Провадження №11-кп/801/528/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_7 та заяву обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід колегії суддів,

установив:

У провадженні Вінницького апеляційного суду перебуває апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2025 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

До початку розгляду апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 заявили колегії суддів відвід з підстав, що існують сумніви у їх неупередженості та об`єктивності, оскільки суддями була подана заява на родичів ОСОБА_8 , що спричинило на них тиск та на нього. Судді неодноразово затягували розгляд апеляційної скарги, ігнорують проблеми зі здоров`ям обвинуваченого та невживаютть жодних заходів з цього приводу.

Колегія суддів, заслухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував щодо задоволення заяви про відвід, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали заяву про відвід, дійшла висновку, що заява обвинуваченого та його захисника про відвід підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Аналогічні норми закріплені і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27 липня 2006 року (далі - Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

У пункті 2.5 Бангалорських принципів визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

У справі «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року, заява № 33949/02) зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастільйо проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain) від 28 жовтня 1998 року).

Суд (судді) зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Окрім того, згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Статтями 75, 76 КПК України визначені обставини, що виключають участь судді у кримінальному провадженні. На підставі вказаних обставин, згідно ч. 2 ст. 80 КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні мають право заявити відвід судді.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 75 КК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Зі змісту заяви захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що відвід подано на підставі даної норми закону, однак, на переконання колегії суддів, у даному конкретному провадженні не встановлено жодної обставини, яка б викликала розумний, об`єктивно обгрунтований сумнів у неупередженості суддів.

Так, доводи про ігнорування проблем обвинуваченого із здоров`ям та невжиття заходів щодо надання йому медичної допомоги безпідставні, оскільки на розгляд апеляційного суду будь-які заяви чи клопотання, які стосуються стану здоров`я обвинуваченого не надходили.

Також відсутні відповідні докази щодо тиску на обвинуваченого ОСОБА_8 та його родичів. Звернення суддів до правоохоронних органів стосовно осіб, які, знаходячись у залі судового засідання, під час апеляційного перегляду попередньої ухвали суду першої інстанції, вчиняли протиправні дії, не є підставою для відводу, визначеною законодавцем.

Крім того, надуманими є доводи про те, що судді неодноразово затягували розгляд апеляційної скарги. Як убачається з матеріалів судового провадження, судові засідання, призначені на 31.03.2025 та 04.04.2025, відкладалися у зв`язку з неявкою захисника ОСОБА_7 , який між іншим був належним чином повідомлений про судовий розгляд.

Зрештою колегія суддів вважає, що зазначені захисником та обвинуваченим підстави про відвід не свідчать про необ`єктивність та упередженість суддів у розгляді даної справи.

Однак, виходячи із засад ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначено право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний, з метою виключення сумнівів у стороннього спостерігача в об`єктивності та неупередженості колегії суддів під час розгляду апеляційної скарги, враховуючи норми міжнародного права, при розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій колегії суддів у справі.

Таким чином, якщо сторона має сумнів в безсторонності суддів, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

А тому, колегія суддів приходить до переконання за необхідне задовольнити заяву про відвід та передати справу для повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись статтями 75, 80, 81 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заявлений захисником ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 відвід колегії суддів задовольнити.

Відвести суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від участі у даній справі, а матеріали провадження передати на повторний автоматизований розподіл для визначення нового складу суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4