ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.02.2025 року, у кримінальному провадженні №0001724 від 04.11.2024 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, який має на утримані неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одруженого, працюючого у ПАТ «НКМЗ» водієм, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , погоджене прокурором Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.02.2025 року.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк для подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 . В обґрунтування клопотання зазначає, що оскаржену ухвалу захисник отримав 06.01.2025 року на його електронну пошту і лише після того, як 05.01.2025 року подав заяву на адресу суду про неотримання такої. Звертає увагу, що оскаржену ухвалу він та підзахисний отримали вже після закінчення строку на апеляційне оскарження, що ускладнило своєчасне звернення з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 та призначити більш м`який запобіжний захід щодо ОСОБА_8 , такий як домашній арешт або інший, що не передбачає тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що слідчим суддею не дотримано процесуальних прав підозрюваного. Звертає увагу, що у розгляді клопотання слідчого судді було використано протокол допиту ОСОБА_8 від 05.11.2024 року, у якому підозрюваний заявив про відмову від показів, оскільки вони були отримані під впливом психічного та фізичного насильства. Наполягає, що такі покази є неприпустимими доказами, оскільки вони були отримані з порушенням прав людини, зокрема права на недоторканість особи і право на захист.

Вважає, що в оскарженій ухвалі не наведено переконливих доказів того, що ризики, зазначені слідчим, не зменшилися. Клопотання не містить обґрунтованих підстав для продовження такої суворої міри, як тримання під вартою. Зазначає, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватися, не створює перешкод для розслідування і є громадянином України без судимостей, а ризики, на які посилається слідчий, є надмірними і не відповідають принципу пропорційності.

Зазначає, що залишення під вартою без достатніх підстав порушує право на справедливий судовий розгляд, зокрема, через відсутність доказів про реальну загрозу спроб переховування чи втручання в хід слідства.

Вважає, що більш м`який запобіжний захід, такий як домашній арешт, зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваного без застосування найсуворішого обмеження.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу захисника з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного, просив ухвалу слідчого судді відносно ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування залишити без змін, вважав її законною, обґрунтованою та мотивованою.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що до слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , погоджене прокурором Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 02.11.2024 року приблизно о 22 год 40 хв. ОСОБА_8 разом зі своїм знайомим ОСОБА_12 знаходились за місцем мешкання останнього, а саме у квартирі АДРЕСА_3 , де вони разом у вітальній кімнаті вживали спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на грунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на позбавлення життя іншої людини, а саме ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення смерті іншій людині, ОСОБА_8 перебуваючи у вітальній кімнаті вищезазначеної квартири, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті та бажаючи їх настання, без будь-яких вагань, з метою умисного протиправного спричинення смерті ОСОБА_12 , взяв зі столу кухонний ніж та підійшовши до останнього наніс йому один удар клинком ножа в область життєва важливого органу, а саме живота. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер на місці і йому було заподіяно наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення черевної порожнини з ушкодження внутрішніх органів. Смерть ОСОБА_12 настала у результаті колото-різана рани черевної порожнини, яке супроводжувалось масивною внутрішньої кровотечою з розвитком загального недокрів`я внутрішніх органів.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколами огляду місця події, протоколами допитів свідків, протоколом допиту потерпілої, довідкою про причину смерті.

05.11.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.11.2024 року слідчим суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було винесено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів відносно ОСОБА_8 , тобто до 03.01.2025 року до 00 год 10 хв. включно.

Постановою в.о. керівника Краматорської окружної прокуратури в Донецькій області строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 05.02.2025 року. Таким чином, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою спливає 03.01.2025 року, однак завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо з причин складності вказаного кримінального провадження, оскільки злочин, у якому підозрюються ОСОБА_8 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, під час досудового розслідування потрібно провести значну кількість складних і тривалих слідчих (розшукових) дій, у тому числі судових експертиз, дослідити обставини, що входять у предмет доказування. В той же час залишаються наявними ризики, передбачені пунктом 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.02.2025 року.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, а також про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, яким слідчий суддя надав належну та повну оцінку в оскаржуваній ухвалі.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення у повному обсязі «поза розумним сумнівом» підтверджується наданими слідчому судді матеріалами клопотання. Так, з матеріалів, наданих суду вбачається, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра підтверджується, зокрема: протоколами огляду місця події, протоколами допитів свідків, протоколом допиту потерпілої, довідкою про причину смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), а тому згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів і відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування в судовому засіданні в суді 1-ї інстанції доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України, а тому доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними.

Доводи сторони захисту про не наведення переконливих доказів, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшились, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки і клопотання слідчого, і оскаржувана ухвала слідчого судді містить вичерпну відповідь на кожний з них.

Так, слідчим суддею обґрунтовано наявність та продовження існування наведених в клопотанні слідчого ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Надані матеріали свідчать про встановлення ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені ухвалою слідчого судді від 06.11.2024 року ризики, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що існують об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема необхідність: встановити та допитати інших свідків, які можуть володіти інформацією про вчинене кримінальне правопорушення; отримати висновки судово медичної експертизи для встановлення ступеню тілесних ушкоджень спричинених потерпілому ОСОБА_12 та встановлення причини смерті останнього; отримати висновок судово медичної експертизи речових доказів; отримати висновок медико-криміналістичної експертизи; отримати висновок молекулярно-генетичної експертизи; виконати з підозрюваним та захисником вимоги ст. 290 КПК України, тобто вчинити процесуальні дії для підготовки та направлення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду; підготувати обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, реєстр матеріалів досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У судовому засіданні прокурором доведено, що більш м`який запобіжний захід обраний ОСОБА_8 на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під особистим зобов`язанням або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_8 без будь-яких перешкод зможе чинити вплив на свідків, експертів, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді застави неможливо, оскільки скоєним злочином спричинено загибель людини, тому підстав для визначення розміру застави немає, з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що матеріали провадження не містять відповідних звернень із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків., передбачених ст. 194 КПК України.

Виходячи з того, що фактичне місце реєстрації не співпадає з місцем фактичного місця мешкання підозрюваного ОСОБА_8 , а також, що він мешкає один, при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не матиме можливості забезпечити себе продуктами харчування та засобами першої необхідності. Протилежне стороною захисту під час апеляційного розгляду доведено не було.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірними висновки слідчого судді суду, що застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного неможливо, оскільки вказані запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану, обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом. Між тим, положення ч. 3 ст. 176 КПК України зобов`язує суддю насамперед розглянути можливість застосування менш суворих заходів, ніж позбавлення волі.

Так, слідчим суддею, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначено розмір застави в даному провадженні, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що спричинив загибель людини.

Передчасними є доводи захисника, в частині оцінки доказів винуватості підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, пред`явлених йому за підозрою, так як кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення остаточного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження з обвинувальним актом.

Крім того, із вищенаведених підстав клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання протоколу допиту підозрюваного та протоколу проведення слідчого експерименту недопустимими доказами, колегія суддів апеляційної інстанції залишає без розгляду, оскільки щодо питання допустимості чи недопустимості доказів, як і надання їм оцінки, суд може висловитись лише у вироку.

Отже, на даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів, оцінив всі обставини провадження, особу підозрюваного ОСОБА_8 , його стан здоров`я, приходить до висновку, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не має, так як він не зможе забезпечити запобіганню встановлених під час судового розгляду ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді про застосування тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та зміни запобіжного заходу підозрюваному.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а ухвалу слідчого судді суду 1-ї інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.02.2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4