Справа № 372/397/18
Провадження 1-кс-1676/24
ухвала

Іменем України

12 грудня 2024 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Батумі Грузія, грузин, громадянин Грузії, освіта вища, офіційно не працюючий, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

В С Т А Н О В И В:

12.12.2024 року до суду надійшло вказане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), який підозрюється в вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України. Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на існування ризиків, які дають йому підстави вважати, що підозрюваний спробує переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до наданих суду матеріалів, група осіб, до складу якої входили ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), 08.02.2018 року, о 19 годині 19 хвилин, за попередньою змовою з ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) та ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), маючи умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вчинив таємне викрадення чужого майна особливо великих розмірах, поєднане з проникненням у житло.

Так, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ) усвідомлюючи, що їх ніхто зі сторонніх осіб не бачить та за їх діями ніхто не спостерігає, потрапили на прибудинкову територію квартири АДРЕСА_3 , яка огороджена парканом із метало-профілю, підійшли до метало-пластикового вікна кімнати кухні вказаної квартири, через яке шляхом пошкодження ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) проник до приміщення квартири, власником якої на підставі договору купівлі-продажу являється ОСОБА_12 , 1981 року народження.

В цей час ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), залишившись чекати на подвір`ї будинку, а саме біля вікна, через яке ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), проник до квартири АДРЕСА_3 , а ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) залишився чекати в автомобілі неподалік місця вчинення злочину з метою спостереження за навколишньою обстановкою та попередження ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) у разі викриття їх дій.

Далі, ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) піднявся на другий поверх вище вказаної квартири де з кімнати спальні, з шафи, вирвав металевий сейф, звідки викрав грошові кошти в сумі 22000 доларів США, 450 євро, що відповідно курсу валют Національного банку України станом на 08.02.2018 складає 611688 грн. 64 коп., а також ювелірні вироби із золота і срібла, згідно висновку експерта № С-148 від 26.02.2018 року, всього на загальну суму 20485 грн. 35 коп., згідно висновку експерта № С-148 від 26.02.2018 року, всього на загальну суму 20485 грн. 35 коп.

В подальшому, ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) та ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), використовуючи автомобіль марки «Мерседес» Е220, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поїхали з викраденим майном у напрямку міста Києва, скориставшись викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 632 173 грн 99 коп., що становить сімсот сімдесят дев`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відповідає особливо великому розміру завданих збитків.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в особливо великих розмірах, групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) та ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) вчинили злочин, передбачений ч. 5 ст. 185 КК України.

08 лютого 2018 року ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09 лютого 2018 року підозрюваному ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), слідчим за погодженням з процесуальним керівником повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

02 квітня 2018 року підозрюваному ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), слідчим за погодженням з процесуальним керівником повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) у вчиненні вище вказаного злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 08.02.2018; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 09.02.2018; протоколом затримання ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ); висновком судово-трасологічної експертизи № 8-3/664; висновком судово-товарознавчої експертизи № С-148; показаннями свідків; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави стороні обвинувачення вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Вислухавши учасників розгляду, вивчивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) кримінального правопорушення.

В клопотанні слідчим, відповідно до ст. 184 КПК України, викладені обставини, на підставі яких слідчий прийшов до висновку про наявність ризиків, є посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, містить обґрунтування необхідності застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою.

Прокурор та слідчий в суді довели обставини, викладені в клопотанні слідчого, посилались на те, що підозрюваний може ухилятись від слідства та суду, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вважаю, що під час розгляду клопотання в повному обсязі виконано вимоги статтей 177, 178, 194 КПК України, доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, встановлено і враховано слідчим суддею всі інші визначені законом обставини.

Оцінюючи доводи, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України слід прийняти до уваги, що з досліджених письмових доказів, зокрема витягу з кримінального провадження, протоколу огляду місця події, протоколу допиту потерпілого, повідомлення про підозру, інших матеріалів кримінального провадження, вбачається, що підозрюваний може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Із поданих слідчому судді матеріалів вбачається, що підозрюваний міг перебувати у час скоєння злочину на місці його вчинення, підозрюваним не наведено спростувань достовірності викладених у клопотанні обставин причетності підозрюваного до вчинення злочинних діянь, тому підозра є достатньо обґрунтована, а питання правильності остаточної кваліфікації і доведення винуватості у вчиненні злочину не може вирішуватись на цій стадії кримінального провадження та є передчасним.

