У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6026/24

№ 1-кс/183/2654/24

16 грудня 2024 року м. Самар Дніпропетровської області

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до:

ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся слідчій Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 із клопотанням, погодженим прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , якому 12.12.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України у кримінальному провадженні № 0000714 від 10.06.2024 року.

В судове засіданні ОСОБА_4 не з`явився, за усним повідомленням прокурора, ОСОБА_4 , за місцем мешкання відсутній.

Прокурор просив відкласти розгляд для з`ясування місця перебування підозрюваного.

Вислухавши позицію прокурора, перевіривши матеріали клопотання, вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити по наступним обставинам.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на розгляд справи упродовж розумного строку.

Вимоги про здійснення кримінального провадження впродовж розумного строку закріплені не тільки у міжнародно-правових актах, а і у національному кримінальному процесуальному законодавстві.

Так, статтею 29 Конституції України встановлено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.

Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Однією із засад кримінального провадження відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України є розумність строків, зміст якої розкривається у ст. 28 КПК України.

Чітке та суворе дотримання положень вищезазначеної статті, яка, крім цього, покладає на суд обов`язок із забезпечення проведення судового провадження у розумні строки, є необхідною передумовою виконання завдань кримінального провадження та дотримання основоположних прав людини на будь-якій стадії.

Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність є також однією з засад кримінального провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 КПК України і полягає в тому, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених Кодексом.

Главою 18 КПК України врегульовано питання, пов`язані із запобіжними заходами та затриманням особи.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

При цьому, домашній арешт та тримання під вартою є найбільш суворими запобіжними заходами, із всіх передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частина 6 ст. 181 КПК вказує, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Під час розгляду клопотання прокурором не доведено, що є підстави для відкладення розгляду клопотання, з метою отримання від оперативних підрозділів рапорту про відсутність за місцем мешкання ОСОБА_4 .

Так, в додатках до клопотання наявні копії матеріалів, які в свою чергу належним чином не засвідченні.

Крім того, зазначені копії датовані червнем місяцем, що вказує на їх неактуальність на момент розгляду, а саме 16.12.2024.

Також, слід звернути уваги на те, що прокурором/слідчим прийнято не обґрунтоване рішення, щодо ймовірних ризиків відносно ОСОБА_4 , якому слідчий за погодженнями із прокурором пропонував обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце мешкання за визначеною адресою в період з 21.00 години до 06.00 години.

Так, під час розгулу клопотання прокурором повідомлено про те, що оперативні співробітники направляються до суду із рапортом про відсутність за місцем мешкання підозрюваного, що в свою чергу на думку суду не враховано слідчім, як ризик.

Разом з тим, в своєму клопотанні, слідчий посилається на існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на характеризуючи данні підозрюваного, нестійкі соціальні зв`язки.

З огляду на це, є невизначеним питання, з якою метою, та на яких підставах, слідчим збирались характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_4 у червні місяці, коли останній не мав статусу в зазначеному кримінальному провадженні, а про підозру якому повідомлено лише у грудні.

Отже, суд вважає, що зазначені протиріччя, допущені слідчим та погодженні прокурором, навіть при забезпеченні явки ОСОБА_4 не змогли б бути усунені під час розгляду клопотання, оскільки зібрані відносно ОСОБА_4 характеризуючи данні, на час розгляду є незаконними та неактуальними.

Відповідно до пункту 20-6 Перехідних положень КПК України, у разі відсутності інтеграції системи, яка функціонує в суді відповідно до статті 35 цього Кодексу, з інформаційно-комунікаційною системою досудового розслідування слідчий, дізнавач, прокурор подає до суду матеріали в паперовій формі та в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Слідчим при поданні до суду клопотання в письмовій формі, не було дотримано вимог пункту 20-6 Перехідних положень КПК України, а саме до суду не було подано клопотання та додані матеріали в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Зазначені обставини вказують на те, що слідчім за погодженням із прокурором не дотримано вимог діючого законодавства при зверненні дот суду із клопотанням про забезпечення кримінального провадження, що свідчить про необхідність у відмові слідчому в клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194 КПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволені клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженим прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (кримінальне провадження № 0000714 від 10.06.2024). відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1