Провадження № 1-кс/592/8543/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кілки, Чуднівського р-ну, Житомирської обл. , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, який має вищу технічну освіту (зі слів) , неодруженого, громадянина України, українця, раніше не судимого, особи з інвалідністю 3 групи,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 156-1, ч. 2 ст. 156 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

13.12.2024 року слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим прокурором Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 156-1, ч. 2 ст. 156 КК України, в якому вона зазначила про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Кілки, Чуднівського р-ну, Житомирської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, тобто у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, та ч. 3 ст. 156-1 КК України, тобто у пропозиції зустрічі, зробленій повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем або технологій, малолітній особі з метою вчинення стосовно неї будь-яких дій сексуального характеру або розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася. ОСОБА_4 13.09.2024 року о 21 годині 43 хвилин розмістив оголошення на веб-сайті під назвою keksik.net з текстом Ніч або сутки проведу з дівчинкою , з наступним змістом: Побавлюсь ніжно з дівчатками 8-14 років, без проникнення теж піде, не ображу і т. д. , розмістивши при цьому свій контактний номер телефону. Так, 14.10.2024 року ОСОБА_4 почав спілкування в соціальній мережі Телеграм з ОСОБА_7 , 2011 року народження. Під час спілкування ОСОБА_7 повідомила про те, що їй 13 років. Цього ж дня з 22 години 04 хвилини до 22 години 30 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді розбещення малолітньої особи та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 почав вести цинічні розмови на інтимні теми, пропонуючи ОСОБА_7 , за майнову винагороду, стати його коханкою на короткий чи тривалий час, зокрема, оголювати своє тіло з метою задоволення статевої пристрасті ОСОБА_4 будь-якими способами близько 6 разів за зустріч. Також у подальшому, 15.10.2024 року в 00 годин 32 хвилини ОСОБА_4 надіслав малолітній ОСОБА_7 фото свого оголеного тіла з прикритими монітором геніталіями. Вказаними діями ОСОБА_4 вчинював інтелектуальне розбещення малолітньої ОСОБА_7 . 20.10.2024 року під час спілкування в соціальній мережі Телеграм ОСОБА_4 домовився з малолітньою ОСОБА_7 про зустріч в центрі міста неподалік ТЦ Універмаг Київ , розташованого за адресою: м. Суми, вул. Нижньовоскресенська, буд. 1. 20.10.2024 року близько 15 години, зустрівшись в раніше запланованому місці, під час прогулянки, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 пройти до нього в квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та продовжити спілкування за вищевказаною адресою. Прибувши до кв. АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 пройшли до приміщення кухні та продовжили своє спілкування. У подальшому ОСОБА_4 почав вести розмови з малолітньою ОСОБА_7 на сексуальні теми, пропонуючи їй стати його коханкою з метою здійснення дій сексуального характеру. У подальшому ОСОБА_4 був затриманий на місці працівниками поліції. Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджуються наступними матеріалами: - повідомленнями на лінію 102 ; - протоколом обшуку від 20.10.2024 року; - протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України; - протоколами прийняття заяви про вчинення злочину; - протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ; - протоколом допиту законного представника ОСОБА_8 ; - протоколом допиту малолітньої ОСОБА_9 ; - протоколом допиту законного представника ОСОБА_10 ; - протоколом огляду веб-сторінки з оголошенням ОСОБА_4 ; - протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_7 ; - матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій; - протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 ; - іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження зобов?язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. ЄСПЛ одним із критеріїв для визначення наявності обґрунтованої підозри вважає наявність фактів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого особу підозрюють (рішення у справі Джон Мюррей проти Сполученого Королівства ) . Доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його продовження має відповідати стандарту розумна підозра (рішення у справі О?Хара проти Сполученого Королівства ) , тобто наявності фактів або інформації, які могли б переконати об?єктивного спостерігача у тому, що саме ця особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі Фокс, Кемпбел Харлей проти Сполученого Королівства ) . Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини відносно малолітньої особи, санкції статей КК України, яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років (ч. 3 ст. 156-1 КК України) та від 5 до 8 років (ч. 2 ст. 156 КК України) , до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України (до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років) . Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання ризикам. Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, існує у зв?язку з тим, що ОСОБА_4 , з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, а перебування на військовій службі під час виконання завдань на межі з країною-агресором, надає можливість реально ухилитись від кримінальної відповідальності. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливали на свідків та потерпілих, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на них, що дають реальні підстави свідкам, потерпілим побоюватись підозрюваного. Даний ризик підтверджений показаннями потерпілої ОСОБА_9 , з якою, після затримання ОСОБА_4 , зв`язувалась його мати з метою видалення переписування підозрюваного з потерпілою, що також підтверджує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість вчинити інші кримінальні правопорушення існує на тій підставі, що підозрюваний ОСОБА_4 виклав оголошення для невизначеного кола малолітніх осіб для вчинення відносно них сексуальних дій, тому може і в подальшому вчиняти аналогічні злочини. Інші, більш м?які запобіжні заходи, крім тримання під вартою, не можуть бути застосовані до ОСОБА_4 , виходячи з наступного. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання не може бути застосований відносно ОСОБА_4 , оскільки він своєю поведінкою не заслуговує на довіру, та підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років (ч. 3 ст. 156-1 КК України) та від 5 до 8 років (ч. 2 ст. 156 КК України) . Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до ОСОБА_4 , оскільки відсутні особи, які можуть виступити в ролі поручителів, які забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов?язків та забезпечать належну поведінку підозрюваного. Запобіжний захід у вигляді застави не може бути застосований до ОСОБА_4 , оскільки він вчинив злочини із застосуванням психологічного насильства, користуючись незрілою свідомістю малолітньої дівчини, її безпорадним станом. Крім того ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, покарання за які передбачене у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років (ч. 3 ст. 156-1 КК України) та від 5 до 8 років (ч. 2 ст. 156 КК України) . Отже, побоюючись призначення покарання за вчинення ним даних кримінальних правопорушень, він може не виконати покладені на нього обов`язки. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосований до ОСОБА_4 . Ю оскільки його особистість не заслуговує на довіру, перебуваючи під домашнім арештом він зможе продовжити інтелектуальне розбещення малолітніх за допомогою технічних засобів та іншим чином впливати на потерпілу, а також безперешкодно зникнути з місця домашнього арешту. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого щодо статевої свободи та недоторканності малолітньої потерпілої. Згідно практики ЄСПЛ суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості при оцінці порушень цінності суспільства. Беручи до уваги сукупність вищевикладених фактів, а також тяжкість вчинених ОСОБА_4 злочинів, аналізуючи його особистість, вбачається, що перебуваючи на свободі, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність, вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати слідству шляхом здійснення впливу на свідків та потерпілих, що свідчить про неможливість запобігання ризикам в порядку ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м?яких запобіжних заходів, оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, а тому тільки один запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на них процесуальних обов?язків та забезпечать належну поведінку підозрюваного. 22.10.2024 року ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_11 відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.12.2024 року включно, без визначення розміру застави. Наразі у кримінальному провадженні не отриманий висновок психолого-психіатричної експертизи з потерпілою. Крім того, в ході досудового розслідування після проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: зняття інформації з електронних інформаційних систем (мобільного телефону підозрюваного ОСОБА_4 ) 26.11.2024 року було встановлено ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. ч. 1, 2 ст. 301, ч. ч. 2, 4 ст. 301-1 КК України, для перевірки обставин яких після зняття грифу секретності матеріалів проводяться слідчі (розшукові) та процесуальні дії, у тому числі тимчасові доступи до документів банків та операторів мобільного зв`язку, призначені 03.12.2024 року та проводяться ряд експертиз, зокрема мистецтвознавчі, лінгвістичні, психологічні, експертизи відеозаписів та інші, висновки яких необхідні для прийняття законних та обґрунтованих процесуальних рішень. Двомісячний строк досудового розслідування закінчується 21.12.2024 року, однак на даний час не отримано висновки зазначених експертиз, не допитано свідка ОСОБА_12 , інших осіб, розголошення даних яких на даний час може завдати шкоду досудовому розслідуванню, не вирішено питання щодо зміни раніше повідомленої підозри, повідомлення про нову підозру чи закриття кримінальних проваджень за ч. 2 ст. 156, ч. ч. 1, 2 ст. 301, ч. ч. 2, 4 ст. 301-1 КК України, не виконані вимоги ст. 290 КПК України, а саме: не ознайомлено потерпілих, підозрюваного ОСОБА_4 та захисника з матеріалами кримінального провадження. Вказані слідчі дії у 2-х місячний строк не проведені у зв`язку з їх тривалістю та складністю, а без отримання зазначених висновків експертиз та виконання вимог ст. 290 КПК України неможливо завершити досудове розслідування. Таким чином, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002885 від 21.09.2024 року, було продовжено 13.12.2024 року до трьох місяців, тобто до 22.01.2025 року включно. Оскільки строк тримання під вартою завершується 18.12.2024 року і на даний час всі необхідні слідчі та процесуальні дії не проведено, призначено ряд експертиз, висновки на які ще не надійшли, виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.01.2025 року. Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176-178, 183-184, 194, 199 КПК України, вона просила продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строків досудового розслідування, а саме: до 22.01.2025 року включно, без визначення розміру застави (вхідний № 47988/24 від 13.12.2024 року) (а. п. 1-5) .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених в ньому, просив його задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 категорично заперечував проти задоволення клопотанням про продовження строку тримання під вартою його підзахисного підозрюваного ОСОБА_4 . Надав пояснення, аналогічні викладеним в запереченні на клопотання про продовження запобіжного заходу. Звернув увагу слідчого судді на відсутність ризиків та необґрунтованість підозри. Він просив обрати щодо його підзахисного підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення даного клопотання. Він зазначив про те, що справи проти нього сфабрикована. Він просив обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши клопотання слідчого, дослідивши та перевіривши документи та копії документів, доданих до клопотання, вислухавши пояснення та думку прокурора, пояснення та думку захисника підозрюваного, пояснення та думку підозрюваного, дослідивши документи та копії документів, доданих до заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, прихожу до наступного висновку.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи; він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; він може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; він може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Чеботарь проти Молдови зазначив в п. 48 про те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності до ст. 5 § 1 (с) , поліція не зобов`язана мати у своєму розпорядженні докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, не в момент арешту, не під час перебування заявника під вартою. Також необов`язково, щоб затриманій особі в кінцевому рахунку були пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа постала перед судом. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозри, які були підставою для затримання особи. Слова обґрунтована підозра означають наявність фактів або інформації, які могли б впевнити об`єктивного спостерігача, що особа можливо, вчинила злочин.

