УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року

м. Київ

справа № 568/2032/24

провадження № 51-156ска25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанови Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 грудня 2024 року та Рівненського апеляційного суду від 08 січня 2025 року,

встановив:

Радивилівський районний суд Рівненської області постановою від 31 грудня 2024 року задовольнив заяву судді ОСОБА_5 про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-32 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП) стосовно ОСОБА_1 .

Не погодившись із рішенням місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Рівненського апеляційного суду.

Рівненський апеляційний суд постановою від 08 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 грудня 2024 року про задоволення самовідводу судді повернув йому.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції подав касаційну скаргу до Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про перегляд постанов Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 грудня 2024 року та Рівненського апеляційного суду від 08 січня 2025 року, ухвалених у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Частиною третьою ст. 428 цього Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 19 Основного Закону України органи судової влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на її основі і повинні відповідати їй (ст. 8 Основного Закону).

Зазначені вище норми Конституції кореспондують зі ст. 48 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» якою визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Ця норма перекликається зі ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», де визначено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 пп. 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Механізм реалізації права на судовий захист визначає законодавець виключно в законах України (п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України).

КУпАП не передбачено можливості касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення. За правилами ст. 294 цього Кодексу постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду, при цьому постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 21 липня 2021 року № 5-р (ІІ)/2021 зазначив, що у КУпАП встановлено апеляційний перегляд, у разі оскарження, постанови судді у справах про адміністративні правопорушення, в рамках чого можливим є як розгляд суті справи, так і виправлення допущених судом нижчої інстанції процесуальних помилок, тобто забезпечення перевірки як законності застосування адміністративних санкцій (стягнень), так і суті справи. Застосування припису ч. 10 ст. 294 КУпАПне призводить до порушення такої засади судочинства, як забезпечення у визначених законом випадках права на касаційне оскарження судового рішення, права на судовий захист, а отже, цей припис узгоджується з принципом «верховенства права» (правовладдя). Припис ч. 10 ст. 294 КУпАП не суперечить ч. 1 ст. 8, частинам 1, 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України.

Отже, право на касаційне оскарження рішення суду не визнається обов`язковим.

Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлені у ст. 294 КУпАП відповідають визначеним Конституцією України основним засадам судочинства і є пропорційними та обґрунтованими.

Підстави і порядок перегляду Верховним Судом судових рішень у справах про адміністративні правопорушення передбачено лише главою 24-1 КУпАП. Єдиною підставою такого перегляду законодавець визнав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, не розглядалася і нею будь-яких рішень по цій справі не ухвалювалося, що виключає можливість перегляду Верховним Судом постанови по справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Крім того, ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, однак оскаржувана постанова до цього переліку не входить.

Відповідно до положень ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, ст. 424 КПК рішення судів у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, ст. 14, 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 294 КУпАП, статтями 424, 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанови Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 грудня 2024 року та Рівненського апеляційного суду від 08 січня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4