Справа № 206/5102/23
Провадження № 1-кп/206/43/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тривання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000477 від 06.08.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 07.12.2021 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 1 місяця обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання призначене за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2021 року, остаточне покарання призначено у вигляді 1 року 2 місяців обмеження волі. 24.05.2022 звільненого з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» по відбуттю строку покарання; 30.04.2024 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 125 КК України до 240 годин громадських робіт,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 06.03.2024 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.125 КК України .

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду міста Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження № 0000477, внесене до ЄРДР 06.08.2023 відносно ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

28.01.2025 до суду надійшли клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходів у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримала подані нею клопотання.

В обгрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_5 не має постійного місця проживання, тому є підстави вважати, що він, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може вчинити спроби переховування від суду, що свідчить по наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, обвинувачений, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на неповнолітнього потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, що свідчить по наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України. оскільки деякі свідки є раніше знайомими особами для обвинуваченого, та продовжити злочинну діяльність. Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово засудженим за умисні злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти нові умисні злочини, що свідчить про його стійку антисоціальну позицію. Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська

ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні

за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 240 годин. Вказаний вирок набрав законної сили 04.06.2024.Крім того, під час перебування ОСОБА_5 під цілодобовим домашнім арештом, останній неодноразово припускався порушень, був відсутній за місцем проживання під час його перевірки, а також скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 51 КУпАП, ст. 173 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечує, просить обрати йому домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечує. Вказує на те, що ОСОБА_5 тривалий час перебуває під вартою, а тому йому доцільно обрати альтернативний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі.

В обгрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_4 раніше був засуджений за умисні корисливі злочини. Під час розгляду даної справи вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України. Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2024 йому призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт. Під час перебування під цілодобовим домашнім арештом, обов`язки, покладені на нього ухвалою суду, не виконував, в судові засідання не з`являвся. За місцем реєстрації в АДРЕСА_3 не проживає. У ОСОБА_4 не склалися стійкі соціальні зв`язки у суспільстві, він не має постійного місця проживання, тому є підстави вважати, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, будучи раніше неодноразово судимим, маючи невідбуте покарання, може вчинити спроби переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити тиск на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просить відмовити у його задоволенні.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні, також заперечує проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 суд констатує наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке є тяжким злочином. Він офіційно не працевлаштований, не одружений, за місцем своєї реєстрації не проживає, постійно змінює місце проживання, тобто він не має міцних соціальних зав`язків, а тому суворість очікуваного покарання у рамках висунутого обвинувачення, у своїй сукупності, підвищує ризики переховування обвинуваченого від суду.

Про наявність ризику передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в судовому засіданні почали змінювати свої покази, у зв`язку з чим було заявлено клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_8 , яка до цього часу ще повторно не допитувалася. Усвідомлюючи, що обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, базується, у тому числі, і на показаннях даного свідка, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може здійснити спробу впливу на свідка в будь-який спосіб, з метою схиляння їх до зміни своїх показів.

Суд також констатує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово засудженим

за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, у період перебування під цілодобовим домашнім арештом у даному кримінальному провадженні він вчинив нове кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 125 КК України. Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська

ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні

за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 240 годин.

Крім того, у період перебування під цілодобовим домашнім арештом, ОСОБА_5 було вчинено ряд адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 51, ст.. 173, ч. 2 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП, які були вчинені в період перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 свідчить про його стійку антисоціальну позицію, тобто ОСОБА_5 може знову вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на строк 60 днів.

Водночас, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_5 визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд констатує наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке є тяжким злочином. Він офіційно не працевлаштований, не одружений, за місцем своєї реєстрації не проживає, тобто він не має міцних соціальних зав`язків, а тому суворість очікуваного покарання у рамках висунутого обвинувачення, у своїй сукупності, підвищує ризики переховування обвинуваченого від суду.

Про наявність ризику передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 , усвідомлює, що обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, базується, у тому числі, і на показаннях неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 та свідків. За таких підстав, суд вважає, що наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_4 може впливати на свідка у будь-який спосіб, з метою схиляння її до зміни своїх показів.

Суд також констатує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово засудженим

за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, у період перебування під цілодобовим домашнім арештом у даному кримінальному провадженні він вчинив нове кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 125, 71,72 КК України, був засуджений Самарським районним судом м. Дніпропетровська до 1 року 15 днів обмеження волі (вирок суду від 06.03.2024 р)., що свідчить про його стійку антисоціальну позицію, тобто ОСОБА_4 може знову вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк 60 днів.

Водночас, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застосовані до обвинувачених запобіжні заходи відповідають не лише особам обвинувачених, а і характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Керуючись ст.ст.177, 183, 334-335, 369-372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 березня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят ) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУДСАУ в Дніпропетровській області ( код отримувача(код за ЄДРПОУ)26239738, банк отримувача ДКСУ, м.Київ,код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0017442, призначення платежу - застава, кримінальне провадження під №0000477 від 06.08.2023, обвинувачений (прізвище, ініціали), платник (прізвище, ініціали).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати на виклики до прокурора та суду,

-не відлучатись із місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу прокурора або суду,

-повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання,

-здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити 60 днів з моменту внесення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 березня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 розмір застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят ) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУДСАУ в Дніпропетровській області ( код отримувача(код за ЄДРПОУ)26239738, банк отримувача ДКСУ, м.Київ,код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0017442, призначення платежу - застава, кримінальне провадження під №0000477 від 06.08.2023, обвинувачений (прізвище, ініціали), платник (прізвище, ініціали).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати на виклики до прокурора та суду,

-не відлучатись із місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора або суду,

-повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання,

-здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити 60 днів з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок застави має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинувачених з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачені зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1