Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/61/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2025 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, солдата військової частини НОМЕР_1 , мешкає по АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 16.02.2025 з визначенням застави ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 грудня 2024 рокуу 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 151 400 грн.

інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зменшити розмір застави з 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на мінімальний, мотивуючи тим, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, не прийнято до уваги всі обставини та докази на які посилалась сторона захисту, невірно оцінені ризики, які не доведені належними доказами, не в повній мірі враховано особу підозрюваного. Так, ухвалення рішення про застосування для підозрюваного запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою судом не було взято до уваги особу підозрюваного, а саме те, що він раніше не судимий, має міцний соціальний зв`язок, малолітнього сина, сестру, хворого брата з «особливими можливостями», проживає за постійною адресою. Також підозрюваний ОСОБА_7 пішов добровольцем на фронт. В конфліктних ситуація ні з ким не був помічений. Крім того, вважає, що жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Зазначає, що ні слідчим не прокурором не доведено, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні чи переховуватися від правосуддя. Отже, виходячи з зазначеного та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, вважає, що прокурор та слідчий, під час розгляду клопотання, не довели, належним чином застосування до підозрюваного, саме такого запобіжного заходу. Крім того, слідчим суддею при визначені розміру застави не встановлено дійсний майновий та сімейний стан підозрюваного, та кількість утриманців, яким потрібно допомагати, а тому застава у зазначених межах є завідомо непомірною для підозрюваного.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Всупереч Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», починаючи з 28.02.2023 року, умисно без поважних причин залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , тобто ухилявся від проходження військової служби, що не було пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані як самовільне залишення військової частини без повноважних причин тривалістю понад три доби, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, про що 25.09.2024 йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.01.2025 задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000394 в межах строку досудового розслідування, по 16.02.2025 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що злочин, в якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: умисним, тяжким, об`єктом посягання якого є порядок несення служби. ОСОБА_7 тривалий час перебував у розшуку. Домашній арешт, порука, не забезпечить на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Враховано, що ОСОБА_7 , як спеціальний суб`єкт, порушив військовий статут внутрішньої служби Збройних Сил України, присягу та обов`язки покладені на нього, як на солдата. Такі дії підозрюваного є неприйнятною формою поведінки військовослужбовця. Тобто існує ризик вчинення нового злочину. Місце реєстраційного обліку та місце дислокації не співпадає з місцем проведення досудового розслідування, тобто існує ризик неявок до суду. Самовільне залишення військової частини, тривалий розшук є проявом свідомого ігнорування процесуальних обов`язків підозрюваного. Сукупність перерахованих ризиків, значно підвищує ступінь суспільної небезпеки підозрюваного, відтак стосовно нього не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою. У разі застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не зможе забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Так, перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом розслідування ВП №1 (м. Кропивницький) РУП ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2024 за № 0000394 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

25.09.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

24.12.2024 на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда, ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14.01.2025.

08.01.2025 постановою виконуючого обов`язки керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону продовжено строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 16.02.2025.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор в суді першої інстанції зазначив, що завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не представляється можливим, через необхідність проведення великого обсягу слідчих дій, допитати свідків, а саме командирів військової частини НОМЕР_1 ; ознайомити підозрюваного ОСОБА_7 та захисника з матеріалами кримінального провадження, згідно ст. 290 КПК України; провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність у яких може виникнути в ході досудового розслідування; виконати вимоги ст. 290 КПК України та в межах строків досудового розслідування скерувати обвинувальний акт до суду.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована;незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

За таких умов, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, необхідністю виконанню вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, апеляційний суд вважає, що у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя при продовженні строку тримання під вартою не взяв до уваги ряд факторів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з рішень слідчого судді вбачається, що він враховував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, дослідивши клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відпала, не встановлено, підстав змінювати запобіжний захід останньому не вбачається, заявлені під час обрання та продовження запобіжного заходи ризики продовжують існувати. Обставин, які б давали підстави для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, не встановлено.

Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом, особисте зобов`язання чи порука, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Крім того, беручи до уваги характер та ступінь тяжкості злочину у вчиненні, якого підозрюється ОСОБА_7 , а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній відноситься до категорії тяжких, об`єктом посягання якого є порядок несення служби, перебування протягом тривалого часу в розшуку, то колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

Наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на час інкримінованого обвинуваченому злочині, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а тому, відповідно до ч.7 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою, у зв`язку з чим, доводи захисника про те, що прокурором не доведено необхідності застосування обвинуваченому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою не заслуговують на увагу.

Крім того, колегія суддів зазначає і те, що, постановляючи ухвалу про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя, обґрунтовано взяв до уваги і положення ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, його специфіку та фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан, та залишив раніше визначену суму застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 грн. яка, на переконання колегії суддів, у разі її внесення, буде достатньою для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: