Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1483/20

Номер провадження: 1-кс/511/1/25

28.01.2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області заяву ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №511/1483/20 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ

З 26.08.2020 року в провадженні Роздільнянського районного суду перебуває кримінальне провадження 1-кп/511/12/25, справа №511/1483/20 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справа перебуває у провадженні судді Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_4 .

19.02.2024 року від обвинуваченого ОСОБА_3 надійшла заява про відвід головуючої по справі судді ОСОБА_4 на підставі ст.75 КПК України та розподілена у провадження судді ОСОБА_5 .

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.10.2024 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 залишено без розгляду та задоволено заяву судді ОСОБА_5 про самовідвід.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.10.2024 року задоволено заяву судді ОСОБА_6 про самовідвід.

22.10.2024 року заява про відвід судді ОСОБА_4 розподілена у провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 23.10.2024 року заява про відвід прийнята у провадження судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 13.11.2024 року ОСОБА_3 заявив клопотання про відкладення судового засідання по розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_4 у зв`язку з поданням ним апеляційної скарги на ухвали суду від 21.10.2024 року та 23.10.2024 року, яке було задоволено.

27.11.2024 року матеріали справи за заявою ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 направлені до Одеського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.12.2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.10.2024 року та 23.10.2024 року.

25.12.2024 року матеріали справи повернулись до Роздільнянського районного суду Одеської області.

Короткий зміст заяви про відвід.

Заява ОСОБА_3 про відвід судді обґрунтована тим, що суддя ОСОБА_4 розглядає справу відносно нього упереджено та існують обґрунтовані сумніви в її об`єктивності виходячи з таких її дій:

- ОСОБА_3 не погоджується з висновком судді ОСОБА_4 в судовому засіданні 14.12.2023 року про те, що судова повістка вручена потерпілому ОСОБА_7 і він повідомлений належним чином про судове засідання, і ця помилка судді є системною.

- Суддя ОСОБА_4 фактично перебрала на себе повноваження потерпілого, оскільки з власної ініціативи збирала докази на підтвердження того, що потерпілий перебуває на службі у лавах ЗСУ.

- Суддя ОСОБА_4 не забезпечує явку у судове засідання потерпілого ОСОБА_7 , який протягом двох років за викликом суду без поважних причин не з`являється, внаслідок чого не виконує покладені на нього обов`язки підтримувати приватне обвинувачення у суді.

- Суддя ОСОБА_4 в ухвалі від 14.12.2023 року фактично легалізувала незаконну поставу про призначення групи прокурорів від 02.05.2023 року за підписом керівника Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_8 , якою були визначені повноваження прокурора ОСОБА_9 , проти участі якого у судовому засіданні заперечував заявник. Крім того, суддя ОСОБА_4 розглянула заяву про відвід прокурора ОСОБА_9 , якому відвід ОСОБА_3 не заявляв, таким чином підмінила поняття на користь прокурора.

- Суддя ОСОБА_4 порушує ст.62 Конституції України, натякаючи на винуватість заявника у вчиненні правопорушення, що підтверджується звукозаписом судового засідання від 22.08.2023 року, з якого вбачається, що суддя ОСОБА_4 вже сформулювала думку про майбутній вирок, оскільки таке рішення потребуватиме апеляційного перегляду; ухвалою суду від 02.02.2024 року, в якій зазначено, що вчинене кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів та має строки давності притягнення до кримінальної відповідальності у випадку визнання особи винною, тобто фактична вказала на винуватість заявника у вчиненні злочину, оскільки у випадку його невинуватості строк давності не має жодного значення.

- Суддя ОСОБА_4 зробила заявнику зауваження в судовому засіданні 02.02.2024 року без жодних пояснень по суті порушень.

- Суддя ОСОБА_4 зловживала владою, коли під час судового засідання 02.02.2024 року робила заявнику безпідставні зауваження, не розкриваючи суті порушень, позбавляла заявника права голосу, права зробити заяви на свій захист.

- Суддя ОСОБА_4 постановляє завідомо неправосудні рішення, ухвалою від 02.02.2024 року безпідставно визнала причини неявки захисника ОСОБА_10 у судове засідання 22.01.2024 та 02.02.2024 року неповажними.

Наведене, на думку заявника, свідчить про упереджене ставлення судді ОСОБА_4 до учасників справи та вибіркове правосуддя, а також про порушення Кодексу суддівської етики, що викликає сумнів у неупередженості та безсторонності судді ОСОБА_4 .

