Справа № 206/747/25
Провадження № 1-кс/206/199/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000113 від 11.02.2015 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська було подано клопотання слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000113 від 11.02.2015 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування клопотання зазначено, що відповідно до облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_1 , 12 травня 2009 року ОСОБА_5 , призваний на строкову військову службу у Збройних силах України (зарахований у запас). Згідно з висновком районної (міської) комісії військового комісаріату, ОСОБА_5 придатний для використання у воєнний час на посаді медичної сестри середнього медичного персоналу. 08 липня 2010 року ОСОБА_5 Дзержинським ВК м. Харків видано військовий квиток. 20 серпня 2013 року ОСОБА_5 прийнятий на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний. Відповідно до Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізації» № 113 - VIІI від 15.01.2015», ОСОБА_5 , підпадає під дію вказаних законодавчих актів і 26.01.2015 військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний придатним до військової служби в Збройних силах України. 26 січня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 02.03.2005 № 2435-IV, його призначено для проходження військової служби (під час проведення мобілізації) до складу команди № НОМЕР_2 , на що після отримання мобілізаційного розпорядження (повістки) він зобов`язаний з`явитись до військового комісаріату за адресою: АДРЕСА_1 , у строки, які будуть зазначені в документах. 26 січня 2015 року ОСОБА_5 , перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_3 у мобілізаційному розпорядженні та в Журналі обліку повісток виданих військовозобов`язаним, яких було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_4 , поставив свій підпис про отримання мобілізаційного розпорядження, в якому було зазначено, що ОСОБА_5 зобов`язаний з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 03.02.2015 о 8 год. 00 хв. з подальшим відправленням до військової частини збройних сил України для проходження служби. Після цього, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, відповідно до постанови лікарської комісії при Рубіжансько-Кремінському ОМВК Луганської області від 26.01.2015, з метою ухилення від призову за мобілізацією, 29 січня 2015 року о 07 год. 27 хв., перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Гоптівка», розташованому на території Дергачівської міської громади Харківського району Харківської області, та виїхав на територію Російської Федерації, тим самим ухилився від призову за мобілізацією. 07 травня 2015 року складено письмове повідомлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, та який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів. Крім того, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового слідства та суду, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що ОСОБА_5 постійного місця роботи не має, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, крім того вчинивши кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 виїхав на територію російської федерації, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, місцезнаходження останнього на теперішній час не встановлено. 13 травня 2015 року ОСОБА_5 оголошено в розшук, а кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України зупинено. На теперішній час ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду переховується, місцезнаходження його наразі невідоме. Враховуючи викладене, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Наявність зазначеного ризику дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення покарання за вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється. Тому, беручи до уваги обставини, що враховуються при зміні запобіжного заходу, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місті його постійного проживання, які свідчать про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Беручи до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, та який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, тривалість протиправних дій та зухвалість, з якою було скоєно злочин, те, що ОСОБА_5 переховується від органу слідства та суду, з метою уникнення покарання за вчинення злочину в якому підозрюється, а тому згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, щодо підозрюваного ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши подане клопотання та надані письмові матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Зі змісту ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

З огляду на зазначені положення закону, слідчому судді під час вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, з метою визначення, чи є законні підстави для обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, необхідно в межах доводів відповідного клопотання дослідити, зокрема обставини наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що, власне, випливає зі змісту процесуального рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується твердження (припущення) про причетність певної особи до вчинення кримінального правопорушення, засноване на результатах розслідування, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав і обов`язків в порядку ст.ст. 276-279 КПК України; наявності та достатності доказів на підтвердження факту перебування підозрюваного у міжнародному розшуку; наявності ризиків, які можливо характеризувати, передусім, як небезпеку, пов`язану із обґрунтованою ймовірністю вчинення особою спроб протидії кримінальному провадженню, якої слід уникати.

