Справа № 185/2635/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у приміщенні суду у порядку спрощеного провадження в м. Павлограді матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 26 січня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Азербайджан, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 на посаді вогнеметника вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.03.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, зараховано 29.03.2016 року до повного відбуття покарання ч. 5 ст. 72 КК України, звільнено 29.03.2021 року у зв`язку із відбуттям покарання;

- 13.12.2024 року Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 17000 грн.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посаді вогнеметника вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту у військовому званні солдат військової частини НОМЕР_1 , 25.01.2025 року приблизно об 11.00 год. перебував біля Сервісного центру МВС України № 1246 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях по вул. Дніпровській, 334-А в м. Павлоград Дніпропетровскої області, де у нього виник словесний конфлікт з адміністратором ТСЦ № 1247 РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тоді ОСОБА_4 , достовірно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_5 , який знаходився в положенні стоячи, та умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_5 зліва, тим самим завдавши останньому тілесні ушкодження.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, параорбітальної гематоми праворуч, гематоми правої щоки, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

Указані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Обвинуваченим подано заяву, яка складена у присутності адвоката ОСОБА_6 , згідно з якою ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі, а потерпілим ОСОБА_5 надано заяву, в якій він не заперечує проти такого розгляду.

Судом установлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому, потерпілому прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також те, що обвинувачений та потерпілий надали добровільну згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

При цьому обвинувачений подав заяву про беззаперечне визнання своєї винуватості, яка складена у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , а потерпілий ОСОБА_5 подав письмову заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи наведене, відповідно до положень ст. 382 КПК України суд розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні, без виклику учасників кримінального провадження.

Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, приходить до висновку, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а його дії кваліфікуються як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, за який передбачене покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до одного року, або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, відомості з приводу перебування на обліку у лікаря нарколога у матеріалах кримінального провадження відсутні. За місцем проживання характеризується позитивно.

За місцем проходження служби характеризується добре. Також досліджено дані щодо проходження обвинуваченим служби в ЗСУ.

У якості пом`якшуючих обставин суд враховує визнання вини у вчиненому кримінальному проступку, щире каяття.

Обтяжуючі обставиною є рецидив злочину.

Враховуючи викладене, пом`якшуючі та обтяжуючу обставини, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді обмеження волі, і вважає за можливе звільнити його від остаточного основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання за новий злочин, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2024 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17000 грн. Вказаний штраф обвинуваченим не сплачений.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, обвинувачений вчинив 25 січня 2025 року, тобто після постановлення вироку Слов`янського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2024 року.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Таким чином, вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2024 року, за яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17000 грн., слід виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов відсутній.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного остаточного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, зобов`язавши його згідно з п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2024 року, за яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17000 грн. - виконувати самостійно.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 не обирати.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1