На підставі зазначеного просив відвести суддю ОСОБА_4 від розгляду даної справи.

Позиції сторін в судовому засіданні.

Захисник заявника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_10 у судове засідання не прибув, подав на адресу суду заяву від 28.01.2025 року про неможливість участі в судовому засіданні, оскільки на той же час призначено судове засідання з розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська, де він приймає участь як представник позивача № 932/3387/20, та просив відкласти розгляд заяви про відвід на іншу дату (бажано після 20 лютого 2025 року). до свого клопотання захисник надав клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю захисника та повідомити його письмово про новий день розгляду заяви про відвід судді.

Прокурор Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_11 надав суду заяву про розгляд заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 за його відсутності, вважає заяву про відвід немотивованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4 в судове засідання на розгляд заяви не з`явилася, пояснення у справі не надавала.

Потерпілий ОСОБА_7 обізнаний про наявність в провадженні суду заяви про відвід судді ОСОБА_4 , повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання через ДУ «Одеській слідчий ізолятор», де він перебуває, жодної заяви від нього до Роздільнянського районного суду Одеської області з приводу вказаної заяви та участі у судовому засіданні не надійшло.

Відповідно до частини першої статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродньо встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства»).

Обов`язковість урахування цілої низки конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність вироблення ЄСПЛ переліку взаємопов`язаних критеріїв. У пункті 116 рішення ЄСПЛ від 12 березня 2009 року у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів (див., серед багатьох інших, пункт 67 рішення у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції»).

Відповідно до п. 35 рішення ЄСПЛ у справі Union Alimentaria Sanders SA v. Spain (Заява № 11681/85, рішення від 07 липня 1989 року) заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосереднє відношення до нього, утримуватися від використання прийомів, що затягують процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури судового розгляду.

Захисник ОСОБА_10 на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання 28.01.2025 року на 16:00 год. для розгляду заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід надав судову повістку про виклик його як представника позивача по цивільній справі №932/3387/20 до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська на 28.01.2025 року на 14:30 год., що не доводить неможливість його участі в судовому засіданні для розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 в режимі відеоконференції за в той же день о 16:00 год. При цьому, захисник ОСОБА_10 приймає участь у судовому засіданні щодо розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід судді в режимі відеоконференції на підставі ухвали суду від 01.03.2024 року, постановленої за його клопотанням.

Заявник ОСОБА_3 як причину своєї неявки в судове засідання по розгляду його заяви про відвід зазначив неможливість явки свого захисника, що не є поважною причиною для заявника.

Жодних нових відомостей (аргументів) щодо заяви про відвід судді ОСОБА_4 не надано, а наявних матеріалів достатньо для її розгляду та ухваленню законного і обґрунтованого рішення.

За таких обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи в суді першої інстанції, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про відвід за відсутності учасників процесу, оскільки такий розгляд жодним чином не порушує право учасників процесу на доступ до правосуддя.

Дані про розгляд кримінального провадження у суді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ справа перебуває у провадженні судді Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 26.08.2020 року по справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04.12.2020 року справа призначена до судового розгляду, який триває по теперішній час.

Нормативно-правове обґрунтування.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. З метою дотримання цієї гарантії, за наявності підстав, передбачених статтями 75 та 76 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. З огляду на вказану норму закону заяви про самовідвід суддів розглядає той же склад суду, що здійснює розгляд кримінального провадження, у якому подано заяву.

Разом з цим, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначає, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2017 «Про незалежність судової влади» зазначено, що суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 (схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 27.07.2006) орієнтують на те, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

В той же час, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Також у пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (заява N 7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Отже, при вирішенні питання про відвід судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Так, пунктами 3,4 ч. 1 ст. 75 КПК України, на який посилається ОСОБА_3 , суддя не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження та за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, тобто за наявності таких обставин, що не передбачені пунктами 1-3, 5 цієї статті.

Відтак , для вирішення питання про те, чи є підстави для усунення судді ОСОБА_4 від розгляду судової справи суд повинен перевірити наявність підтверджених фактів, які б породжували сумніви щодо відсутності неупередженості судді, юридичної заінтересованості та безсторонності.

Висновки суду.

Суд, проаналізувавши наведені у заяві підстави для відводу судді ОСОБА_4 , перевіривши на підставі матеріалів справи викладені в заяві обставини, прийшов до наступного висновку.

Так, доводи заявника зводяться до незгоди з процесуальною діяльністю судді в даному кримінальному провадженні, а також до незгоди з уже прийнятими у справі нею процесуальними рішеннями, якій можуть бути лише предметом оскарження під час апеляційного перегляду остаточного рішення судді, ухваленого в рамках даного кримінального провадження.

Відповідно до ст.318 КПК України судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку. Судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження , крім випадків, передбачених цих кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Відповідно до ст.321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання ними обов`язків, спрямовуючи судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

При вирішенні даних процесуальних дій суд має відповідні повноваження - судову дискрецію (судовий розсуд), яка у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати при розгляді процесуальних питань, рішення, кожне з яких є законним, та охоплює інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, тощо.

При цьому законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Тобто заявник не зазначає у своїй заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки упередженості судді ОСОБА_4 під час судового розгляду та самостійно робить висновки про процесуальні підстави, які викликають сумнів, на його думку, в неупередженості судді, за відсутності відповідних доказів, а тому не вбачається порушення закону та підстав для відводу.

Процесуальне законодавство не містить визначення поняття «упередженість». Водночас прикметник «упереджений» має значення такого, який має обманну, необ`єктивну, заздалегідь сформовану думку, упереджений проти кого-,чого-небудь. Тобто це поняття є цілком оціночним та не може містити вичерпних ознак.

Твердження заявника, що свідчать про упередженість судді, є невмотивованими.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду заяви про відвід не встановлено існування обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді ОСОБА_4 та які б, в свою чергу, унеможливлювали б винесення суддею об`єктивного судового рішення, а відтак, заявлений відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення.

Крім того, доводи заявника ОСОБА_3 як підстава для відводу судді ОСОБА_4 щодо незабезпечення явки потерпілого в судове засідання, збирання доказів щодо його місця знаходження, занесення зауважень заявнику в Журнал судового засідання, висловлювань судді щодо майбутнього рішення у справі вже були предметом перевірки суду та викладені в ухвалі Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.11.2023 року, якою в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 від 18.10.2023 року про відвід головуючого по справі судді ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 1-кп/511/21/23, справа №511/1483/20 відмовлено.

Дії суду в разі неявки потерпілого в судове засідання регламентовані ст.325 КПК України, за межі яких суддя ОСОБА_4 не виходила під час розгляду кримінального провадження.

Зазначення в ухвалі суду про тяжкість кримінального правопорушення та строки давності притягнення до кримінальної відповідальності у випадку визнання особи винною, жодним чином не свідчить, що суд вже зробив висновок про винуватість заявника.

В судовому засіданні 14.12.2023 року суддею ОСОБА_4 постановлена ухвала не за наслідками розгляду відводу прокурору ОСОБА_9 , як про те стверджує заявник ОСОБА_3 , а за наслідками розгляду заяви обвинуваченого проти участі прокурора ОСОБА_9 у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 02.02.2024 року було визнано неповажними причини неявки захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_10 у судові засідання, призначені на 22.01.2024 року та 02.02.2024 року. Ухвала є мотивованою та жодним чином не свідчить про упереджене ставлення судді ОСОБА_4 до заявника.

Так, на переконання суду, незгода із судовим рішенням об`єктивно не може свідчити про існування будь-якої упередженості або особистої зацікавленості з боку суду.

Водночас чинне процесуальне законодавство передбачає процедуру оскарження процесуальних рішень суду, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Головуючий суддя ОСОБА_4 , на думку суду, під час розгляду кримінального провадження діяла в межах наданих їй повноважень у відповідності до ст. 321 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вичерпний перелік підстав для відводу судді, вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що доводи заявника ОСОБА_3 є необґрунтованими, надуманими, не конкретними та не підтвердженими, а тому у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Також, в своїй заяві про відвід ОСОБА_3 заявив відвід судді ОСОБА_6 , яка раніше розглядала заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 та відмовила у її задоволенні. Заявлення відводу судді, в провадженні якого не перебуває кримінальне провадження, а отже, такий суддя не здійснює повноваження судді (слідчого судді) у даному кримінальному провадженні, діючим кримінально-процесуальним законодавством не передбачено, а тому таку заяву про відвід слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.75, 76, 81, 82, 344, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого по справі судді ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №511/1483/20 - відмовити.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1