Провадження №1-кп/447/129/25
Справа №447/92/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2025 року Миколаївський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві Львівської області кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000565 від 29.10.2024 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє 20.07.2020 Червоноградським міським судом Львівської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення, 13.03.2023року звільнений із Личаківської ВК №30 по відбуттю покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1 ст.162 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 29.10.2024, близько 10:30 год, маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , допомагаючи нести сумки візуально знайомому чоловіку ОСОБА_6 , помітив у даного чоловіка наполовину витягнутий з кишені куртки мобільний телефон, та переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонньої уваги, незаконно заволодів (викрав), у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме витягнув з кишені піджака потерпілого, мобільний телефон марки «Samsung galaxy А10», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , вартістю 3616,67 грн. та покинув місце вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном з метою подальшого розпорядження таким майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій стороні матеріальний збиток на суму 3616,67 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинеу в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , 31 жовтня 2024 року близько 10 год. 20 хв. перебуваючи в громадському місці, а саме в приміщенні Новороздільської ЗЗСО 1-3 ст. №3 ім. Андрія Гергерта, що знаходиться за адресою: вулиця Винниченка, 35, м. Новий Розділ Стрийського району Львівської області, куди зайшов без дозволу працівників установи, з хуліганських спонукань, демонструючи зверхність, нахабство, вседозволеність, ігноруючи загальноприйняті норми суспільної поведінки у громадських місцях, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, перевернув вазони, які знаходилися на третьому поверсі, один з яких вирвав з горщика та бігав по поверхах школи, при цьому порушуючи нормальну діяльність зазначеного навчального закладу.

В подальшому ОСОБА_4 у приміщенні вищевказаного навчального закладу, продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, стукав по дверях навчальних класів де в той час проходили уроки, тим самим лякав педагогічний колектив школи та дітей, які там навчалися.

ОСОБА_4 забіг до 11-Б класу де тримаючи в руці вирваний вазон, жестом показав усім сидіти тихо, на зауваження учителя не реагував та в подальшому, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок вибіг та побіг у дівчачий туалет, що знаходиться на другому поверсі де вирвав з кріплень унітаз та шланги до нього. Внаслідок вищевказаних хуліганських дій ОСОБА_4 у період з 10:20 по 11:00 год. 31.10.2024 року було припинено нормальну діяльність навчального закладу, оскільки урок у 11-Б класі був зірваний та до кінця не проведений, а працівники установи з метою вжиття заходів щодо припинення хуліганських дій ОСОБА_4 викликали працівників охорони поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом (хуліганство), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.

Крім цього, 09.11.2024 близько 16 год. 10 хв., ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного проникнення на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розуміючи факт приналежності даного домоволодіння іншій особі, всупереч волі ОСОБА_8 , яка проживає у даній квартирі, відштовхнув останню в сторону та проник у квартиру через вхідні двері, після чого направилися в сторону туалету даної квартири, де здійснив ін`єкцію шприцом.

Таким чином, ОСОБА_4 , незаконно проник до житла та іншого володіння особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

В пред`явлених обвинуваченнях за ч.4 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1 ст.162 КК України обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, розкаявся у скоєному та просив застосувати до нього ст.69 КК України

Суд, вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1 ст.162 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 ст. 69 КК України суд не вбачає, виходячи з наступного. Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст.69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання.

Проте, приписи ст.69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто, для застосування положень ст.69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Отже, наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, не призвели до істотного зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння.

З врахуванням викладеного, наведені судом обставини виключають застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується типово, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, однак з 24.07.2024року по 25.07.2024року знаходився на стаціонарному лікуванні в Центрі психічного здоров`я з приводу наркотичної залежності, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено, тому вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкцій ч.4 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1 ст.162 КК України за якими він обвинувачується у виді позбавлення волі та обмеження волі, та на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити без змін - тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 22.12.2024року з моменту фактичного затримання.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави витрати за проведення експертизи.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання

за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

за ч.1 ст.296 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

за ч. 1 ст.162 КК України у виді 3 ( трьох) років обмеження волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити без змін - тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 22.12.2024року з моменту фактичного затримання.

Скасувати ухвали №447/3082/24 слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 31.10.2024року про арешт майна.

Речові докази: порожню пластикову пляшку «PEPSI» об`ємом 1,75л. знищити; мобільний телефон марки «Samsung galaxy А10», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , без сім карток залишити потерпілому ОСОБА_7 ; « DVD-R» диск із записами із відеокамери - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000565;

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 320 грн.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1