Справа №278/5675/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0002430 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мельниця Ковельського району Волинської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм у ТОВ «ТРАНС4ЮА», мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Другого серпня 2024 року близько 03 годині 00 хвилин на 154 км + 400м автодороги М-06 Київ-Чоп, зі сторони м. Житомира у напрямку м. Звягель Житомирської області, поблизу с. Березівка Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним вантажним контейнеровозом «Mercedes-Benz Actros 2542», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом Krone, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним по проїзній частині вищевказаної автодороги у порушення пунктів 2.3.б), 12.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку та при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого передньою частиною вантажного контейнеровоза «Mercedes-Benz Actros 2542», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався по вказаній автодорозі у попутному напрямку відносно напрямку руху транспортного засобу.

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми у вигляді забійно-рваної рани правої лобно-надбрівної ділянки, переломів лобної кістки, передньої, задньої стінок лобної пазухи з переходом на стінки комірок решітчастої кістки, всіх стінок правої гайморової пазухи, лівої гайморової пазухи, кісток носа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю за встановлених досудовим слідством обставин; суду надав наступні покази.

02 серпня 2024 року приблизно о третій годині ночі рухався вантажним контейнеровозом «Mercedes-Benz Actros 2542» зі сторони м. Житомира у напрямку м. Звягель Житомирської області. Обвинувачений вказав, що був темний час доби, за відсутності належного освітлення, він об`єктивно не мав можливості візуально ідентифікувати пішохода. З огляду на те, що подія сталася поза межами населеного пункту, він не мав обґрунтованих підстав очікувати на перебування пішохода на проїзній частині або в безпосередній близькості до неї. Обвинувачений вказав, що рухався приблизно 73 км на годину та застосував екстрене гальмування і завдав удару пішоходу у спину автомобілем у наслідок чого він впав. Після чого він зупинився і надав допомогу потерпілому, викликав відповідні служби та чекав увесь час на приїзд вказаних служб. Просив не позбавляти його права керування, оскільки у за фахом він водій та на даний момент працює у фірмі ТОВ «ТРАНС4ЮА», що є единим джерелом існування, також має на утримані малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначив, що шкоду потерпілому відшкодував у повному обсязі у сумі 20000,00 грн.

Вина обвинуваченого у скоєному іншими учасниками процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, його захисником судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Разом з тим, обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_7 помер, про що прокурор надав суду копію актового запису про смерть №54 від 25 жовтня 2024 року, в якому вказано, що причина смерті останнього «Церебральний атеросклероз» (а.с. 35) та зазначив, що дана хвороба не пов`язана із завданою шкодою внаслідок ДТП. Також прокурор надав суду заяву потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (сестра потерпілого) про відмову від обвинувачень, оскільки шкоду, завдану внаслідок вказаної ДТП відшкодовано в повному обсязі (а.с. 36, 40).

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий.

Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_4 має мололітню дитину, одружений, офіційно працевлаштований, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків та зайняття суспільно-корисною працею.

При визначенні покарання суд враховує правову позицію прокурора, який вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати ст. 75 КК України без призначення додаткового покарання та думку потерпілого, який у заяві просив призначити ОСОБА_4 покарання не пов`язане із позбавленням волі, мотивуючи тим, що останній відшкодував завдану шкоду потерпілому за вчинений ним злочин.

Обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся, добровільно відшкодував потерпілому моральну шкоду завдану злочином у розмірі 20000 грн., що підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що, у свою чергу, свідчить про щирість каяття останнього, дійсне визнання своєї провини та осуд своєї поведінки.

Разом з тим суд не залишає поза своєю увагою відсутність обтяжуючих та сукупність пом`якшуючих покарання обставин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілому моральної шкоди завданої злочином у розмірі 20000 грн.

На підставі викладеного та з урахування думки сторін, правову позицію прокурора, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Проте, враховуючи особу обвинуваченого, наведені вище пом`якшуючі покарання обставини, які у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, щире каяття, відшкодування потерпілому завданої злочином моральної шкоди та вимоги ст. 50 КК України, у відповідності до якої мета покарання полягає не лише у карі, а й у виправленні засуджених, та виходячи із принципу гуманізму, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому останнього, у відповідності до ст. 75 КК України, можливо звільнити від відбування основного покарання з випробуванням.

Суд вважає, що кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати, пов`язані із проведенням на досудовому розслідуванні експертиз у розмірі 6058 грн 24 коп.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто 14 березня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6058,24 грн витрат на залучення експертів під час проведення експертиз.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.08.2024 на автомобіль марки «Меrсеdеs-Веnz» Асtroz 2542 , державний номерний знак НОМЕР_1 , та повернути вказаний речовий доказ його власнику - ТОВ «ТРАНС4ЮА».

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1