Справа №748/3955/24
Провадження №1-в/751/395/24
УХВАЛА

03 грудня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новозаводського районного суду міста Чернігова подання провідного інспектора Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про приведення у відповідність з діючим законодавством вироку Київського районного суду міста Полтави від 26 червня 2024 року щодо ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2024 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшло подання провідного інспектора Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про приведення вироку Київського районного суду міста Полтави від 26 червня 2024 року щодо ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IХ, яким ст. 51 КУпАП викладено у новій редакції.

Засуджений ОСОБА_5 надав заяву, відповідно до якої вважав подання обґрунтованим і просив його задовольнити.

Представник Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області подання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення зазначеного подання органу з питань пробації.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Вироком Київського районного суду міста Полтави від 26 червня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зазначений вирок набрав законної сили 27 липня 2024 року та з 19 серпня 2023 року ОСОБА_5 перебуває на обліку в Чернігівському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема до ст. 51 КУпАП, якими змінено в бік збільшення (до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) поріг відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Вказаний Закон № 3886-IX набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові об`єднаної падати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року в справі № 278/1566/21 міститься висновок про застосування норми права, відповідно до якого Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в частині кваліфікації кримінальних правопорушень, у тому числі передбачених ст. 185 КК, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за вчинення рядку крадіжок майна ТОВ «Вигідна покупка» 24 липня 2023 року на суму 672 гривні та 25 липня 2023 року на суму 677 гривень, а також майна ПП «ПАВІАС» 25 липня 2023 року на суму 735 гривень 04 копійки, 1 498 гривень 24 копійки, 1 194 гривні 76 копійок та 1 899 гривень 84 копійки.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 гривні, а 50 відсотків від його розміру дорівнювали 1 342 гривні. Відповідно неоподатковуваний мінімум доходів громадян на рівні податкової соціальної пільги станом на 01 січня 2023 року складав 1 342 гривні.

Отже, відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України вартість викраденого майна ОСОБА_5 станом на день вчинення всіх епізодів крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - менше 2 684 гривень, з якої настає кримінальна відповідальність.

Суд вважає, що внесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Таким чином, діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення якого

ОСОБА_5 засуджено вироком Київського районного суду міста Полтави від 26 червня 2024 року, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за таємне викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, з якої настає кримінальна відповідальність, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунена, а тому він підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подання провідного інспектора Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IХ,

ч. 2 ст. 74 КК України, статтями 376, 535, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання провідного інспектора Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про приведення у відповідність з діючим законодавством вироку Київського районного суду міста Полтави від 26 червня 2024 року щодо ОСОБА_5 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Київського районного суду міста Полтави від 26 червня 2024 року, за вчинення діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, караність якого усунена.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1