Справа № 637/168/21
Провадження № 1-кп/529/34/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Диканька Полтавської області у режимі відеоконференції кримінальні провадження № 0000006 та № 0000414 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Василенкове Шевченківського району Харківської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого:

- 26.03.2014 Шевченківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки та звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

- 11.07.2014 Шевченківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.10.2014 вирок змінено в частині зменшення покарання до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців,

- 15.09.2014 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць та звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

- 14.02.2017 Шевченківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, 27.05.2020 звільненого з Олексіївської виправної колонії № 25 у зв`язку із відбуттям покарання,

обвинуваченого у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним відповідно до зміненого прокурором обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив тяжкий корисливий злочин.

Так, у період часу з 01 листопада 2020 року до 05 листопада 2020 року близько 20 год. 00 хв. (більш точних дати та часу під час досудового розслідування встановити не вдалося) обвинувачений ОСОБА_4 , будучи обізнаним про відсутність мешканців домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , оскільки власниця ОСОБА_6 разом із членами своєї родини переїхала на постійне місце проживання до смт Шевченкове Харківської області, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, умисно, повторно, таємно, через незачинені вхідні двері проник до вказаного будинку, звідки, застосовуючи свою фізичну силу, без допоміжних засобів, шляхом ривка, дістав та викрав чавунну плиту у зборі із кільцями розміром 75х45 см, без механічних пошкоджень, придатну для подальшої експлуатації за цільовим призначенням, якою в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків у розмірі 500,00 грн.

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на викрадення чужого майна, у період часу з 07 листопада 2020 року до 08 листопада 2020 року близько 21 год. 00 хв. (більш точних дати та часу під час досудового розслідування встановити не вдалося) обвинувачений ОСОБА_4 , будучи обізнаним про відсутність мешканців домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , оскільки власниця ОСОБА_6 разом із членами своєї родини переїхала на постійне місце проживання до смт Шевченкове Харківської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу проник на територію цього домоволодіння та через незачинені вхідні двері проник до літньої кухні, звідки викрав належні потерпілій ОСОБА_6 два газових балони об`ємом по 40 л, загальною вартістю обох балонів 1 600,00 грн, одну чавунну плиту розміром 70х40 см у повному зборі із кільцями, без механічних пошкоджень, придатну для подальшої експлуатації за цільовим призначенням, вартістю 450,00 грн, металеві вироби у вигляді металобрухту, а саме металевих частин колосників, двох металевих дверцят з печі, металевих пластин та кутників загальною вагою 29 кг, загальною вартістю 162,00 грн, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків у загальному розмірі 2 212,00 грн.

Враховуючи те, що вказані вище протиправні діяння ОСОБА_4 є тотожними, скоєні з інтервалом між собою у 2-3 дні, всі ці діяння об`єднані єдиним злочинним наміром і прагненням до досягнення спільної кінцевої мети, а саме вчинення ОСОБА_4 крадіжки майна потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 2 712,00 грн, здійснене двома епізодами, суд дійшов висновку, що ці діяння утворюють продовжуваний одиничний злочин, який підлягає кваліфікації за однією статтею КК України.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив тяжкий корисливий злочин в умовах воєнного стану в Україні.

Так, в середині січня 2023 року (більш точного часу під час досудового розслідування встановити не вдалося), обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, користуючись тим, що під час окупації с. Василенкове Куп`янського району Харківської області, підприємство МПП "Агротехсервіс", , яке розташоване по вул. Стадіонна, 1 в с. Василенкове Куп`янського району Харківської області, було покинуте працівниками та фактично залишилося без нагляду персоналу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, який введено Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, неодноразово продовжувався та триває донині, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу до приміщення цього підприємства - зерносховища та території токового господарства, викрав електродвигун асинхронний АІР 100S2 у2, вартістю 4 814,93 грн, який належить потерпілому МПП "Агротехсервіс". З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілому МПП "Агротехсервіс" матеріальну шкоду у розмірі 4 814,93 грн

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Підстави доведеності поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 вказав, що в судовому засіданні було достеменно встановлено, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі зміненим прокурором обвинувальним актом злочини, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, вчинено цим обвинуваченим, кваліфікація цих злочинів є правильною, тому він просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні цих злочинів. Посилаючись на незняту та непогашену судимість ОСОБА_4 за вчинення ряду злочинів проти власності, те, що він не став на шлях виправлення, а повторно вчинив корисливі тяжкі злочини проти власності, один з яких вчинено в умовах воєнного стану в Україні, прокурор просив призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 4 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 6 років та із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років. Прокурор просив закрити провадження у частині обвинувачення ОСОБА_4 згідно зі зміненим прокурором обвинувальним актом за ч. 1 ст. 162 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_6 від обвинувачення за ч. 1 ст. 162 КК України у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Прокурор також просив вирішити долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України. Також прокурор просив скасувати накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2023 арешт майна.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що не визнає свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, однак відмовився давати показання на підставі ст. 63 Конституції України. Обвинувачений зазначив, що у матеріалах кримінальних проваджень відсутні належні та достатні докази, які б підтверджували його вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Він не вчиняв цих злочинів. Заявлене прокурором покарання є надто суворим.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що у матеріалах кримінальних проваджень відсутні належні та достатні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Відсутні свідки, які б бачили, що ОСОБА_4 вчинив інкриміновані йому злочини. Посилаючись на вказане, захисник обвинуваченого просив виправдати ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що вона підтримує змінене ОСОБА_4 обвинувачення та не бажає підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі. Вона підтримує раніше надані нею в судовому засіданні показання. Потерпіла просила закінчити розгляд кримінального провадження та провести усі судові засідання за її відсутності. ОСОБА_6 зазначила, що при розгляді кримінального провадження повністю покладається на розсуд суду /том 5, а.с. 53/.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.01.2024, потерпіла ОСОБА_6 вказала, що вона знайома з обвинуваченим ОСОБА_4 , але відносин з ним не підтримує. З 2018 року вона не проживає у с. Василенкове Куп`янського (раніше - Шевченківського) району Харківської області , однак там знаходиться належне їй домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_3 , до якого вона періодично навідується. 12 січня 2021 року вона приїхала до цього будинку та побачила, що там були зірвані замки, двері навстіж, всередині кухні все пошкоджено та викрадені речі. Востаннє перед крадіжкою вона була у цьому будинку у грудні 2020 року. На той час всі речі були на місці, вона сама все скрізь замкнула. Потерпіла вказала, що вона повідомила про крадіжку до поліції. На той час вона здогадувалася, що крадіжку її речей міг вчинити ОСОБА_4 , який проживав на сусідній вулиці в с. Василенкове та нещодавно звільнився з місць позбавлення волі. Потерпіла вказала, що викрадене майно їй не повернуто.

Представник потерпілого МПП "Агротехсервіс" ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання, в якому просила провести розгляд кримінального провадження за її відсутності. Представник потерпілого просила визначити обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання на розсуд суду /том 1, а.с. 234/.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.01.2024, представник потерпілого МПП "Агротехсервіс" ОСОБА_7 вказала, що вона працює в МПП "Агротехсервіс", з обвинувачених жодних відносин не має. На момент окупації російськими військами с. Василенкове Куп`янського району Харківської області і до 01.12.2021 МПП "Агротехсервіс" не працювало. Після деокупації вийшовши на роботу та зробивши у січні 2023 року інвентаризацію, було виявлено зникнення двигуна зерносушарки. Пізніше стало відомо, що крадіжку цього двигуна вчинив ОСОБА_4 , в якого поліцейськими було вилучено викрадений у МПП "Агротехсервіс" двигун. Поліцейські передали цей двигун на відповідальне зберігання МПП "Агротехсервіс".

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, його винуватість у скоєнні інкримінованих йому злочинів у повному обсязі підтверджується наступною безпосередньо дослідженою та перевіреною у судовому засіданні судом сукупністю доказів, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні вказала, що з 2018 року вона не проживає у с. Василенкове Куп`янського (раніше - Шевченківського) району Харківської області , однак там знаходиться належне їй домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_3 , до якого вона періодично навідується. 12 січня 2021 року вона приїхала до цього будинку та побачила, що там були зірвані замки, двері навстіж, всередині кухні все пошкоджено та викрадені речі. Востаннє перед крадіжкою вона була у цьому будинку у грудні 2020 року. На той час всі речі були на місці, вона сама все скрізь замкнула. Потерпіла вказала, що вона повідомила про крадіжку до поліції. На той час вона здогадувалася, що крадіжку її речей міг вчинити ОСОБА_4 , який проживав на сусідній вулиці в с. Василенкове та нещодавно звільнився з місць позбавлення волі. Потерпіла вказала, що викрадене майно їй не повернуто.

