Справа № 161/2728/25 Провадження №11-сс/802/130/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2025 року (ЄРДР №0000614),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2025 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , про застосування підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 09 квітня 2025 року включно, із забороною підозрюваному ОСОБА_8 цілодобово залишати місце свого проживання та з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором надано докази про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, у зв`язку з чим застосував даний запобіжний захід.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною підозрюваному ОСОБА_8 цілодобово залишати місце свого проживання - скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною підозрюваному ОСОБА_8 цілодобово залишати місце свого проживання відмовити. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а клопотання про застосування запобіжного заходу безпідставно задоволено, оскільки, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляцію з викладених в ній підстав, прокурора та слідчого, які заперечили доводи апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в заборонні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до ст.194 КПК України, правильно прийшов до висновку, про необхідність часткового задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною підозрюваному ОСОБА_8 цілодобово залишати місце свого проживання .

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Як вбачається із матеріалів справи, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий та прокурор довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, не може запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Враховано судом і те, що ОСОБА_8 в даний час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, останній раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, однак має міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений, на утриманні одна дитина. Разом з тим, як вбачається із досліджених апеляційним судом матеріалів, підозрюваний на місці події намагався втекти від працівників правоохоронних органів, а також наніс одному із них тілесні ушкодження, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя, без належного обґрунтування послався на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які нічим не підтверджені, на увагу суду не заслуговують, оскільки повністю спростовується матеріалами провадження, які фактично вказують про протилежне. А тому, такі доводи сторони захисту, з урахуванням наведених вище мотивів не дають жодних підстав для відмови в задоволенні клопотання слідчого та застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж домашній арешт.

Твердження сторони захисту, що особисте зобов`язання зможе запобігти ризикам, визначеним у ст.177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки враховуючи встановлені обставини, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також особу підозрюваного, вони є непереконливими.

Таким чином, доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, з урахуванням наведених вище мотивів, не зменшують ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та не дають жодних підстав для відмови в задоволенні клопотання слідчого та застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання , як про це просить захисник.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ували слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 09 квітня 2025 року включно, із забороною підозрюваному ОСОБА_8 цілодобово залишати місце свого проживання та з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді