Справа № 212/1242/25
У Х В А Л А

про вирішення питання про самовідвід

13 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області: в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши справу про самовідвід слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 , при розгляді скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні юридичної особи потерпілою у кримінальному провадженні, -

Встановив:

07 лютого 2025 року слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_4 заявила самовідвід по справі за скаргою ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у визнанні юридичної особи потерпілою у кримінальному провадженні

В обґрунтування самовідводу суддя ОСОБА_3 зазначила, що раніше входила до складу колегії суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у якому 02 травня 2024 року ухвалений обвинувальний вирок, яким ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначеного покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Вивчивши матеріали справи та заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід, суд, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Стаття 80 КПК України, передбачає, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За змістом ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

За змістом ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст. 17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року застосовується судами при розгляді справ як джерело права, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах Фей проти Австрії , Ветштайн проти Швейцарії).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі Кіпріану проти Кіпру).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства ). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється. Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах Делкурт проти Бельгії, Пєрсак проти Бельгії і Де Куббер проти Бельгії, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід або задовольнити відвід з боку учасників справи.

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне самовідвід судді ОСОБА_3 задовольнити, а справу за скаргою, передати для визначення іншого складу суду, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 при розгляді скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у визнанні юридичної особи потерпілою у кримінальному провадженні, задовольнити.

Матеріали справи №212/1242/25 №1-кс/212/125/25 за скаргою ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у визнанні юридичної особи потерпілою у кримінальному провадженні, передати до канцелярії Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з розгляду кримінальних справ, для визнання слідчого судді, у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України, що повинен розглядати скаргу ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1