Провадження №: 1-кс/755/3567/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2024 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС 2 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в АР Крим ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 23.07.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суд м. Києва надійшло клопотання слідчого в ОВС 2 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в АР Крим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 23.07.2024 року, про арешт майна.

Клопотання погоджене з прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 .

Клопотання обгрунтовує тим, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв присягу працівника органів внутрішніх справ України, відповідно до змісту якої він урочисто присягнув залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. 30.12.2012 наказом ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим № 300 о/с його було призначено на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Сімферопольського міського управління ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим. В подальшому, 29.12.2012 ОСОБА_6 відповідно до наказу МВС України № 1160 о/с присвоєно спеціальне звання «старший лейтенант міліції». Після чого, у 2013 році (встановити більш точну дату в ході досудового розслідування не представилось можливим) ОСОБА_5 був призначений на посаду начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Білогірського РВ ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим.

У подальшому, в лютому - квітні 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливим, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, невстановленими слідством особами ОСОБА_5 запропоновано перейти до незаконно створеного так званого «Міністерства внутрішніх справ Республіки Крим» (мовою оригіналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), яке увійшло до складу «Міністерства внутрішніх справ російської федерації», та обійняти посаду «заступника начальника поліції (з оперативної роботи) відділу МВС росії по Білогірському району» (мовою оригіналу - «заместителя начальника полиции (по оперативной работе) ІНФОРМАЦІЯ_3 »).

ОСОБА_5 , будучи громадянином України, службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність створення окупаційною владою російської федерації так званого «Міністерства внутрішніх справ Республіки Крим», та призначення ОСОБА_7 на так звану посаду «тимчасово виконуючого обов`язки міністра» незаконно створеного « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а також проведення на території АР Крим та міста Севастополя референдуму, наслідком якого стало відокремлення вказаних адміністративно-територіальних одиниць та приєднання їх до складу російської федерації, маючи на меті сприяти представникам російської федерації у проведенні підривної діяльності на території України та подальшої окупації території АР Крим та міста Севастополя, погодився на незаконну пропозицію продовжити роботу на посаді заступника начальника поліції (з оперативної роботи) незаконно утвореного «відділу МВС росії по Білогірському району», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , без підпорядкування Міністру внутрішніх справ України.

В подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи свою протиправну діяльність, направлену на зайняття посади в незаконних правоохоронних органах створених на тимчасово окупованій території України в АР Крим, 04.12.2023 за власною згодою був призначений представниками держави окупанта на посаду начальника незаконно утвореного «відділу МВС росії по Нижньогірському району» (мовою оригіналу - «начальника отдела МВД россии по Нижнегорскому району»).

Перебуваючи на вищевказаній посаді до теперішнього часу громадянин України ОСОБА_5 виконує функції незаконно створеного окупаційною владою російської федерації правоохоронного органу, діяльність якого спрямована на забезпечення встановленого державою окупантом правопорядку та забезпечення реалізації окупаційної політики, що завдає шкоди інтересам державної безпеки України та унеможливлює забезпечення її територіальної цілісності та недоторканності.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - колабораційній діяльністі, тобто добровільному зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

02.10.2024 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

05.11.2024 складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України, повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, йому вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а саме, шляхом опублікування повідомлення про підозру в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до відомостей з ДПС України щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України, у період з 01.01.2019 по 05.08.2024 відомостей стосовно ОСОБА_5 в базі даних не виявлено.

09.10.2024 ОСОБА_5 оголошено у розшук. Здійснення розшукових заходів доручено співробітникам 2 відділу УЗНД Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим.

24.10.2024 з матеріалів кримінального провадження № 0001114 від 11.04.2017 виділено матеріали стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в окреме провадження за № 0000257.

25.10.2024 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях за № 0000257 від 24.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України та № 0000189 від 23.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, об`єднанні в одне провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000189.

Санкція ч. 1 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, передбачає конфіскацію майна, як вид додаткового покарання.

Згідно з Єдиного державного реєстру транспортних засобів громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Київським РВ СМУ ГУ МВС України в Криму, останнє відоме місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , належить:

- легковий автомобіль марки та моделі "ВАЗ 21102", рік випуску 2002, номер та серія знака НОМЕР_6, номер кузова (VIN): НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , код кольору-колір: НОМЕР_4 - сірий, місце реєстрації: НОМЕР_5 , дата реєстрації 02.03.2007.

На думку органу досудового розслідування, накладення арешту на майно надасть змогу зберегти майно, унеможливить його подальше приховання, відчуження, та забезпечити конфіскацію майна як виду покарання.

У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, власник майна не повідомлявся про розгляд указаного клопотання, оскільки достатні підстави вважати, що він перебуває на тимчасово окупованій території України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, прийшов до наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально - правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст .9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінальних правопорушень, та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч. 5 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вказане майно, шляхом заборони розпорядження та користування вказаним майном.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно власником якого є громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Київським РВ СМУ ГУ МВС України в Криму, останнє відоме місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на:

- легковий автомобіль марки та моделі "ВАЗ 21102", рік випуску 2002, номер та серія знака НОМЕР_6, номер кузова (VIN): НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , код кольору-колір: НОМЕР_4 - сірий, місце реєстрації: НОМЕР_5 , дата реєстрації 02.03.2007.

Заборонити територіальним органам з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України (сервісним центрам МВС) та центрам надання адміністративних послуг, вчиняти реєстраційні дії стосовно:

- легкового автомобіля марки та моделі "ВАЗ 21102", рік випуску 2002, номер та серія знака НОМЕР_6, номер кузова (VIN): НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , код кольору-колір: НОМЕР_4 - сірий, місце реєстрації: НОМЕР_5 , дата реєстрації 02.03.2007.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя: