ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 675/157/23

Провадження № 11-кп/820/106/25

Колегія суддів судової палати Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відео конференції, кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001273 від 03 грудня 2022 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 , зі змінами, поданими обвинуваченою за ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_6 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком суду ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з вищою освітою, на утриманні одна малолітня дитина, вдови, до затримання працювала головним бухгалтером ДП «Ізяславське лісове господарство», не має судимостей,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_9 ухваленозалишити попередній у виді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 19 червня 2023 року, зарахувавши в цей строк термін її затримання та попереднього ув`язнення, починаючи з 03 грудня 2022 року та по 18 червня 2023 року включно з розрахунку день за день.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_6 03 грудня 2022 року близько 00 год 30 хв перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , вступила у словесний конфлікт із своїм чоловіком ОСОБА_10 , який виник на ґрунті неприязних між ними відносин.

Під час вказаної суперечки, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел спрямований на вбивство свого чоловіка ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді смерті її чоловіка ОСОБА_11 , за допомогою кухонного ножа, умисно та послідовно нанесла два удари ОСОБА_10 в ділянку грудної клітки ззаду, а також не менше 3 ударів ножем по різних частинах тіла ОСОБА_10 .

Внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани на тильній поверхні правої кисті в ділянці третього п`ястно-фалангового суглоба, яка відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості як таке, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, по відношенню до живої людини; двох поверхневих ран на задній поверхні правого плечового суглоба та задньо-зовнішньої поверхні верхньої третини плеча, двох саден на задній поверхні лівого передпліччя, садна на передній поверхні грудної клітки зліва, садна на боковій поверхні живота зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, по відношенню до живої людини; - двох проникаючих поранень задньої поверхні грудної клітки справа, з ушкодженнями правої легені, що супроводжувались правобічним гемо пневмотораксом (внутрішньо плевральною кровотечою 2100 мл та накопичення повітря в плевральній порожнині), які відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 .

В результаті спричинених ОСОБА_6 вказаних тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 помер на місці події через короткий проміжок часу.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 26 вересня 2023 року вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2023 року стосовно ОСОБА_12 залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Постановою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 серпня 2024 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , задоволено частково, ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 26 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок змінити, дії обвинуваченої ОСОБА_6 перекваліфікувати з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України, призначивши їй за цим законом покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Вважає вказаний вирок незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального права та ЗУ «Про кримінальну відповідальність», оскільки враховуючи сукупність доказів, суд першої інстанції невірно кваліфікував ОСОБА_13 , зазначивши, що остання вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Апелянт посилається на те, що у діях ОСОБА_6 наявний склад злочину, передбачено ст.118 КК України, а саме перевищення меж необхідної оборони, оскільки в суді першої інстанції обвинувачена і потерпілий ОСОБА_14 , допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , вказували на те, що, неодноразово, померлий ОСОБА_10 мав ревнощі до обвинуваченої ОСОБА_6 , спостерігали синці на тілі у ОСОБА_6 , яка неодноразово страждала від домашнього насилля, яке вчиняв померлий ОСОБА_10 протягом тривалого часу їх сімейного життя.

Окрім того, 02 грудня 2022 року, будучи в гостях, а саме, у сім`ї ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ще там, проявляв агресію як до ОСОБА_6 , їх сина - ОСОБА_17 , так і до самого ОСОБА_19 . Вказані обставини узгоджуються із показами ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Агресивні дії ОСОБА_10 , у цей вечір, на думку захисника, свідчать про існування реальної небезпеки для життя ОСОБА_6 , покази свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 вказують на те, що померлий ОСОБА_10 вчинив провжуване насильство над обвинуваченою, а його поведінка свідчить про те, що вона мала послідовність та наполегливість з тенденцією до зростання жорстокості фізичного насильства до ОСОБА_6 .

Сторона захисту також звертає увагу на те, що ОСОБА_6 , взявши ножа до рук, не мала на меті завдавати смертельні небезпечні удари з метою вбивства свого чоловіка, вона бажала зберегти своє життя, оскільки вважала, що протиправні дії її чоловіка, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, відсутність будь - яких стримуючих факторів, чи осіб, які б своїми діями могли запобігти та стримати вчинення протиправних дій потерпілим, тому, з метою захисту, нанесла 2 удари в область руки, щоб ОСОБА_10 перестав стримувати і викручувати її руку та припинив свою протиправну поведінку. Рухи ОСОБА_6 мали обмежений характер, оскільки праву руку викручував потерпілий, і в повній мірі ОСОБА_6 не мала можливості контролювати куди саме точно вона наносить удари. Тому такі дії, в повній мірі, свідчать про те, що ОСОБА_6 знаходилася в стані необхідної оборони.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_6 отримала не менше сім травматичних впливів, тоді як ОСОБА_10 не менше чотирнадцяти. Водночас, на думку захисника, суд дійшов до неправильного висновку про відсутність суспільно - небезпечного посягання з боку ОСОБА_10 по відношенню до ОСОБА_6 . Потерпілий ОСОБА_10 мав конфлікт з ОСОБА_19 , в результаті між ними була штовханина, в ході якої були травматичні впливи у потерпілого, з сином ОСОБА_17 , також, була штовханина у зв`язку із тим, що потерпілий не хотів сідати до автомобіля.

Захисник стверджує, що висновки судової - медичної експертизи №346 від 05 грудня 2022 року, та експертизи №345 від 05 грудня 2022 року, є недопустимими доказами, оскільки завданням експерта, який їх провів, було встановлення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 , а не відібрання пояснень і надання оцінки поведінці останньої, тому, на думку апелянтки, судом порушено норми, що регулюють питання законності, належності та допустимості доказів.

Крім того, сторона обвинувачення не надала жодного доказу, який би переконливо свідчив, що у тій обстановці, яка існувала, у ОСОБА_6 не було жодного, сумніву, що агресивні протиправні дії потерпілого ОСОБА_10 не завдадуть жодної шкоди її здоров`ю та життю, а протиправні дії потерпілого після того, як він замахнувся ножем, наніс удари по тілу та обличчю ОСОБА_6 , викручування руки в один момент припиняться.

Також, суд дав не вірну оцінку показам ОСОБА_21 , яка зазначала, що ОСОБА_6 , прибігши до неї додому, попросила викликати швидку для потерпілого, однак, коли вона викликала швидку, то не знала, що з потерпілим. Перепитавши у ОСОБА_6 , остання повідомила, що у ОСОБА_10 ножові поранення, що підтверджуються звукозаписом дзвінка ОСОБА_21 до служби швидкої допомоги.

За таких обставин, на думку апелянтки, суд першої інстанції, не повній мірі, дав належну оцінку діям ОСОБА_6 , після нанесення ножових поранень, те що вона побігла по допомогу, просила викликати швидку, сама намагалася вчинила всі дії, щоб було збережено життя ОСОБА_10 . Такі дії ОСОБА_6 свідчать про відсутність умислу на вбивство ОСОБА_10 , вона намагалася, лише, захистити себе.

Від моменту події і до моменту затримання ОСОБА_6 пройшло більше 12 год., обвинувачена нікуди не тікала, на свідків не впливала, тому, твердження суду щодо приховання злочину, не знаходять своє підтвердження.

Апелянтка вважає, що саме не кваліфіковані медичні дії фельдшера знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого, однак такі дії фельдшера не були жодним чином оцінені судом.

Захисник вказує, що зібрані у кримінальному провадженні докази не доводять, поза розумним сумнівом, наявність у діях ОСОБА_6 умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 , тому висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачена вчинила інкримінований їй злочин, є незаконні, які стали підставою для ухваленнявироку з порушенням низки норм матеріального та процесуального права.

В поданих до апеляційної скарги змінах обвинувачена, крім того, звертає увагу на те, що згідно з текстом обвинувального акту від 25.01.2023 року, стороною обвинувачення не було встановлено мотивів та мети вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 інкримінованого їй злочину.

При цьому вважає, що саме надання некваліфікованої медичної допомоги стало причиною смерті ОСОБА_10 , що призвело до невірної кваліфікації злочину.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_6 посилається на відсутність умислу в її діях, наявність у подружньому житті домашнього насильства зі сторони ОСОБА_10 , та тяжкість призначеного їй покарання, оскільки вона має двох дітей, позитивну поведінку, соціальні зв`язки, жодного разу не притягалася до кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_22 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 ,зі змінами, поданими обвинуваченою, думку прокурора, якийзаперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої, зі змінами поданими останньою, дослідивши повторно, частково, докази, в порядку ч.3 ст.404 КПК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої, зі змінами поданими останньою, надавши обвинуваченій можливість виступу в судових дебатах та останньому слові,колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скаргазахисника обвинуваченоїзі змінами, поданими обвинуваченою, не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який її засуджено, та кваліфікація її дій за ч.1ст.115 КК України, при наведених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав правильну правову оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Апеляційні твердження сторони захисту про те, що дії ОСОБА_6 слід перекваліфікувати з ч.1 ст. 115 КК України, з умисного вбивства, на ст.118 КК України, на умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, так як в обвинуваченоїне було умислу позбавити життя потерпілого, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Місцевим судом ретельно досліджено докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винної, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння. Також суд врахував спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винної.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що докази у справі, які оцінені, в їх сукупності, відповідно до вимог ст.94 КПК України, є належними, допустимими та з усією достатністю доводять спрямованість прямого умислу ОСОБА_6 на позбавлення життя ОСОБА_10 .

Як убачається із показань обвинуваченої ОСОБА_6 , в суді першої та апеляційної інстанції, вину в інкримінованому злочині вона визнала частково, стверджувала що наміру вбивати свого чоловіка ОСОБА_10 не мала. За час подружнього життя з потерпілим, останній, після вживання спиртних напоїв проявляв до неї зневагу, оскільки ревнував її, влаштовував скандали, які інколи супроводжувалися застосовуванням насилля у виді нанесення тілесних ушкоджень стосовно неї. В останній час, дані події відбувались все частіше. 02.12.2022 на 17 год вони були запрошені в гості на святкування дня народження до сімїПогребняків, та близько 18 год потерпілий приїхав з роботи додому, перебуваючи вже в стані сп`яніння, з приводу цього між ними виникла суперечка. В подальшому, біля 19 год, вони разом приїхали в гості, де вживали спиртні напої, після чого ОСОБА_10 сп`янів ще більше та почав проявляти агресію до неї, а саме хапав її за плечі. Надалі, близько 00 год по них приїхав син ОСОБА_17 , щоб забрати додому, проте між чоловіком та сином, при виході з будинку, виникла суперечка, у виді штовханини, оскільки ОСОБА_10 хотів сісти за кермо автомобіля. Під час даного конфлікту ОСОБА_10 впав на подвір`ї на землю та вдарився головою. Вона намагалася посадити чоловіка в авто, проте останній пручався та викручував їй руки, однак всеж таки чоловік сів в автомобіль.Приїхавши додому, на подвір`ї між чоловіком та сином продовжилась суперечка, вході якої ОСОБА_10 шарпав сина за верхній одяг та намагався вчинити бійку. Проте, відвернувши увагу чоловіка, син сів за кермо автомобіля та поїхав відвезти свого товариша додому. Надалі, 03.12.2022 о 00 год 30 ОСОБА_23 зайшов до будинку, де вже перебувала вона та між ними продовжився словесний конфлікт і відбулася бійка, в ході якої ОСОБА_10 вдарив її кулаком в ділянку правого ока, викручував їй руки та намагався повалити на підлогу,завдаючи удари по ногах. Послідовність дій не пам`ятає, однак стверджує, що ОСОБА_10 перший взяв ніж, якого вона, в ході бійки, вибила та він упав на підлогу, якого вона якимось чином підняла. Під час продовження бійки, коли ОСОБА_10 , своєю правою рукою викручував їй праву руку, внаслідок чого чоловік повернувся до неї боком, вона, в цей момент, двічі нанесла удари ножем чоловіку у ділянку спини (плеча) справа, внаслідок чого у нього пішла кров. В подальшому взяла рушник та намагалася зупинити кров, після чого побігла до сусідки, щоб остання викликала швидку допомогу, так як не могла знайти власний телефон. По приїзду швидкої допомоги, лікарем, під час надання першої медичної допомоги, було зафіксовану смерть потерпілого. Не пам`ятає чи комусь повідомляла, що вдарила чоловіка ножем, проте не виключає, що повідомила про це сусідку ОСОБА_21 , та до проведення судово-медичної експертизи потерпілого, яка була проведена близько обідньої пори 03.12.2022, вона також нікому не говорила про нанесення ударів ножем. Вказує, що наміру вбивати чоловіка не мала, лише захищалась від його протиправних дій.

Суд дійшов до правильного висновку, що дійсно між обвинуваченою та потерпілим виник словесний конфлікт на грунті неприязних між ними відносин.

До інших показів обвинуваченої суд правильно віднісся критично і сприймає їх як спосіб захисту, оскільки дані нею покази, в частині обставин нанесення ушкоджень потерпілому, суперечать фактичним обставинам кримінального провадження і дослідженим доказам.

Суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази та надавши оцінку кожному з них у їх сукупності та взаємозв`язку, дотримавшись вимог статей 86,87, 91, 94 КПК України, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

Колегія суддів критично оцінює показання обвинуваченої про те, що вона не мала умислу вбивати ОСОБА_10 , так як такі спростовуються, а винуватість ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства підтверджується дослідженими судом першої та апеляційної інстанціїдоказами.

Так, потерпілий ОСОБА_14 , в суді першої інстанції показав, що його брат ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння проявляв агресію. 03.12.2022, посеред ночі, йому зателефонувала сусідка та повідомила, що його брат помер,після чого, він одразу поїхав до його помешкання, де вже були дві швидкі карети. В будинку виявив тіло брата на підлозі, обстановка в кімнаті була порушена, а саме були розбиті банки, а у брата була наявна гематома на лобі. У ОСОБА_6 були видимі синці на оці та руках. За яких обставин помер ОСОБА_10 йому було не відомо.

За показаннями свідка ОСОБА_15 , яка є матір`ю обвинуваченої, в суді першої інстанції, її зять ОСОБА_10 , за час життя, був дуже ревнивий, та інколи проявляв агресію до дружини. Приходячи до них, бачила пошкоджені двері у ванну кімнату, на дочці бували синці на руках та обличчі, проте вона жодного разу неказала, що це синці від насильницьких дій її чоловіка. 03.12.2022 близько 01 год ночі їй зателефонувала дочка ОСОБА_24 та повідомила, що ОСОБА_10 помер по причині обірвання тромбу серця. Вона одразу побігла до помешкання ОСОБА_25 , у якому був безлад, розбиті банки, на плінтусі та шпалерах були сліди крові, а ОСОБА_10 лежав на підлозі, біля якого знаходилась ОСОБА_6 , на ній були синці, на руках та оці.

Свідок ОСОБА_16 ,в суді першої інстанції,підтвердила вказані обставини та вказала, що про загибель ОСОБА_10 дізналася вранці 03.12.2022 по телефону, та близько 12 год приїхала до будинку ОСОБА_25 . Під час перебування у будинку на ОСОБА_6 бачила синці на руках та обличчі.

Із показань свідка ОСОБА_21 слідує, що 03.12.2022 біля 01 год ночі до неї у вікно спальні постукала ОСОБА_6 , з проханням викликати швидку допомогу, оскільки її чоловіку зле. Коли чергова швидкої запитала причину виклику, вона побігла до помешкання ОСОБА_25 , де виявила на підлозі ОСОБА_10 , біля якого знаходилась ОСОБА_6 . Повернувшись додому,знову зателефонувала на лінію «103» та повідомила, що в кімнаті на підлозі лежало скло розбитих банок, а у ОСОБА_10 на спині незначні порізи. ОСОБА_10 , в цей час, був живий, від нього було чути наявний запах алкоголю. Через короткий проміжок часу приїхала швидка, та фельдшерка, при надані потерпілому першої допомоги запитувала, що сталося, на що ОСОБА_6 нічого не повідомляла, а на запитання чи він падав, то вказала, що так. Під час надання фельдшером допомоги потерпілому, останній переставав подавати ознаки життя. Вона викликала ще одну швидку карету, фельдшер якої лише констатував смерть ОСОБА_10 . На час надання потерпілому допомоги, вважали що йому зле від травми голови, оскільки у нього на лобі була гематома. Порізи на спині були не значні, на її думку, вони утворилися від падіння на скло з банків. ОСОБА_6 їй та фельдшеру не казала про нанесення потерпілому ножових колото-різаних ран.

Свідок ОСОБА_26 , в судіпершої інстанції показав, що з двору бачив ОСОБА_10 , який лежав на підлозі, а на спині у нього були незначні пошкодження, до яких ОСОБА_6 прикладала рушника.

Свідок ОСОБА_20 , в суді першої інстанції, підтвердила, що сім`я ОСОБА_25 02.12.2022 з 19 год перебувала у них в гостях, на святкуванні дня народження їхньої дитини. Під чассвяткуванняРавчуки вживали спиртні напої, та у ОСОБА_10 виник словесний конфлікт з її кумою, який з часом був вичерпаним. В подальшому близько 00 год, як ОСОБА_25 залишали їх помешкання, у ОСОБА_10 виник конфлікт з сином ОСОБА_27 , під час якого потерпілий порвав йому куртку, внаслідок чого її чоловік ОСОБА_19 вступився за ОСОБА_27 , та між ними виникла сутичка, внаслідок якої ОСОБА_10 падав на землю. Після чого, ОСОБА_10 посадили в автомобіль та вони поїхали додому. Зауважувала, що ОСОБА_10 , при житті, був ревний та в стані алкогольного сп`яніння проявляв агресію, інколи наносив для ОСОБА_6 тілесні ушкодження, у вигляді штовханини та шарпання, очевидцем однієї події якої була вона.

За показаннями свідка ОСОБА_19 , в суді першої інстанції,02.12.2022 з вечора до 00 год, у них вдома проводилося застілля з нагоди дня народження дитини, на якому також перебувала сім`я ОСОБА_25 . В ході святкування всі вживали спиртні напої, та в кінці застілля був очевидцем, як ОСОБА_10 шарпав свого сина за верхній одяг, і він заступився за нього. Під час цього вони штовхали один одного, та в подальшому посадили ОСОБА_10 в автомобіль і вони поїхали додому. Стверджував, що ОСОБА_10 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння і проявляв агресію.

Свідок ОСОБА_28 , підтвердила, що 03.12.2022 о 00 год 40 хв, під час чергування, надійшло повідомлення про виклик з приводу травми «порушена свідомість, порушене дихання, впав на скляну банку». По приїзду на виклик, побачила, що у будинку на підлозі лежав чоловік на животі, на запитання, чому він саме в такому положенні лежить, відповіли, що він дуже п`яний. При огляді виявила незначні рани на спині, під лопаткою, порізи на руці та гематому на голові в ділянці скроні. Даний чоловік вже знаходився без свідомості, надалі він вже не подавав ознак життя. Рани заклеїла пластиром, та перевіряючи дихання потерпілого пневматориксу не виявила. Вважала, що дані різані рани, як такі, що виникли від падіння на скло з банок, а потерпілий помер від травми голови, оскільки в подальшому син потерпілого казав, що він неодноразово падав та вдарявся головою. Під час перебування у помешканні потерпілого, дружина останнього не повідомляла про нанесення нею ножових поранень. Відсутність інформації про походження ран у потерпілого стала причиною не надання відповідної допомоги.

За показаннями свідка ОСОБА_29 , в суді першої інстанції, 02.12.2022 біля 23 год він, разом з товаришем ОСОБА_17 , приїхали до господарства Погребняків, з метою забрати батьків товариша. В даному будинку вони перебували не довгий період часу, батьки товариша святкували та вживали алкоголь. Виходячи з будинку, між ОСОБА_17 і його батьком виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 шарпав ОСОБА_27 за верхній одяг, та намагався вдарити його. Під час даного конфлікту, ОСОБА_10 , зі сходів, падав на землю. Коли посадили його в автомобіль, ОСОБА_6 робила йому зауваження з приводу конфлікту. По приїзду, до помешкання ОСОБА_25 , потерпілий, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, ще сперечався з сином, шарпав його та декілька разів падав на землю. В подальшому підвели ОСОБА_10 до вхідних дверей будинку, де і залишили, а ОСОБА_17 повіз його додому.

Згідно з показаннями ОСОБА_30 , в суді першої інстанції,перебуваючи у будинку ОСОБА_18 , батько висловлювався до матері нецензурною лайкою. 03.12.2022 близько 00 год 30 хв, після того, як він завіз свого товариша ОСОБА_29 , повернувся додому, біля якого вже знаходилася швидка медична карета. Зайшовши до будинку, побачив, що батько лежав на підлозі та був вже мертвий. Від матері та фельдшера чув, що батько помер від травми голови, після падіння. Зазначив, що батько за життя, перебуваючи в стані сп`яніння, проявляв агресію, яка виражалася в словесних лайках. Одного разу, після даних конфліктів, бачив у мами тілесні ушкодження на руках.

Свідок ОСОБА_31 , в суді першої інстанції, підтвердив, що він 03.12.2022 біля 01 год ночі приїхав на виклик «103», де вже знаходилася бригада іншої швидкої допомоги, та за допомогою дефрибілятора перевірили серцебиття потерпілого, однак останній вже був мертвий. Біля нього знаходилася його дружина, син та сусіди. В подальшому, зі слів присутніх, було встановлено, що потерпілий отримав травму внаслідок падіння. Особисто він, рану не оглядав, лише підтвердив смерть потерпілого та вказав про необхідність виклику поліції.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 об`єктивно підтверджується наступними доказами, а саме даними:

-протоколу огляду місця події з ілюстрованими таблицями до нього, та постановою слідчого від 06.12.2022 про уточнення дати проведення вказаного огляду, з яких слідує, що 03.12.2022 оглянуто господарство та будинок АДРЕСА_1 , в ході якого зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину, та виявлено труп ОСОБА_10 . При поверхневому огляді трупа на голові, а саме в ділянці скроні виявлено гематому розміром 8х5 см. На правій руці трупа наявні подряпини та синці, окрім того на кісточці кулака правої руки наявний поріз розміром близько 3х1 см. На грудній клітці трупа наявна подряпина, також виявлено подряпину в ділянці живота з правої сторони. При огляді спини трупа, наявні трупні плями, та виявлено два порізи, які знаходяться один від одного на відстані 10 см. Вказані порізи розміром 6х3 см кожний. Будь-яких інших тілесних ушкоджень виявлено не було. Також у будинку, при вході, виявлено відро, в якому наявні уламки скла з плямами бурого кольору. Зі слів дружини ОСОБА_6 , остання виявила свого чоловіка ОСОБА_10 , на підлозі, поряд з яким була розбита скляна банка із сухими грибами, та уламки скла, об які він поранився;

-висновку № 203 та додаткового висновку експерта № 232 судово-медичної експертизи, які проведені з 03.12.2022 по 13.01.2023, та з 26.12.2022 по 20.01.2023, судовим експертом ОСОБА_32 на підставі постанов слідчих ВРЗСПЖЗО СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 03.12.2022 та 07.12.2022, з якого слідує, що у трупа ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: два проникаючих поранення задньої поверхні грудної клітки справа з ушкодженням правої легені, що супроводжувались правобічним гемопневмотораксом (внутрішньо плевральною кровотечою 2100 мл та накопичення повітря в плевральній порожнині). Дані поранення утворилися від дворазової дії гострого колючо-ріжучого предмета (предметів) з ознаками плоскої клинкової зброї типу ножа, незадовго до настання смерті, могли утворитися в строк та за обставин, вказаних в постанові та в протоколі допиту підозрюваної ОСОБА_6 , кожне окремо та в сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із фактом настанням смерті. Утворення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння із висоти власного зросту із подальшим ударом об тверду поверхню виключено. Рана на тильній поверхні правої кисті в ділянці третього п`ястно-фалангового суглоба, дві поверхневі рани на задній поверхні правого плечового суглоба та задньо-зовнішньої поверхні верхньої третини правого плеча, два садна на задній поверхні правого передпліччя, садно на задній поверхні лівого передпліччя, садно на передній поверхні грудної клітки, садно на боковій поверхні живота зліва. Дані тілесні ушкодження, ймовірно, утворилися від дій гострого предмета (предметів), незадовго до настання смерті, кожне окремо та в сукупності мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Тілесні ушкодження у вигляді рани на тильній поверхні правої кисті в ділянці третього п`ястно-фалангового суглоба могли утворитися при самозахисті. В момент спричинення поранень грудної клітки ОСОБА_10 був оберненим задньою поверхнею свого тіла до травмуючого предмета (предметів). Рана в правій тім`яній ділянці голови, садно та синець в лівій лобно-скроневій ділянці голови, по одному синцю на передніх поверхнях обох колінних суглобів, утворилися від дії тупого твердого предмета (предметів) та мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Не виключається можливість, що після заподіяння проникаючих поранень правої половини грудної клітки ОСОБА_10 , останній міг самостійно пересуватись, ходити, здійснювати активні цілеспрямовані дії, впродовж короткого проміжку часу (декількох десятків хвилин), а також при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, життя останнього можна було б врятувати. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 став правобічний гемо пневмоторакс, як наслідок двох проникаючих поранень правої половини грудної клітки з ушкодженнями правої легені. Смерть ОСОБА_10 настала, приблизно, за 8-12 год до моменту експертизи його трупа.

-висновку експерта № 1810 судово-токсикологічної експертизи, відповідно до якого у трупа ОСОБА_10 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості: в крові 2,66 ‰ (проміле), в сечі 2,99 ‰ (проміле).

-висновків експертів № № 401, 820, 821 судово-медичної експертизи, які проведені 08.12.2022 судовим експертом-імунологом ОСОБА_33 , згідно з якими кров з трупа ОСОБА_10 , а також кров підозрюваної ОСОБА_6 відносяться до групи А з ізогемаглютинінами анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

-висновку експерта № 1569 судово-гістологічної експертизи про підтвердження діагнозу ОСОБА_10 , встановлено набряк головного мозку. Ділянки фрагментації м`язових волокон та помірний набряк між волоконної сполучної тканини міокару. Поширені ділянки емфіземи з дистелектазами в легенях. Геморагічний набряк легень. В тканині легень вогнищевий крововилив з частково гемолізованих еритроцитів без видимих клітинних реакцій. Дистрофія нирок та печінки. Повнокров`я досліджуваних органів..