Вирішуючи зазначені питання в межах розгляду даного клопотання про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначає про наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.02.2015, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 розпочато 10.02.2015. 07.05.2015 було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Вирішуючи питання стосовно того, чи є зазначена підозра обґрунтованою, встановлення чого визначено ч. 2 ст. 177 КПК України однією з обов`язкових підстав для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з наступного.

Кримінальне процесуальне законодавство України не дає визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, в силу приписів ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини під час вирішення питання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

З точки зору такої практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що обґрунтовують засудження особи, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачень (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, об`єктивно оцінює отримані докази за своїм внутрішнім переконанням та визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування до неї запобіжного заходу.

З метою встановлення наявності чи відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного вище кримінального правопорушення, слідчим суддею були досліджені наявні в матеріалах клопотання докази.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до КПК України щодо вдосконалення окремих положень у зв`язку із здійсненням спеціального досудового розслідування» № 1422-IX від 27.04.2021 були внесені зміни до ч. 6 ст. 193 КПК України.

Так, до клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було додано жодних доказів (документів), які підтверджують, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. (ч.1 ст. 42 КПК України).

Як вбачається з долучених матеріалів клопотання, 07.05.2015 було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Письмове повідомлення про підозру відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_5 від 07.05.2015 не було вручено в день його складання слідчим або прокурором, про що свідчить відсутність підпису підозрюваного ОСОБА_5 у відповідному полі письмового повідомлення про підозру.

Згідно положень вищезазначеної статті, у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складання, таке повідомлення вручається у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Однак, 09.05.2015 слідчим СВ Кремінського РВ ГУМВС України у Луганській області було направлено лист до Бараниківської сільської ради разом з примірником повідомлення про підозру ОСОБА_5 , для вручення сільською радою під розписку повідомлення про підозру останньому.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з ч.ч. 1, 2, 4-7 цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Статтею 136 (глава 11) КПК України встановлено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

При цьому, ключовим є те, що особа отримує таке повідомлення під розписку.

Так, в матеріалах доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає жодного належного підтвердження отримання підозрюваним ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 07.05.2015 або ознайомлення з його змістом іншим шляхом, а тому відсутні підстави вважати, що дане письмове повідомлення про підозру було вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Викладена у письмовому повідомленні підозра та вручена у належний спосіб є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42, ст. 135 КПК України, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Доводи клопотання щодо вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру свідчать про формальне намагання органом досудового розслідування вжити заходів для такого вручення, та не дають слідчому судді підстав для висновку, що ОСОБА_5 належним чином, відповідно до вимог КПК України, повідомлений органом досудового розслідування про підозру у кримінальному провадженні № 0000113 від 11.02.2015, а також, що останній набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, що виходить з наступного.

З матеріалів клопотання не вбачається, що орган досудового розслідування направляв, а підозрюваний отримав повістки про виклик або повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Щодо долучених слідчим до клопотання копій матеріалів, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що під час перевірки копій документів, що подаються стороною кримінального провадження разом з клопотанням слід брати до уваги: правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації; уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації; Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджені наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55; Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5; інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55)

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ. За вищевказаним способом засвідчуватись повинна кожна сторінка документа.

Також у випадку, якщо документ складається з кількох сторінок, то копії знімаються зі всіх сторінок, які потім можна засвідчити і у такий спосіб: прошити разом, напис «Копія» ставиться на першій із прошитих сторінок, кінчики ниток має бути заклеєно клаптиком паперу так, щоб нитки виглядали з-під цього паперу. Обов`язково зверху цього паперу робиться напис: «Пронумеровано і прошнуровано (кількість аркушів цифрою і прописом) аркушів», вказується посада особи, яка завіряє копію, її підпис, прізвище, ініціали й дата. Все це скріплюється печаткою таким чином, щоб частина відбитку була проставлена на приклеєному клаптику паперу, а частина - на самому аркуші копії документа.

Відповідно до пункту 8 розділу 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 07 листопада 2018 року №1000/5, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів долучених до клопотання слідчим жодна копія документу не засвідчена належним чином, відповідно до визначених вище вимог.

За таких обставин, клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про обраннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000113 від 11.02.2015 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1