Справа № 307/4503/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/898/24 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2024 року, в задоволенні клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , з застави на тримання під вартою, а також звернення застави в сумі 90840 грн. в дохід держави, відмовлено.

З матеріалів клопотання вбачається, що до Тячівського районного суду надійшло клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, погоджене з прокурором Тячівської окружної прокуратури, про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою та про звернення застави у дохід держави відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000813.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництві такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчиненій повторно, з корисливих мотивів.

22 жовтня 2024 року слідчим суддею Тячівського районного суду відносно підозрюваного ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внести заставу (ухвала слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_8 справа № 307/4503/24 провадження № 1-кс/307/768/24 від 22.10.2024). Визначивши заставу в розмірі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень з покладення на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Крім цього, даним рішенням роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткіший запобіжний захід, а внесена застава може бути звернута в дохід держави.

23.10.2024, підозрюваний ОСОБА_7 , звільнений з під варти у зв`язку із внесенням застави.

23.10.2024, згідно протоколу роз`яснення підозрюваному ОСОБА_7 , обов`язків передбачених ст.182, ч.5 ст.194 КПК України, із якими останній ознайомлений, та це підтвердив особистим підписом у даному протоколі.

09 грудня 2024 року керівником Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_9 строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 21 січня 2025 року.

10.12.2024 до СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, надійшло повідомлення про те, що 09 грудня 2024 року близько 17 години 50 хвилин, на околиці н.п. Грушово, на напрямку 277 прикордонного знаку, на відстані 50 метрів до лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» було виявлено та затримано групу осіб, серед яких був затриманий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Дубове, Тячівського району, Закарпатської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий АДРЕСА_2 , який перебуває у статусі підозрюваного по матеріалах кримінального провадження №0000813, відомості про яке 05.10.2024, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та відносно якого було застосовано запобіжний захід у вигляді застави яку останній своїми діями і порушив, так як намагався втекти від органу досудового розслідування, однак цього зробити йому не вдалося так як був затриманий.

Тому слідчий просив суд змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , з застави на тримання під вартою, а також звернення заставу в сумі 90840 грн. в дохід держави.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя в ухвалі вказав, що на підтвердження тверджень щодо порушення ОСОБА_7 умови обраного запобіжного заходу у вигляді застави, так як намагався втекти від органу досудового розслідування за кордон України з Румунією, суду не надано жодного доказу, а самі по собі протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №022823 від 09 грудня 2024 року та протокол про адміністративне затримання від 09 грудня 2024 року, без постанови у справі про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП., яка б набрала законної сили, не підтверджено факту його умисної спроби незаконно перетнути державний кордон з України в Румунію. Разом з тим, захистом надано поставу суду від 12 грудня 2024 року, яка не набрала законної сили, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Тому, у задоволенні клопотання слідчого про звернення застави в дохід держави та про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що відносно ОСОБА_7 , 09.12.2024 працівниками ДПС України складено протокол про адміністративне затримання № 022823 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та затримано до трьох діб на підставі протоколу від 09.12.2024. Вказує, що допитаний працівниками ДПС ОСОБА_7 повідомив, що близько двох тижнів назад прийняв рішення покинути територію України і потрапити до Румунії. Таким чином було встановлено та повністю документально підтверджено, що підозрюваний ОСОБА_7 , передбачаючи неминуче покарання у разі доведення його вини, намагався ухилитись від органу досудового розслідування та покинути територію України. Просить суд, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, змінити відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід із застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.01.2025, а заставу у розмірі 90840 грн. конфіскувати у дохід держави.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 . При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того, апеляційний суд враховує клопотання адвоката ОСОБА_10 про те, що 20.01.2025 обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 направлений до Тячівського районного суду для розгляду по суті, та що 06.02.2025 відбулося підготовче судове засідання, 17.02.2025 відбулося перше судове засідання, та оголошено перерву до 24.02.2025 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ Тячівського районного відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000813, відомості про яке 05.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.10.2024 відносно ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 грудня 2024 року із визначенням розміру застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: у розмірі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн., встановленого станом на 01 січня поточного року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028 грн., у національній грошовій одиниці. В разі внесення застави на ОСОБА_7 були покладені обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

23.10.2024, підозрюваний ОСОБА_7 , звільнений з під варти у зв`язку із внесенням застави.

23.10.2024, згідно протоколу роз`яснення підозрюваному ОСОБА_7 , обов`язків передбачених ст.182, ч.5 ст.194 КПК України, із якими останній ознайомлений, та це підтвердив особистим підписом у даному протоколі.

09 грудня 2024 року керівником Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_9 строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 21 січня 2025 року.

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області із клопотанням, яке погоджене з прокурором Тячівської окружної прокуратури про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу та звернення застави в дохід держави, яке мотивував тим, що ОСОБА_7 порушив покладені на нього слідчим суддею відповідно до ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.10.2024 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає їх законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора, слідчий суддя зазначив, що прокурором жодним чином не обґрунтовано та не доведено порушення підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

З таким висновком слідчого судді погоджується й колегія суддів.

Зокрема, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що після внесення застави, ОСОБА_7 було роз`яснено його процесуальні обов`язки, визначені в ухвалі Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.10.2024 під час звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави.

Як правильно встановлено слідчим суддею, з чим погоджується і колегія суддів, на підтвердження тверджень щодо порушення ОСОБА_7 умови обраного запобіжного заходу у вигляді застави, так як підозрюваний намагався втекти від органу досудового розслідування за кордон України з Румунією, суду не надано жодного доказу, оскільки самі по собі протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №022823 від 09 грудня 2024 року та протокол про адміністративне затримання від 09 грудня 2024 року, без постанови у справі про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП., яка б набрала законної сили, не підтверджено факту його умисної спроби незаконно перетнути державний кордон з України в Румунію.

Крім цього, в матеріалах провадження наявна копія постанови судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2024 року, яка на даний час набрала законної сили, та якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Отже, матеріали провадження не містять переконливих доказів, які були б достатніми для встановлення факту невиконання підозрюваним покладених на нього ухвалою слідчого судді обов`язків, що призвело до вчинення перешкод досудовому розслідуванню. Не навів таких доводів і прокурор у апеляційній скарзі.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На переконання колегії суддів, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя не може вимірюватися виключно суворістю можливого покарання, без урахування даних про особу.

Колегією суддів не встановлено достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та звернення застави в дохід держави із застосуванням до підозрюваного ОСОБА_7 більш суворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження, а тому апеляційна скарга прокурора з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Крім того, колегією суддів враховується і те, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні закінчено, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направлено до Тячівського районного суду Закарпатської області для розгляду по суті.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді