Провадження № 1-кп/761/2280/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представників потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 07.04.2024, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого водієм в Управлінні державної охорони України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

в межах даного кримінального провадження на адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , яке мотивовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, ризики, які враховувались раніше при застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати та не зменшились, менш суворіші запобіжні заходи не забезпечать ненастання існуючих ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання, просила суд його задовольнити та просила суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які були враховані судом раніше не зменшились та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_6 вважав, що клопотання слід залишити без розгляду, оскільки клопотання прокурора містять помилки та неточності, не відповідає КПК України , не містить обґрунтувань неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та доказів існування ризиків.

Захисник ОСОБА_7 підтримав думку захисника ОСОБА_6 , з підстав необґрунтованості клопотання, недоведеності існування ризиків, зазначив щодо невірної кваліфікації інкримінованих дій, підзахисному штучно завищено обвинувачення, у зв`язку із чим, просив суд визначити альтернативу у виді застави.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думки захисників, також зазначив щодо несправедливо завищено кваліфікацію його дій, а саме навмисне обвинувачення у вчиненні більш тяжкого кримінального правопорушення ніж він вчинив, голослівних посилання сторони обвинувачення на існування ризиків їх необґрунтованість, звернув увагу на тривалість застосування найсуворішого запобіжного заходу.

що ризики заявлені прокурором є безпідставними та не підтвердженими жодними доказами, зазначив про тривалий час його перебування під вартою та вказав, що біль м`який запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, зокрема визначити альтернативу у виді застави.

Представники потерпілого ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, інші матеріали кримінального провадження наявні у розпорядженні суду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з обвинувального акту ОСОБА_8 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеним ризикам, перелік яких зазначений у п.п. 1-5 цієї статті, на запобігання яких спрямоване застосування запобіжних заходів.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

До обвинуваченого ОСОБА_8 під час досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ході вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу слідчим суддею під час здійснення досудового розслідування перевірялося питання щодо наявності достатніх даних, які поза розумним сумнівом свідчили про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 перебуває у статусі обвинуваченого та обґрунтованість висунутого обвинувачення перевірятиметься за результатами судового розгляду.

Зі змісту висунутого обвинувачення убачається, що, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, наслідками якого є загибель людини.

При цьому, виходячи зі змісту поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Зважаючи на доводи учасників кримінального провадження, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що доводи прокурора про наявність у нього достатніх доказів для доведення висунутого обвинувачення є очевидно необґрунтованими та довільними.

Перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування свідчить про їх вагомість, однак ретельнішу оцінку цим доказам, суд надаватиме під час їх дослідження та вивчення змісту.

На момент вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставини, які враховувалися судом раніше не змінилися, ризики не зменшились та продовжують існувати.

Так, при вирішенні питання про доцільність застосування заходу забезпечення, під час досудового розслідування судом, враховувались існування ризиків можливої неправомірної поведінки ОСОБА_8 , передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Суд, оцінюючи ймовірність настання ризиків, враховує міру покарання, яка може бути призначена обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, характер висунутого обвинувачення, суспільна небезпека інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини за яких інкримінується вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи наведене, а також усвідомлення обвинуваченим, що в разі доведення винуватості йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з великою імовірністю спонукатиме обвинуваченого вживати заходів щодо втечі, переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, експертів. Суд вважає обґрунтованим ризиком щодо вчинення іншого кримінального правопорушення, зважаючи на обставини за якиїх інкримінується вчинення даного кримінального правопорушення.

На переконання суду ненастання вказаних ризиків зумовлене саме застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, судом при вирішенні питання доцільності щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються наступні дані щодо особи обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 , раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, являється військовослужбовцем, є особою молодого віку, одружений, на утриманні непрацездатних осіб не має, має батьків, сестру, з якими підтримує зв`язки шляхом побачень.

Разом із тим, суд вважає, що вказані соціальні зв`язки не є такими, які б дозволяли вважати, що вони можуть бути такими, які б стримували обвинуваченого від переховування від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Отже, зважаючи на існуючі ризики, характеризуючі дані обвинуваченого, враховуючи підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, суд, дійшов до обґрунтованого переконання, що застосований раніше захід забезпечення у вигляді тримання під вартою є виправданим, як захід процесуального примусу.

У даному випадку менш суворіші запобіжні заходи не забезпечать запобігання існуючих ризиків ймовірність настання яких має високий ступінь.

Суд, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, не знаходить підстав для визначення ОСОБА_8 , розміру застави, оскільки останньому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого настала смерть людини, що виключає можливість визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо невірно вказаної дати у клопотанні прокурора у клопотанні, згідно із яким порушується питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, очевидно є технічною помилкою, яка не впливає на суть самого клопотання у якому йде мова про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Отже, необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Строк дії ухвали слід встановити 60 днів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 199 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 02 травня 2025 року включно.

Строк дії ухвали встановити 60 днів, тобто по 02 травня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а особою, що утримується під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

________________ _______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3