Ч. 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Аналіз наданих стороною обвинувачення доказів свідчить про те, що вони об`єктивно зв`язують підозрюваного із злочинами, відтак погоджуюся із доводами слідчого, прокурора про те, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою, що також узгоджується з вимогами Європейського суду з прав людини, зокрема, з позицією висловленою в п. 175 рішення у справі Нечипорук і Йонкало проти України (заява № 42310/04) від 21.04.2011 року.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи невинності у вчиненні кримінальних правопорушень, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу, а саме: судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа злочини, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається. Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним в п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 має постійні місце реєстрації та місце проживання; раніше не судимий; неодружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, є військовослужбовцем, є особою з інвалідністю 3 групи.

Крім того, вважаю за можливе та необхідне взяти до уваги ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.10.2024 року у справі № 592/17486/24, провадження № 1-кс/592/7194/24, із змісту якої вбачається, що, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження) , слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 156-1, ч. 2 ст. 156 КК України, за викладених у клопотанні обставин. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 також враховується й усталена судова практика з цього питання Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях від 21.04.2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine , п. 175) та від 20.03.1997 року у справі Луканов проти Болгарії (Lukanov v. Bulgaria ) зазначив про те, що суд (слідчий суддя) , оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення . Наявні в матеріалах кримінального провадження докази є достатніми у теперішній час на даній стадії досудового слідства для визнання підозри обґрунтованою, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого розслідування. Суспільна небезпечність злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , визначене кримінальним законом безальтернативне основне покарання за ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, за ч. 3 ст. 156-1 КК України у виді позбавленням волі на строк від 3 до 6 років, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, а також те, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні наразі триває і всі обставини кримінального правопорушення органом досудового розслідування не встановлено, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни наданих раніше показань. Факт того, що підозрюваний ОСОБА_4 розмістив оголошення на веб-сайті keksik.net для невизначеного кола малолітніх осіб щодо вчинення відносно них сексуальних дій, дає достатні підстави вважати, що він може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення. Отже, в даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України. ОСОБА_4 є отримувачем пенсії по інвалідності 3 групи, військовослужбовцем, не одружений, утриманців не має, за місцем проживання мешкає разом з матір`ю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Зважаючи на відсутність доказів, які б спростували доводи сторони обвинувачення та довели, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою зможе забезпечити правомірну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів за перелічених вище причин не зможе забезпечити дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. При цьому, перебування ОСОБА_4 на військовій службі жодним не завадило вчиненню ним інкримінованих кримінальних правопорушень, а необхідність виконання бойових завдань не сприятиме дотриманню ним своїх процесуальних обов`язків та виконанню завдань кримінального провадження. Враховуючи вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, зважаючи на те, що злочини були вчинені з застосуванням насильства, зокрема, психологічного характеру, щодо особи, яка в силу свого малолітнього віку та відсутності специфічного життєвого досвіду, рівня розвитку, не здатна запобігти посяганню на свою статеву свободу та недоторканість, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні. Ухвала не набрала законної сили (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122509432, https://reyestr.court.gov.ua/Review/122509435) (а. п. 57-60, 180, 181, 198, 199) .

