Справа № 739/157/25 Головуючий у І інстанції Іващенко
Провадження № 11-сс/4823/86/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

11 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участі сторін кримінального провадження

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконференцій із захисником та прокурором, з використанням їх власних технічних засобів, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бахмач, Чернігівської області, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, неодруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України не судимому, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 березня 2025 року включно, з визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджується зібраними у матеріалах провадження доказами, а також доведення стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, враховуючи характеризуючі дані про особу, його майновий стан та соціальні зв`язки, встановлені фактичні обставини, а також тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання особи винною, слідчий суддя прийшов до висновку про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного при обрання більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою за результатами розгляду клопотання, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На переконання апелянта, існують сумніви щодо обґрунтованість підозри, оскільки встановлені обставини вказують на провокацію злочину. Крім того, висновки суду про наявність ризиків, захисник вважає непереконливими та надуманими. Зокрема, ризик переховування, не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості можливого покарання, в той час як ризик впливу на свідків об`єктивно також не існує, оскільки слідчі дії вже проведені. Тоді як і ризик продовження злочинної діяльності не може бути обґрунтованим виключно наявністю судимості, оскільки на сьогоднішній день вона погашена, а тому таке посилання є неприпустимим.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що хоча сторона захисту пропонувала застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте ухвала слідчого судді мне містить будь-якого обґрунтування щодо неможливості застосування саме цього запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, акцентуючи увагу на тому, що його підзахисний хоча вживає наркотичні засоби, проте має цивільну дружину, де виховують двох дітей, молодша дитина народилася два місяці тому, а тому цивільна дружина потребує фізичної підтримки в догляді за дитиною та в її утриманні, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінального правопорушення та обставини його вчинення, що ОСОБА_7 вживає наркотичні засоби, сім разів притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в родині, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчим відділом Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області розслідується кримінальне провадження №0000007 від 01.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

24 січня 2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 та ч.2 ст. 307 КК України, а 25 січня 2025 року його повідомлено про підозру.

Як убачається з клопотання слідчого та матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні з метою збуту та умисному незаконному збуті наркотичного засобу канна бісу, а також у незаконному придбанні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений - PVP, а також збуті такої психотропної речовини.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України. Такого висновку слідчий суддя дійшов на підставі досліджених матеріалів, наданих сторонами, належно обґрунтував його, про що відображено в оскаржуваній ухвалі.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Виходячи з наявних матеріалів, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень та відповідно встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити ряд дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Ризик - це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, а тому всупереч позиції захисника, тяжкість покарання, яке загрожує особі у разі визнання винуватою є суттєвим чинником, який впливає на поведінку підозрюваного та може бути однією з підстав для переховування від органів дізнання, ухилення від явки до слідчого та суду, а тому враховується при оцінці ризиків.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, що, зокрема, і підвищує встановлений ризик.

Наявність фактичного місця проживання, яке є відмінним від зареєстрованого місця проживання, а також наявність соціальних зв`язків, не гарантують належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не вказують на міцність його соціальних зв`язків.

Посилання захисника на те, що підозрюваний в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, саме по собі не може слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозра у вчиненні злочинів є необґрунтованою з підстав провокації злочинів правоохоронними органами, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки на даний час триває досудове розслідування, а тому вказане питання буде предметом розгляду суду першої інстанції та не підлягає розгляду в межах даного провадження.

Ризик можливого незаконного впливу на свідків у даному провадженні обґрунтований тим, що з метою уникнення відповідальності за кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , він може вчиняти спроби незаконного впливу на вказаних осіб, з метою відмови їх від надання показань або їх зміни, що негативно впливатиме на доказову базу у кримінальному провадженні.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовжити вчиняти аналогічні, обґрунтований тим, що в даному провадженні ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, які за своїм змістом вчинялися на протязі певного часу.

Стороною захисту не наведено тих об`єктивних підстав, які б давали можливість розглянути питання про обрання більш м`якого виду запобіжного заходу як про це йдеться в апеляційній скарзі. Більше того, усупереч твердженням апелянта слідчий суддя у самому тексті ухвали вказав, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, оскільки матеріали провадження не містять позитивних характеризуючих даних, з чим погоджується і колегія суддів.

На даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до обгрунтованого висновку, що встановлені обставини дійсно не дають підстав стверджувати, що ОСОБА_7 дотримуватиметься належної процесуальної поведінки, оскільки вказані вище підстави свідчать про реальність ризиків, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, що встановив і слідчий суддя, та з чим погоджується апеляційний суд.

Як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно встановлено наявність обґрунтованої підозри та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому обраний запобіжний захід, у даному випадку не лише не завдасть істотної шкоди правам та свободам підозрюваного ОСОБА_7 , а буде сприяти дотриманню балансу між можливими наслідками встановлених ризиків та безпекою суспільства.

Розмір визначеної слідчим суддею застави відповідає положенням п.3 ч.5 ст. 182 КПК України та визначений з урахуванням обставини кримінального провадження, наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, даних про особу підозрюваного, та є саме достатнім для виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11