За таких обставин, вважаю, що підозра ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) у вчиненні вказаного у клопотанні злочину є достатньо обґрунтована, оскільки існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому перевірка доведеності вини підозрюваного, встановлення його винності у скоєнні інкримінованого злочину виходять за межі цього судового розгляду та предмету доказування у цій справі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-Переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, та відповідно у разі визнання його винним останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, водночас, у його розпорядженні ймовірно наявні кошти, які були отримані у зв`язку з вчиненням злочину, які можуть вільно надати підозрюваному можливість покинути країну, таким чином, переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин та постійного проживання поза межами України з тією ж метою.

-Незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Про наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить наступне, що, існує реальна можливість незаконного впливу ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) обізнаний про місце їх проживання, роботи, а тому, існують підстави вважати, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) може залякувати або вчиняти інші протиправні дії відносно потерпілого, свідків, спрямовані до їхньої відмови в подальшому давати показання стосовно обставин вчиненого злочину або зміни таких показань.

-Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Про наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить наступне, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом порушення покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме неприбуття за викликом до органу досудового розслідування для проведення слідчих/процесуальних дій.

В ході досудового слідства було вжито ряд можливих слідчих (розшукових) дій направлених на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), однак встановити місцезнаходження останнього не надалось можливим, що свідчить про наявність ризиків зазначених у п.п.1, 3, 4 ст. 177 КПК України. Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

Крім цього ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Вказане дає підстави вважати, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) в межах вказаного кримінального провадження, може стати причиною ухилення останнього від явки до слідчого, прокурора чи суду.

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання, так у параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, що у свою чергу прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (позиція Європейського Суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Окрім того, зважаючи на наявність підстав передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеність ризиків, вважаю, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), окрім як застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненням ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У кримінальному провадженні відповідно до ст. 178 КПК України зібрані вагомі докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, покарання за який у разі визнання останнього винним передбачено у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вищевикладені обставини також дають підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть можливості запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до відомостей адміністрації державної прикордонної служби України від 05.12.2024 № 123B2A2A7363D1FB4200008F810200 встановлено, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) востаннє 03.04.2018 здійснив перетин державного кордону, тобто виїзд з території України на пункті пропуску «Бориспіль-D», та станом на 09.12.2024 назад не повертався.

06.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000140 від 06.02.2024 підозрювану ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Зважаючи на те, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, розгляд клопотання можливо проводити за його відсутності.

Враховуючи, що в наданих до суду матеріалах наявні вагомі докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, враховуючи дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи його майновий стан, репутацію, відсутність достатньо міцних соціальних зв`язків, а також те, що санкція ч. 5 ст. 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від до дванадцяти років, вважаю, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків.

Крім того, вважаю неможливим обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту, оскільки в разі застосування до ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, органи досудового розслідування не зможуть в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матимуть можливості запобігти його спілкуванню з іншими учасниками кримінального провадження, здійснення останнім впливу на потерпілого та свідків по кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по провадженню.

Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, оскільки під впливом розуміння інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) може переховуватись від органів досудового розслідування.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного у зв`язку з тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та може уникати явки до органу досудового слідства та переховуватись, що в свою чергу призведе до неможливості закінчення розслідування.

До підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відсутні особи, які можуть виступити його поручителями.

Тому застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а інтереси суспільства переважають обмеження в правах, які має підозрюваний ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) на час досудового розслідування.

За таких обставин, враховуючи принцип диспозитивності кримінального судочинства і змагальності сторін, оцінивши всі подані доводи і докази, вважаю, що доводи клопотання знайшли об`єктивне підтвердження під час судового розгляду, тому немає достатніх підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 177-179, 182-184, 193, 194, 196, 202, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

Застосувати до ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Батумі Грузія, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на шістдесят діб, в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1