-протоколу обшуку від 03.12.2022 з ілюстрованими таблицями та відеозаписом до нього, з якого вбачається, що 03.12.2022 проводився обшук житлового будинку АДРЕСА_1 , в ході якого зафіксовано обстановку кімнат та речей, які там знаходились. Крім того, виявлено і вилучено: кофту сірого кольору з речовиною схожою на кров; уламки скла банки; змив речовини схожої на кров у коридорі; виріз шматка з килима у коридорі з речовиною схожою на кров; шість кухонних ножів, на одному ножі з фіолетового кольору на лезі наявна речовина схожою на кров; рушник зеленого кольору на поверхні якого наявна речовина схожою на кров; рушник сірого кольору з речовиною схожою на кров; кофту світло-сірого кольору.

-висновків експерта №№ 823, 822, 829, 824, 826, 825 судово-імунологічних експертиз, відповідно до яких: - на фрагменті килима, - на марлевому тампоні зі змивом з підлоги коридору, - на рушнику сірого кольору, - на рушнику зеленого кольору, - на кофті коричневого кольору, - на кофті сірого кольору, які вилучені під час проведення огляду 03.12.2022, у домоволодінні, розташованому за адресою АДРЕСА_1 , знайдено кров людини при визначенні групової належності якої виявлений антиген А. Отже, дана кров може походити від особи (осіб), в крові якої (яких) міститься антиген А, в тому числі і потерпілому ОСОБА_10 , або підозрюваній ОСОБА_6

-висновку експерта № 240 судово-цитологічної експертизи, з якого слідує, що при дослідженні уламків від скляної банки слідів крові та епітеліальних клітин з ядрами не знайдено.

-висновку експерта № 229 судово-цитологічної експертизи, згідно з яким, при дослідженні кухонного ножа фіолетового кольору, знайдено сліди крові, при визначенні належності яких знайдений білок крові, людини і птиці. Тому подальше проведення досліджень є недоцільним.

-висновку експерта № 33 судово-медичної експертизи, відповідно до якого встановлено, що на клаптях шкіри з задньої поверхні грудної клітки справа та одному фрагменті 6-го ребра з правої половини грудної клітки від трупа ОСОБА_10 , було виявлено на клапті шкіри - дві окремі, не пронумеровані проникаючі колото-різані рани шкіри, що могли утворитись в невідомій послідовності, від механічної дії одного і того ж самого твердого плоского однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, що не залишає в рані шкіри сліди солей 3-х валентного заліза та має як тупий, ймовірно і «П» подібний на поперечному перетині з добре вираженими ребрами, «обух», так і недеформований кінець чи вістря та гладку заточку ріжучої крайки леза. На фрагменті 6-го ребра проникаюче колото-різане ушкодження, що могло утворитись одночасно з однією із двох описаних вище колото-різаних ран, які були вилучені з проекції розташування 6-го ребра, від механічної дії одного і того ж самого твердого плоского однобічного-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа. При цьому визначені у двох колото-різаних ранах шкіри ознаки за своєю інформативністю є придатні як для групової ідентифікації первісних (конструктивних, технологічних та експлуатаційних) групових властивостей передбачуваного однобічно-гострого клинкового знаряддя травми, по типу ножа (ножів), так і для їхнього подальшого порівняльного дослідження із експериментальними пошкодженнями слідосприймаючого матеріалу. Однак, наявний експлуатаційний деформаційний згин полотна однобічно-гострого фіксованого клина наданого для експертизи господарського ножа суттєво впливає на його первісні конструктивні і технологічні групові ознаки, що в свою чергу робить клинок даного ножа непридатним для нанесення ним експериментальних пошкоджень слідосприймаючого матеріалу. А тому як встановити, так і виключити чи може однобічно-гострий фіксований клинок цього господарського ножа бути вірогідним передбачуваним знаряддям травми для обох вказаних колото-різаних ран шкіри та 6-го ребра на момент дослідження не можливо.

-DVD-R диску, з аудіо записом розмови за фактом звернення на ліню «103», згідно з яким прослуховуються виклики, здійснені свідком ОСОБА_21 на лінію «103», в ході яких остання повідомляє чергового про те, що ОСОБА_10 , в стані алкогольного сп`яніння, впав на банки та у нього на спині колото-різані рани, та йому необхідно швидку медичну допомогу.

-аудіо запису повідомлення на лінію «102», відповідно до якого фельдшер повідомила про смерть ОСОБА_10 , за наступних обставин: «в стані алкогольного сп`яніння впав на вулиці, далі впав у дома на банки, на лівій стороні голови в лівій ділянці скроні наявна гематома, а на спині незначні рани».

-протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.12.2022, згідно з ОСОБА_34 було затримано о 12 год 55 хв 03.12.2022, та вилучено чорні спортивні штани, сірі шкарпетки.

-протоколу про отримання зразків для експертизи від 03 грудня 2022 року, відповідно до якого у підозрюваної ОСОБА_6 , в присутності понятих,на підставі постанови прокурора від 03 грудня 2022 року, відібрано у неї зразки крові. Дані вказаної слідчої дії є допустимими доказами, оскільки вони проведені з дотриманням вимог ст. ст. 241, 245 КПК України.

-висновків експерта №№ 827, 828 судово-імунологічних експертиз, згідно з якими на штанах спортивних, - на шкарпетках, які вилучені під час затримання ОСОБА_6 , знайдено кров людини при визначенні групової належності якої виявлений антиген А. Отже, дана кров може походити від особи (осіб), в крові якої (яких) міститься антиген А, в тому числі і потерпілому ОСОБА_10 , або підозрюваній ОСОБА_6

-висновку судово-медичної експертизи № 346, з якого вбачається, що у підозрюваної ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: - поверхнева різана рана на долонній поверхні другого пальця правої кисті, точкове садно на долонній поверхні другого пальця правої кисті. Дані тілесні ушкодження утворилися від травмуючої дії колюче-ріжучого предмета, могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних обстежуваною, кожне окремо та в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Синець на верхній повіці правого ока, міг утворитися від травмуючої дії тупого твердого предмета, міг виникнути внаслідок удару кулаком руки, синець на лівій гомілці, синець на правій гомілці, утворилися від травмуючої дії твердих предметів або при падінні та ударі об такі, синець на тильній поверхні третього пальця лівої кисті, садно на тильній поверхні третього пальця правої кисті, утворилися від травмуючої дії тупого твердого предмета (предметів), в строк та при обставинах, вказаних обстежуваною. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.3

-висновку експерта № 547 від 15 грудня 2022 року судово-психіатричної експертизи, відповідно до ОСОБА_35 будь-яким психічним захворюванням не страждає, а тому, вона може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На період інкримінованого їй злочину психічним захворюванням не страждала, усвідомлювала свої дії, могла керувати ними і відповідати за них. Застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує.

В суді першої та апеляційної інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_36 підтвердив, надані ним висновки судово-медичної експертизи № № 203, 232, та пояснив, що надаючи відповіді на питання слідчого, ним враховувалися матеріали кримінального провадження, зокрема пояснення ОСОБА_6 , які дещо різняться з обставинами, які вона показала у судовому засіданні. Не виключає, що за даних обставин, у потерпілого ОСОБА_10 могли виникнути смертельні рани. Характер смертельних ран, вказує на послідовність дій завдавача шкоди. Також, вказав, що на тілі ОСОБА_10 було виявлено ще ряд тілесних ушкоджень від дії гострого ріжучого предмета, які могли утворитися при самозахисті. Крім того, не виключив можливість врятування життя потерпілого при наданні своєчасної медичної допомоги.

Судово-медичний експерт ОСОБА_37 , в суді першої та апеляційної інстанції підтвердила, наданий нею висновок судово-медичної експертизи № 346, та пояснила, що частиною складення висновку були безпосередні пояснення ОСОБА_6 , за обставин їх отримання. Вказала, що поверхнева різана рана на долонній поверхні другого пальця правої кисті, точкове садно на долонній поверхні другого пальця правої кисті, могли виникнути внаслідок протиправний дій іншої особи, а також самоспричиненням під час боротьби. Також інші тілесні ушкодження, окрім синця на верхній повіці правого ока, могли виникнути внаслідок дій іншої особи, та не виключається самоспричинення.

Наведені вище докази отримані в порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак відповідно до положень ст.ст.84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними, достатніми, та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину.

Цим та іншим перевіреним та дослідженим у судовому засіданні доказам місцевий суд дав належну оцінку в їх сукупності і прийшов до обґрунтованого висновку про доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого, ч.1 ст.115 КК України, а саме, у вчиненні умисного вбивства, оскільки судом встановлено, що обвинувачена усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 , та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Умисний характер діянь ОСОБА_6 , в результаті яких настала смерть ОСОБА_10 , установлений судом на підставі аналізу зібраних у справі доказів, зокрема, висновків судово-медичних експертиз про особливості тілесних ушкоджень, характер їх нанесення, наслідки.

Так суд встановив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_6 були подружжям на протязі 20 років. Вони іноді сварились, під час яких потерпілий наносив їй тілесні ушкодження, що підтверджується не тільки показаннями обвинуваченої, а й показами свідків, які бачили на ній синці. З показань обвинуваченої 03.12.2022, під час бійки з потерпілим, в момент спричинення йому двох колото-різаних ран, від яких він помер, вона тримала у лівій руці кухонний ніж з фіолетовою ручкою, а ОСОБА_10 , своєю правою рукою, викручував їй праву руку. В подальшому, вона двічі вдарила потерпілого ножем. Зробила це, захищаючись, однак вбити його не хотіла. Била в руку і не помітила, що влучила в спину. Надалі здійснювала заходи по його порятунку, а саме побігла до сусідки, щоб остання викликала швидку допомогу. До приїзду лікарів, намагалась надати першу допомогу ОСОБА_10 , прикриваючи рушником його рани, що підтвердили свідки.

При цьому, суд зауважив, що на початку цих подій, як потерпілий так і обвинувачена діяли лише за допомогою власних фізичних сил. Під час бійки, обом її учасникам, були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що підтверджується показаннями ОСОБА_6 , а також висновками експертиз, що свідчить про відсутність жорстокого побиття. Так, згідно з даними висновків експертів ОСОБА_6 отримала не менш ніж сім травматичних впливів, тоді як потерпілий ОСОБА_10 отримав не менше чотирнадцяти впливів (2 - колото-різане, 1 гостро-різаних, 7 гострого, 4 - тупого предмету).

Сторона захисту не ставить під сумнів жоден із доказів, які використано місцевим судом у цьому кримінальному провадженні що стосуються характеру тілесних ушкоджень. Таким чином, докази, покладені в основу обвинувачення, у цьому кримінальному провадженні, і сторона обвинувачення, і сторона захисту вважають належними та допустимими.

Доводи сторони захисту зводяться до того, що місцевим судом не дано правову оцінку діям обвинуваченої, яка в момент події перебувала у стані необхідної оборони.

Колегія суддів не погоджується з таким аргументом сторони захисту та вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства доведена поза розумним сумнівом. Підставами для такого твердження є сукупність доказів, які покладені в основу винуватості обвинуваченої.

Дійсно, жоден зі свідків у даному кримінальному провадженні не бачив моменту вчинення умисного вбивства, однак показання потерпілого, вказаних свідків та самої обвинуваченої, у своїй сукупності, разом із письмовими доказами у справі та висновками експертиз, поза розумним сумнівом, доводять винуватість ОСОБА_6 саме у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 ..

Колегія суддів зазначає, що право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом. Зокрема, має бути встановлено, чи зазнала особа посягання та чи були її дії зумовлені захистом від такого посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, а тому набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

Так, відповідно до положень частини 1,3 статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

В основі розмежування умисного вбивства(ч.1ст.115 КК України) та умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони(с.118 КК України) перебуває мотив діяння-захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

При цьому стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Обов`язковою умовою кваліфікації вбивства за ст.118 КК України є перебування винного, при вчиненні цього діяння, у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст.115 КК України.

Як вбачається із матеріалів провадження, місцевий суд не встановив будь-яких обставин, які свідчили б про протиправні посягання з боку потерпілого, які б потребували його негайного відвернення, оскільки в момент спричинення йому смертельних ударів обвинуваченою, він лише викручував їй руку, не маючи у руках сторонніх предметів. При цьому механізм заподіяння ушкодження у життєво-важливий орган грудної клітки справа з ушкодженням правої легені, знаряддя вчинення злочину (ніж), сила і локалізація ударів свідчать саме про усвідомлення обвинуваченою суспільної небезпечності своїх дій, передбачення нею суспільно небезпечних наслідків та бажання їх настання.

З таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки, два послідовних удари ОСОБА_6 завдала потерпілому, який в момент їх нанесення, був повернутий спиною до неї, що виключало можливість вчинення ним будь-яких активних фізичних дій, в момент нанесення таких ударів, враховуючи, що ніж раніше випав з рук потерпілого і він більше його не піднімав, тобто, ОСОБА_10 не ніс загрози життю обвинуваченої, в той момент, коли йому було спричинено два проникаючих поранення задньої поверхні грудної клітки справа з ушкодженнями правої легені, що супроводжувались правобічним гемо пневмотораксом (внутрішньо плевральною кровотечою 2100 мл та накопичення повітря в плевральній порожнині), які відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 , та свідчать про те, що обвинувачена наносила удари потерпілому, в той час, коли у нього не було в руках ножа,

Наносячи послідовні удари у спину потерпілого, обвинувачена усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачала суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді смерті ОСОБА_10 , та бажала їх настання, адже викликавши, за допомогою сусідки ОСОБА_21 потерпілому медичну допомогу, не повідомила лікарів швидкої допомоги про нанесені нею удари ножем, що підтверджує спрямованість умислу ОСОБА_6 саме на умисне спричинення смерті потерпілому. Тому доводи сторони захисту про відсутність в обвинуваченої умислу на умисне вбивство потерпілого є необґрунтованими, спростовуються об`єктивними даними вищезазначених висновків судово-медичної експертизи №203 та додаткової судово-медичної експертизи №232, відповідно до яких у трупа ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: два проникаючих поранення задньої поверхні грудної клітки справа з ушкодженням правої легені, що супроводжувались правобічним гемопневмотораксом (внутрішньо плевральною кровотечою 2100 мл та накопичення повітря в плевральній порожнині). Дані поранення утворилися від дворазової дії гострого колючо-ріжучого предмета (предметів) з ознаками плоскої клинкової зброї типу ножа, незадовго до настання смерті, могли утворитися в строк та за обставин, вказаних в постанові та в протоколі допиту підозрюваної ОСОБА_6 , кожне окремо та в сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із фактом настанням смерті. Утворення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння із висоти власного зросту із подальшим ударом об тверду поверхню виключено. Не виключається можливість, що після заподіяння проникаючих поранень правої половини грудної клітки ОСОБА_10 , останній міг самостійно пересуватись, ходити, здійснювати активні цілеспрямовані дії, впродовж короткого проміжку часу (декількох десятків хвилин), а також при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, життя останнього можна було б врятувати. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 став правобічний гемопневмоторакс, як наслідок двох проникаючих поранень правої половини грудної клітки з ушкодженнями правої легені. Смерть ОСОБА_10 настала, приблизно, за 8-12 год до моменту експертизи його трупа.

При цьому, як встановив суд першої інстанції на початку конфлікту, який перейшов в бійку, потерпілий та обвинувачена діяли лише за допомогою власних фізичних сил, та її учасникам були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що підтверджується показаннями ОСОБА_6 , висновками експертиз.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.1 ст.115 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне вбивство, на ст.118 КК України, яка передбачає відповідальність за умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, на що є посилання в апеляційній скарзі захисника та поданих змінах до апеляційної скарги обвинуваченою.

Аргументація сторони захисту про відсутність в ОСОБА_6 умислу на вбивство, колегія суддів не приймає до уваги, так як при визначенні спрямованості умислу обвинуваченої місцевий суд врахував дані про інтенсивність та локалізацію поранень, завданих потерпілому, зокрема те, що два смертельних удари було заподіяно ножем у грудну клітину, тобто місце, де завідомо для будь-якої дорослої людини, знаходяться життєво важливі органи.

Крім того, суб`єктивне ставлення обвинуваченої ОСОБА_6 до характеру та наслідків своєї протиправної поведінки свідчить про умисел останньої саме на вбивство потерпілого ОСОБА_10 .

Щодо апеляційних доводів про те, що у діях ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, а саме перевищення меж необхідної оборони, так як свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підтвердили, що обвинувачена неодноразово страждала від домашнього насилля, яке вчиняв потерпілий ОСОБА_10 , при цьому, у встановлений день, останній, також проявляв агресію, під час перебування в гостях у родини ОСОБА_18 , що свідчить про існування реальної небезпеки для життя ОСОБА_6 і такі обставини спонукали ОСОБА_6 взяти ніж у руки, лише, щоб зберегти своє життя, яке було під загрозою, оскільки між ними відбувалася бійка, то такі доводи колегія суддів відхиляє, з огляду на показання ОСОБА_6 , в суді першої та апеляційної інстанції, з яких слідує що між чоловіком та нею відбулася бійка, в ході якої ОСОБА_10 вдарив її кулаком в ділянку правого ока, викручував їй руки та намагався повалити на підлогу, шляхом ударів по ногам. Послідовність дій не пам`ятає, однак ствердила, що ОСОБА_10 перший взяв ніж, якого вона, в ході бійки, вибила та він упав на підлогу, якого вона якимось чином підняла. Під час продовження бійки, коли ОСОБА_10 , своєю правою рукою викручував їй праву руку, внаслідок чого чоловік повернувся до неї боком, та в цей момент вона двічі нанесла удари ножем у ділянку спини (плеча)чоловіка справа, внаслідок чого у нього пішла кров, тобто, під час бійки ОСОБА_6 вибила ніж з рук ОСОБА_10 , який вона надалі підібрала, і, в той момент, коли потерпілий не маючи в руках предметів, якими міг би завдати шкоду її здоров`ю, перебуваючи в положенні до ОСОБА_6 спиною, отримав два послідовних удари ножем у життєво-важливий орган грудної клітки справа з ушкодженням правої легені, які спричинили смерть потерпілого.

Ті обставини, на які посилається сторона захисту, що потерпілий раніше систематично застосовував до обвинуваченої насильство, з приводу якого вона не зверталась в правоохоронні органи, та до події між ними відбулась сварка, яка переросла в бійку, не можуть беззаперечно свідчити про існування, в момент події, яка ставиться у вину ОСОБА_6 суспільно-небезпечного посягання з боку ОСОБА_10 , яке б давало право обвинуваченій заподіювати йому шкоду, яка призвела до його загибелі, тобто яка явно не відповідала небезпечності посягання або обстановці захисту.

Як вже зазначалось вище, обставини кримінального провадження свідчать про те, що між подружжям ОСОБА_25 систематично виникали конфлікти. В ході останнього такого конфлікту відбулась обопільна бійка, що призвела до заподіяння кожному з них легких тілесних ушкоджень. Тобто наведені обставини, конфлікт та бійка не вимагали застосування, в ході цього конфлікту обвинуваченою, кухонного ножа, як знаряддя злочину, та заподіяння ним потерпілому двох проникаючих поранень задньої поверхні грудної клітки справа з ушкодженням правої легені, що призвели до його смерті .

Також сторона захисту стверджує, що безпосередньою причиною завдання ОСОБА_6 ударів ножем ОСОБА_10 , стало суспільно-небезпечне посягання з боку останнього, пов`язане з жорстоким її побиттям та можливим більш небезпечним насильством, які не підтверджуються наявними матеріалами провадження та дослідженими доказами. З даних висновку судово-медичної експертизи № 346, проведеної судовим експертом ОСОБА_37 , слідує, що у підозрюваної ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження: поверхнева різана рана на долонній поверхні другого пальця правої кисті, точкове садно на долонній поверхні другого пальця правої кисті. Дані тілесні ушкодження утворилися від травмуючої дії колюче-ріжучого предмета, могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних обстежуваною, кожне окремо та в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Синець на верхній повіці правого ока, міг утворитися від травмуючої дії тупого твердого предмета, міг виникнути внаслідок удару кулаком руки, синець на лівій гомілці, синець на правій гомілці, утворилися від травмуючої дії твердих предметів або при падінні та ударі об такі, синець на тильній поверхні третього пальця лівої кисті, садно на тильній поверхні третього пальця правої кисті, утворилися від травмуючої дії тупого твердого предмета (предметів), в строк та при обставинах, вказаних обстежуваною. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Тобто, обвинувачена ОСОБА_6 , під час бійки з ОСОБА_10 , отримала легкі тілесні ушкодження, при цьому матеріали провадження не містять доказів того, що ОСОБА_6 отримувала середньої тяжкості або тяжкі тілесні ушкодження, завдані їй чоловіком ОСОБА_10 .

Ці обставини спростовують твердження сторони захисту про те, що побиття обвинуваченої ОСОБА_6 , коли вона зазнала лише не менш ніж сім травматичних впливів, тоді як потерпілий ОСОБА_10 отримав не менше чотирнадцяти впливів (2 - колото-різане, 1 гостро-різаних, 7 гострого, 4 - тупого предмету), було жорстоким і становило загрозу її здоров`ю та життю.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не враховано те, що кількість тілесних ушкоджень, наявних у потерпілого ОСОБА_10 , отримано не лише під час бійки з обвинуваченою, а вони отриманні і від його падінь та штовхань з сином та ОСОБА_19 , напередодні, що підтвердили свідки, не впливають на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину, як і те, на що є посилання в апеляційній скарзі, що при наданні своєчасної медичної допомоги життя ОСОБА_10 можна було б врятувати.

Доводи сторони захисту, що висновки судової - медичної експертизи №346 від 05 грудня 2022 року є недопустимими, оскільки експерт відібрав пояснення у ОСОБА_6 та надав оцінку поведінці останньої, колегія суддів відхиляє, оскільки висновком цієї експертизи підтверджується лише встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_6 .

Так, з матеріалів зазначеної експертизи слідує, що обставини справи взято з постанови старшого слідчого ВРЗСПЖЗОСВ Гепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 05.12.2022 та зі слів обстежуваної, при цьому в дослідницькій частині та в підсумках відсутня оцінка пояснень ОСОБА_6 , тобто експертом використанні вихідні дані згідно з чинною редакцією Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, з якої слідує, що експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи.

Посилання сторони захисту на те, що свідок ОСОБА_21 , під час дзвінка на лінію «103», повідомляла про те, що у ОСОБА_10 наявні ножові поранення, що підтверджується звукозаписом дзвінка ОСОБА_21 до служби швидкої допомоги, спростовуються даним звукозаписом. Так, з даних аудіозаписів слідує, що ОСОБА_21 двічі зверталась до швидкої медичної допомоги за номером 103, при цьому вказувала, що ОСОБА_10 впав на банку і отримав поранення. Також зазначала, що у нього можливо пробита легеня та йде з рани кров. Дані пояснення не містять інформації про отримання поранень ножем.

Крім того, в суді першої інстанції свідок ОСОБА_21 показала, що вона одразу подзвонила на лінію «103», проте чергова запитала по якій причині викликається швидка, на що вона не знала як відповісти, тому побігла до помешкання Равчуків, де виявила на підлозі ОСОБА_10 біля якого знаходилась ОСОБА_6 . Тоді вона знову зателефонувала на «103» та повідомила, що у кімнаті розбиті банки, на підлозі лежало скло, а у ОСОБА_10 на спині незначні порізи.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно надав оцінку показам ОСОБА_21 .

Щодо апеляційних тверджень про відсутність в діях ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_10 , так як вона викликала швидку потерпілому та намагалася вчинити всі дії для збереження його життя, то вони є голослівними, оскільки обвинувачена хоч і звернулася до сусідки про виклик швидкої допомоги потерпілому, при цьому скрила той факт, що завдала останньому удари ножем, як перед сусідкою так і перед фельдшером швидкої допомоги, що є одним із підтверджень наявності в її діях умислу на його вбивство.

Апеляційні посилання на те, що стороною обвинувачення не було встановлено мотивів та мети вчинення обвинуваченою злочину, є безпідставними. У даному кримінальному провадженні, виходячи із змісту фактичних обставин справи, судом першої інстанції встановлено наявність не лише умисної форму вини, але й мотиву злочину, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, чого достатньо для кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України. Зазначений мотив умисного вбивства не є кваліфікуючою ознакою і не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченої.

В апеляційній скарзі та поданих до неї змінах містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку колегії суддів, у цьому провадженні надані відповіді на всі вагомі аргументи поданої апеляційної скарги та змінах до неї.

Інші порушення, які допущенні судом, на думку апелянта, ніяким чином не спростовують висновок суду про вчинення цього кримінального правопорушення саме ОСОБА_6 , а тому підстав вважати її необґрунтовано засудженою за ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів не вбачає.

Необхідним та достатнім є і призначене обвинуваченій покарання за ч.1 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, у відповідності до положень ст.65 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Воно є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченій покарання, в межах санкції статті, інкримінованого кримінального правопорушення, судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого обвинуваченою злочину, характер дій обвинуваченої, її вік, стан здоров`я, дані про її особу, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої, а саме: щире каяття, як обставина, що пом`якшує покарання, та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, і щодо подружжя, як обтяжуючі покарання обставини, та те, що злочин становить підвищену суспільну небезпеку.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_6 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, за місцем проживання та попередніх працевлаштувань характеризується виключного позитивно, має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Щодо апеляційних посилань сторони захисту на те, що місцевим судом ОСОБА_6 призначено суворе покарання, оскільки є підстави для застосуванням ст. 69 КК України, то такі колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_6 вчинила суспільно небезпечне діяння, яке посягає на життя іншої людини і спричиняє її смерть. Крім того, маючи двох дітей та позитивні характеристики, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій та маючи уявлення про бажаний результат, не відмовилася від таких дій. Враховуючи, що наслідком вчинених дій ОСОБА_6 є настання смерті ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначаючи обвинуваченій покарання, дотримався положень діючого законодавства та врахував всі обставини даного провадження.

Відповідно до положень ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи відсутність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого обвинуваченою злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких, наслідки, що настали-смерть людини, наявність двох обтяжуючих покарання обставин-вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо подружжя, підвищену суспільну небезпеку кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає підстав для призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст.69 КК України.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку, у межах апеляційної скарги та поданих змін до неї, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2023 року стосовно ОСОБА_6 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення її копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3