Провадження № 11-сс/4823/42/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 січня 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено частково клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 , у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України, та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, з визначенням розміру застави в сумі 60 560 грн та покладенням обов`язків щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів працюючого неофіційно, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 350 КК України,

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, прокурора, суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) заборонити спілкуватися із свідками, потерпілим, спілкуватися з ними з дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) здати на зберігання слідчому, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності)..

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, з урахуванням доведеності існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними, відомості про особу підозрюваного, наявність зареєстрованого та фактичного місця проживання, не визнання вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, обставини вчиненого кримінального правопорушення, та резонанс справи в період оголошеного в Україні воєнного стану та проведення мобілізаційних дій, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави може запобігти настанню ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник в інтересах підозрюваного звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваного - АДРЕСА_1 .

Вважає, що стороною обвинувачення не було надано до суду жодного доказу про те, що підозрюваний ОСОБА_8 має намір уникнути слідства чи суду, висловлював думки про втечу, відсутні допити осіб, які б підтвердили намір ОСОБА_8 ухилятися від слідства та суду, чи намір впливати на потерпілих, свідків, експертів, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Вважає надуманим стороною обвинувачення ризик щодо наміру перешкоджати кримінальному провадженню. На думку захисту, резонансу у справі немає, оскільки свідками події є лише співробітники ТЦК та СП і поліцейські, діяння відносяться до злочину невеликої тяжкості та складності у цій справі немає, оскільки першочергові всі дії проведені, а залишається лише призначити судово-медичну експертизу для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_10 . Зазначає, що в порушення вимог ст. 178 КПК України слідчим суддею не враховано вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків за місцем його постійного проживання, наявність родини та утриманців, наявність постійної роботи, адже хоча не офіційно, але займається ремонтом автомобілів, від чого має дохід, репутацію підозрюваного за місцем проживання, який зарекомендував себе посередньо, із сусідами не конфліктує, не судимий в силу ст. 89 КК України. Також слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 проживає однією сім`єю із дружиною та неповнолітньою дитиною, в якої є проблеми зі здоров`ям та яка потребує постійного лікування. Звертає увагу, що ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживає, а його дружина ОСОБА_11 зареєстрована у АДРЕСА_2 , яка не заперечує, щоб її чоловік перебував під домашнім арештом і за її місцем реєстрації. Наголошує, що слідчий та прокурор належним чином не довели слідчому судді неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який наполягав на залишенні ухвали слідчого судді без змін, захисника, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Мета застосування запобіжних заходів передбачена ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З положення ст. 178 КПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у постанові 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний також оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, репутацію підозрюваного, наявність судимостей, спосіб життя, поведінку під час провадження у справі; дослідити відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України.

04.01.2025 за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_8 .

05.01.2025 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України.

Слідчим суддею установлено наявність ризиків того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, з урахуванням тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними, обставинами вчинення злочину та початковою стадією досудового розслідування, ризики є достатньо високими, а також не визнання вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, резонанс справи в період оголошеного в Україні воєнного стану та проведення мобілізаційних дій, а тому дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Задовольняючи частково клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя цілком правильно з урахуванням мети і підстав застосування запобіжного заходу дійшов висновку про необхідність застосування до нього саме такого запобіжного заходу. При цьому, в повній мірі були дотримані вимоги статей 178, 194 КПК України, врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також із врахуванням даних про особу підозрюваного.

Окрім цього, слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував і те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в цьому випадку є найбільш доцільним, а інші запобіжні заходи, з урахуванням вище вказаних підстав, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та уникнути ризиків, вказаних у ст.177 КПК України.

На основі аналізу зібраних матеріалів, судом зроблено обґрунтований висновок, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а підозра у скоєнні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що по справі не доведено існування ризиків є необґрунтованими, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя врахував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання підозрюваного під вартою. Крім того, такі доводи не спростовують доведених стороною обвинувачення на даному етапі ризиків, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного, і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для застосування саме такого запобіжного заходу ОСОБА_8

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В сукупності із вищезазначеними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, суд врахував дані, що характеризують особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, відсутність офіційного працевлаштування, відсутність сталого джерела прибутку, обсяг повідомленої підозри та його роль у вчиненні кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , ті обставини, якими обґрунтовує свою апеляційну скаргу її автор,

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, однак обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, що в свою чергу свідчить про неможливість зміни виду запобіжного заходу, на чому наголошує сторона захисту.

Доводи апелянта про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме, особистого зобов`язання або домашнього арешту апеляційний суд до уваги не бере, адже колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було досліджено матеріали кримінального провадження, надані слідчим, та не встановлено підстав для зміни обраного підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

В сукупності із вищезазначеними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, суд врахував дані, що характеризують особу підозрюваного, ті обставини, якими обґрунтовує свою апеляційну скаргу її автор, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд установить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, дійшовши правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя при визначенні розміру застави в повній мірі врахував обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, та обґрунтовано визначив заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

На переконання колегії суддів, приймаючи рішення про визначення з ОСОБА_8 застави у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, суд, належним чином оцінивши ризики, які визнав доведеними, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , характер злочину, ступінь порушення цінностей у кримінальному провадженні, суспільну значимість протиправних дій, майновий стан підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказаний розмір застави буде відповідною альтернативою запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. На думку колегії суддів, саме такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів у цьому кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни законного та обґрунтованого судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 січня 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб щодо ОСОБА_8 , з визначенням розміру застави - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4