ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 384/703/24

№пр. 1-кп/384/29/2025

14 лютого 2025 року с-ще Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с-щі Вільшанка Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000394 від 12 вересня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у житло в умовах воєнного стану.

31 серпня 2024 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю господаря та сторонніх осіб, проник на територію домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 та в якому проживає ОСОБА_5 .

Перебуваючи у вищевказаному місці у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника домоволодіння, достовірно знаючи, у якому місці зберігається ключ від дверей житлового будинку, відчинив замок вхідних дверей та проник до житлового будинку, де із спальної кімнати таємно викрав грошові кошти в сумі 20000 гривень купюрами номіналом 500 грн, що на праві приватної власності належать ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_6 разом із викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на вищезазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду, що 31 серпня 2024 року в АДРЕСА_2 , вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_5 , який після їх вжиття заснув. Тоді він пішов до домоволодіння ОСОБА_5 , оскільки знав, де останній ховає ключ від вхідних дверей та бачив, де знаходяться гроші. У домоволодінні ОСОБА_5 він викрав грошові кошти в сумі 20000 грн. по 500 грн. та повернувся додому, де продовжив вживати з ОСОБА_5 алкогольні напої, після чого останній пішов додому. Наступного дня за викрадені гроші придбав одяг, інші речі та телефон, який він добровільно видав працівникам поліції. У вчиненому щиро розкаявся, частково відшкодував збитки потерпілому, просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив суду, що 31 серпня 2024 року він вживав алкогольні напої разом із ОСОБА_6 у домоволодінні останнього в с. Куца Балка. Вживши спиртні напої, заснув. Через деякий час прокинувся, вжив алкогольні напої та пішов додому. Наступного дня помітив, що зникли його грошові кошти. Зазначив, що ОСОБА_6 частково повернув йому викрадені кошти.

Обвинуваченому ОСОБА_6 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. ОСОБА_6 у судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч.3 ст.349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та його кваліфікацію, що вказані в обвинувальному акті у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину ОСОБА_6 та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує відповідно до ст.ст. 65-67 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з вимогами ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття, часткове відшкодування завданних збитків потерпілому.

У відповідності зі ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, для обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Згідно з довідкою-характеристикою №55, виданою 19 вересня 2024 року Вільшанською селищною радою Кіровоградської області, обвинувачений ОСОБА_6 характеризується посередньо (Т.1 а.п.116).

Згідно з інформацією комунального некомерційного підприємства "Вільшанська лікарня" від 20 вересня 2024 року за №02/586, ОСОБА_6 під медичним наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (Т.1 а.п.111).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу, його стан здоров`я, який за місцем проживання характеризується посередньо, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття у скоєному, часткове відшкодування завданих збитків потерпілому та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Крім того, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , складену Голованівським районним сектором №4 філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та ризик небезпеки для суспільства також оцінюється як середній.

За таких умов, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи позицію потерпілого, суд вважає за потрібне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України. Водночас суд вважає необхідним врахувати і те, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а повинно служити запобіганням до вчинення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_6 необхідно звільнити на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для досягнення мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_6 .

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 961 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання за вчинення цього злочину у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з постановою слідчого Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_9 про визнання предмета речовим доказом, долучення до провадження в якості речового доказу та передачу на зберігання від 13 вересня 2024 року мобільний телефон марки «INFINIX HOT40» моделі «Х6836» визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання під збережну розписку потерпілому ОСОБА_5 (Т.1 а.п.57-58).

Беручи до уваги те, що обвинувачений визнав свою вину у скоєнні крадіжки грошових коштів, та на викрадені грошові кошти придбав, зокрема, мобільний телефон марки «INFINIX HOT40» моделі «Х6836», суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію щодо вказаного мобільного телефону в порядку п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України, яка полягає у примусовому безоплатному його вилученні за рішенням суду у власність держави.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченогоОСОБА_6 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та місця роботи. Речовий доказ: мобільний телефон марки «INFINIX HOT40» моделі «Х6836», Imei: НОМЕР_1 , блакитного кольору, який передано на відповідальне зберігання під збережну розписку потерпілому ОСОБА_5 конфіскувати у власність держави.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1