УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/610/25

11 березня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)

обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно)

захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ласточкіне Ясинуватського районуДонецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше судимого вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.09.2023 р. за ч.4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000909 від 28.06.2024року, за ч. 4 ст. 408 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування зазначеного клопотання вказав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - самовільне залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), вчинене в умовах воєнного стану.

Зокрема, ОСОБА_4 , будучи курсантом 3 навчального взводу 2 навчальної роти ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), у військовому званні солдат, під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у Збройних Силах України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), у порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 127, 128, 129. 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, за відсутності причин поважного характеру, переслідуючи мету назавжди ухилитися від проходження військової служби, 15.04.2024 року самовільно залишив місце постійної дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України.

Вказав, що обґрунтованість обвинувачення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження №0000909 від 28.06.2024 р.

23.01.2025 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

24.01.2025 року слідчим суддею Володимир-Волинського міського суду Волинської області постановлено ухвалу, згідно якої щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 24.03.2025 р. включно без визначення застави.

31.01.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Підставою для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказує, що ризики, які існували на час застосуваня щодо ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу, не відпали та не зменшилися.

Зокрема, продовжують існувати реальні ризики, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та покарання, яке йому загрожує, а саме позбавлення волі строком до дванадцяти років, з метою його уникнення, може залишити постійне місце проживання, у незаконний спосіб перетнути кордон та ухилитися від суду.

Крім того, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Перебуваючи на волі, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи.

Також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується оскільки, він самовільно залишив місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , своєю протиправною поведінкою може схиляти до аналогічної протиправної поведінки інших військовослужбовців цієї ж військової частини.

При цьому просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, зокрема вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.09.2023 р. до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 (один) рік.

Будь-який інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти настанню вказаних ризиків та належному виконанню обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Просив також врахувати, що відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою; до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України.

Прокурор вказав, що на даний час зазначені ним ризики не зменшилися та продовжують існувати, тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для виконання завдань кримінального провадження просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, без визначення розміру застави.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні проти вказаного клопотання не заперечували..

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 січня 2025 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 24 березня 2025 року, без права внесення застави.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, раніше судимий. Зокрема, вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.09.2023 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнениий від відбування покарання строком на один рік.

Наведене дає підстави вважати, що усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, ОСОБА_4 може залишити постійне місце проживання та переховуватися від суду, вчинити інші дії, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню.

Крім того, існують обгрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 може продовжувати вчинення зазначеного кримінального правопорушення та вчинити новий злочин.

Таким чином встановлено, що ризики, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при застосуванні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 січня 2025 року, не зменшилися та не відпали.

Зокрема, продовжують існувати ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, неналежною процесуальною поведінкою перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд також враховує обгрунтованість пред`явленого йому обвинувачення за ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Підстав для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено.

Суд дійшов висновку, що інший більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання існуючих ризиків та потреби кримінального провадження на даний час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, що відповідає його цілям і меті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи те, що на території України введено воєнний стан, а також наявність обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, вагомість зібраних у справі доказів про вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, суд вважає за вірне не визначати обвинуваченому розмір застави.

Таким чином, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 177, 178, 183, 194, 315 КПК України з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватися від суду, перешкджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, враховуючи, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Керуючись ч. 1, ч. 2 ст. 177, 178, 183, 194, 315 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Ласточкіне Ясинуватського району Донецької області, жителю АДРЕСА_1 на строк 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, тобто до 09 травня 2025 року включно.

Строк дії ухвали рахувати з 13 год. 00 хв. 11 березня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати ДУ "Луцький слідчий ізолятор".

Ухвалу може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 КПК України подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

СуддяОСОБА_1