ВИРОК

Іменем України

18.02.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю захисника ОСОБА_4

провівши судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 09.02.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підгородці Сколівського району Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час без постійного місця проживання, згідно ст. 89 КК України раніше не засуджений

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 04.02.2023, близько 13:50 год., перебуваючи на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2, усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не були помічені сторонніми особами, викрав дитячу сумку-бананку, яка знаходилась на тротуарі біля бетонної огорожі та початку дороги, що веде до підземного паркінгу вказаного будинку та в якій знаходилися мобільний телефон марки «Samsung», моделі «SM-A525FZWDSEK», IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 та зв`язку ключів, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 7900 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пояснення надав аналогічні викладеним в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просить суворо не карати. Пояснив суду, що бажає стати на шлях виправлення.

Захисник обвинуваченого також просив суд суворо не карати, оскільки ОСОБА_5 свою вину визнав, та щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_6 звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутності, в заяві просила покарання прийняти на розсуд суду, та суворо не карати. Відтак, на підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про проведення судового розгляду за відсутності потерпілої.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 їх вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється, наданими в судовому засіданні поясненнями. А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд виходить із вимог статей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Відтак призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, котрий згідно ст. 89 КК України раніше не засуджений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, суд не встановив.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі. Виконуючи вимоги статтей 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд приходить до висновку, що перелічені обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_5 має здатність виправитися без реального відбування покарання. Відтак суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, встановивши тривалість іспитового строку і поклавши на нього обов`язки, визначені ст.76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення.

Долю речових доказів вирішити у відповідності вимог ст.100 КПК України: цифровий носій, а саме диск DVD-R - залишити при матеріалах справи; одяг, а саме: куртка синього кольору із вставкою зеленого кольору марки «Стафф», джинси синього кольору, шапка чорного кольору марки «Адідас» та рюкзак чорного кольору із вставками світло-салатового кольору - залишити у власника майна.

Керуючись 100, 174, 349, 368, 370, 373, 374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 та ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та праці.

Речові докази:

- цифровий носій, а саме диск DVD-R - залишити при матеріалах справи;

- одяг, а саме: куртка синього кольору із вставкою зеленого кольору марки «Стафф», джинси синього кольору, шапка чорного кольору марки «Адідас» та рюкзак чорного кольору із вставками світло-салатового кольору - залишити у власника майна.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1