Крім того, прихожу до висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, в тому числі і цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю з урахуванням відомостей про особу не будуть запобігати ризикам його ухилення від слідства та суду, впливати на свідків, вчиняти нові кримінальні правопорушення, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінюю в сукупності всі обставини, у тому числі: - вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення (наявні) ; - тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється (тяжкі злочини) ; - вік та стан здоров`я підозрюваного (молодий вік, незадовільний стан) ; - міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців (наявна непрацездатна мати) ; - наявність у підозрюваного постійного місця роботи (військовослужбовець) ; - репутацію підозрюваного (задовільна) ; - майновий стан підозрюваного (задовільний) ; - наявність судимостей у підозрюваного (раніше не судимий) ; - наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення (дотепер відсутнє) ; - розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини (вагомі) .

Також, вважаю за можливе врахувати правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 15.12.2016 року у справі Ігнатов проти України , в п. 40 якого зазначене про те, що розумним термін тримання особи під вартою не може оцінюватися абстрактно. Це питання повинно бути оцінено відповідно до особливостей кожного конкретного випадку. Тривале тримання під вартою в даному випадку виправдане, оскільки є конкретні ознаки існування суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує правило поваги до особистої свободи.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Слід зауважити на тому, що законодавець в п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не конкретизує обставини вчинення злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а саме: вид насильства. Також КПК України та КК України не дають прямого визначення того, що розуміти під насильством. Тому при вирішенні питання, чи розповсюджуються вимоги п. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України на випадки вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а також щодо малолітньої особи або вчинені членами сім`ї чи близькими родичами, особою, на яку покладено обов`язки щодо виховання потерпілого або піклування про нього (ч. 3 ст. 156-1 КК України) , а також на випадки вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а також щодо малолітньої особи або вчинені членами сім`ї чи близькими родичами, особою, на яку покладено обов`язки щодо виховання потерпілого або піклування про нього, слід виходити з наступного. Причиною встановлення обмежень на застосування запобіжного заходу у вигляді застави, передбачених п. п. 1-3 ч. 3 ст. 183 КПК України є характер вчиненого злочину (п. 1) , його суспільно небезпечні наслідки (п. 2) та особливості поведінки відповідної особи (п. 3) . Разом з тим слід зазначити, що, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК, суд, слідчий суддя можуть не визначати розмір застави і у тих випадках, коли особа підозрюється чи звинувачується у вчиненні злочину, який безпосередньо не спрямований на заподіяння шкоди життю чи здоров`ю конкретної особи, проте пов`язаний з насильством або погрозою його застосування.

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги Закон України Про запобігання та протидію домашньому насильству № 2229-VIII від 07.12.2017 року (із змінами) , із змісту якого вбачається, що насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, а сексуальне насильство форма насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності. У разі якщо постраждалою особою є дитина, будь-які дії, що вчиняються щодо неї, базуються на принципах, визначених Конвенцією ООН про права дитини, Конвенцією Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей та законодавчими актами України у сфері захисту прав дитини (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2229-19#Text) .

Також вважаю за можливе взяти до уваги положення Закону України Про охорону дитинства № 2402-ІІІ від 26.04.2001 року (із змінами) , із змісту якого вбачається, що жорстоке поводження з дитиною будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема, насильства за ознакою статі, булінгу (цькування) , мобінгу (цькування) , а також будь-які незаконні угоди стосовно дитини, зокрема вербування, переміщення, переховування, передача або одержання дитини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2402-14#Text) .

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 156-1, ч. 2 ст. 156 КК України, вчинених із застосуванням сексуального насильства, відтак прихожу до висновку про те, що при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному не слід визначити розмір застави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вважаю, що тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою до 00 годин 00 хвилин 22.01.2025 року включно забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та буде запобігати можливості вчинювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 194, 199 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме: до 22.01.2025 року включно.

На підставі положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні.

Апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді безпосередньо до суду апеляційної інстанції Сумського апеляційного суду.

Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1