаного майна, може призвести до пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження відповідних Об`єктів, інших негативних наслідків, що зі свого боку зашкодить подальшому проведенню досудового розслідування, скасування арешту вказаного майна на даному етапі досудового розслідування не сприятиме досягненню дієвості Кримінального провадження.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що потреба у подальшому застосуванні арешту наразі не відпала, а з огляду на обґрунтованість накладеного арешту, підстави для скасування арешту, накладеного на грошові кошти та мобільні телефони, наразі відсутні.

Оцінюючи доводи адвоката про те, що вилучені грошові кошти, на які накладено арешт, є особистими заощадженнями ОСОБА_4 від продажу 02.10.2020 року двох належних йому земельних ділянок, на підтвердження чого долучив до матеріалів справи копії відповідних договорів купівлі-продажу, то суд вважає зазначити про наступне. Суд вважає належним чином доведеною ту обставину, що 02.10.2020 року ОСОБА_4 продав дві належні йому на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:0211 та :03:000:0208 відповідно за 300 768 грн. (по 150 384 грн. кожна земельна ділянка), однак вказане жодним чином не підтверджує ту, обставину, що саме ці кошти (кошти в гривневому еквівалентів від продажу земельних ділянок в 2020 році) були вилучені у відповідній валюті у 2024 році під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 .

А відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість накладеного арешту та, що потреба у застосуванні арешту на даний час не відпала, а арештоване майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись вимогами статті 174 КПК України, -

постановив:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000069 від 14.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-4 КК України - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1