У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів

судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000044.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 листопада 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 24.01.2025 р. включно, з визначенням застави, у розмірі 60 560 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вказує на те, що ухвалу суду є незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, оскільки стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник звертає увагу на те, що підозрюваний проходив лікування та оперування у КМП «МКЛ2 №11» ОМР в м. Одеса по вул. Воробйова, 5Г, що є поважними причинами невиконання процесуальних обов`язків обвинуваченого, про що повідомляв суд листами, проте, вказані обставини, суд безпідставно не прийняв до уваги та дійшов помилкового висновку, що обвинувачений ухиляється від проведення судово-психіатричної експертизи та явки до суду.

Крім наведеного ризик незаконного впливу на свідків нічим не підтверджений, оскільки з 2022 року ОСОБА_5 сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки, будь-якого впливу на свідків не здійснював.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

26.11.2024 р. прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, при цьому наявні ризики, передбачені п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тричі не з`являвся для проведення відносно нього призначеної судом судово-психіатричної експертизи у м. Миколаєві, без поважних причин не з`являвся до суду, суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є доведеними, тому застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 422-1 КПК України, суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції:

- ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою;

- клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Витребування з суду першої інстанції інших матеріалів кримінального провадження діючим кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.

Отже, на даній стадії судового провадження, апеляційний суд оцінює законність ухвали про продовження строків тримання під вартою лише шляхом перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Будь-які інші доводи сторін кримінального провадження можуть бути покладені в апеляційну скаргу під час оскарження судового рішення ухваленого за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

На даний час, кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд доходить висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, судом першої інстанції 20.04.2023 р. в ході розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000044 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за клопотанням сторони захисту, призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу з метою встановлення осудності обвинуваченого.

У резолютивній частині ухвали зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_5 з`явитися до Миколаївської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», розташованої за адресою м. Миколаїв, вул. Корабелів, 14-Б, для проведення експертизи у визначений експертами день та час.

Матеріали справи направлено до експертної установи, але у призначені експертом дні та час, ОСОБА_5 02.04.2024 р., 08.05.2024 р. та 05.06.2024 р. не з`являвся, у зв`язку з чим справа повернута до суду без виконання ухвали про проведення експертизи.

При цьому, в матеріалах справи містяться документальні підтвердження обізнаності обвинуваченого про обов`язок з`явитися до експертної установи та обізнаності про час та дати призначені експертом.

Крім того, 01.08.2024 р. обвинувачений без повідомлення про поважні причини не з`явився в судове засідання, що було не вперше. Тому, в той день, судом застосовано до обвинуваченого примусовий привід.

Наведені обставини, що встановлені під час розгляду кримінального провадження, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний здійснює спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та підтверджують реальність існування ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_5 від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, доводи захисника про не доведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, станом на день постановлення ухвали.

Перевіривши мотиви прийнятого судового рішення, апеляційний суд установив, що при вирішенні питання про застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, конкретні обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, вимоги закону та існуючу практику Європейського Суду з прав людини.

Отже, правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд не вбачає, і, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не має, ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3