- показаннями представника потерпілого МПП "Агротехсервіс" ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні вказала, що на момент окупації російськими військами с. Василенкове Куп`янського району Харківської області і до 01.12.2021 МПП "Агротехсервіс" не працювало. Після деокупації вийшовши на роботу та зробивши у січні 2023 року інвентаризацію, було виявлено зникнення двигуна зерносушарки. Пізніше стало відомо, що крадіжку цього двигуна вчинив ОСОБА_4 , в якого поліцейськими було вилучено викрадений у МПП "Агротехсервіс" двигун. Поліцейські передали цей двигун на відповідальне зберігання МПП "Агротехсервіс",

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні вказав, що він знайомий з обвинуваченим ОСОБА_4 , відносини між ними нормальні. Десь у 2022 чи 2023 році близько 10-11 години дня, більш точно він не пам`ятає, до нього приїхав на коні обвинувачений ОСОБА_4 та запропонував купити у нього мідні провода. На його запитання, де він взяв цю мідь, ОСОБА_4 відповів, що це його мідь. Свідок ОСОБА_9 зазначив, що оскільки він займається електронікою і йому для роботи потрібна мідь, то він купив у ОСОБА_4 міді близько 5-6 кг десь за 1 000,00 грн.

- протоколом огляду місця події від 12.01.2021, складеного слідчим у присутності потерпілої ОСОБА_6 , понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та фототаблицею до нього /том 3, а.с. 92-100/, відповідно до якого під час огляду належного потерпілій ОСОБА_6 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , було виявлено незамкнену вхідну хвіртку, відкриті, без замикаючих пристроїв, вхідні двері у будинок. Всередині все було хаотично розкидано. Було виявлено відсутність у будинку металевої плити.

- протоколом огляду місця події від 18.01.2021, складеного слідчим у присутності потерпілої ОСОБА_6 , понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та фототаблицею до нього /том 3, а.с. 101-107/, відповідно до якого під час огляду належного потерпілій ОСОБА_6 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , було виявлено незамкнену вхідну хвіртку, відкриті, без замикаючих пристроїв, вхідні двері у літню кухню. Всередині все було хаотично розкидано. Було виявлено дві конструкції пічного опалення з явними ознаками демонтажу цегли та відсутністю верхніх металевих частин.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2021, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 вказав, що він впізнає особу, зображену на фото під № 1, це хлопець на ім`я ОСОБА_13 , який на початку листопада 2020 року приносив до нього металеві вироби та пропонував їх придбати. Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фото № 1 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на інших фото зображені сторонні особи /том 3, а.с. 108-110/.

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 18.01.2021, в якому вказано, що свідок ОСОБА_12 повідомив, що у листопаді 2020 року місцевий мешканець ОСОБА_14 запропонував йому придбати у нього металеві вироби, серед яких були: два газових металевих балони об`ємом кожний по 50 л, один з яких був темно-червоного кольору, у верхній частині, де знаходиться кран, був відсутній вентель, а інший балон ідентичний попередньому, проте колір був іржавий та на ньому було багато подряпин. ОСОБА_12 на запитання слідчого відповів, що він впізнає на фото № 1 газовий балон, ідентичний тому, який він придбав у ОСОБА_15 . Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фото № 1 зображений газовий балон, ідентичний тому, який ОСОБА_12 придбав у ОСОБА_4, на інших фото зображені сторонні предмети /том 3, а.с. 111-113/.

- протоколом проведення слідчого експерименту (із застосуванням відеозапису) від 12.02.2021, який складено у присутності понятих, за участю захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , та DVD-диском з відеозаписом цього слідчого експерименту, відповідно до якого на пропозицію слідчого розповісти про обставини вчинення крадіжки металевих виробів з належних потерпілій ОСОБА_6 будинку та літньої кухні, розташованих по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 повідомив, що він дійсно викрав металеві вироби з вказаних будинку та літньої кухні, після чого викрадене майно продав місцевому мешканцю. На пропозицію вказати місце вчинення крадіжки та в деталях описати обставини злочину ОСОБА_4 , погодився та провів учасників експерименту до будинку, де все розповів /том 3, а.с. 119-123, 128/.

- висновком судового експерта ОСОБА_16 від 15.01.2021 № 143/21, відповідно до якого ринкова вартість, з урахуванням ПДВ, (з урахуванням зносу) станом на 01.11.2020 наступних речей становила: газового балона об`ємом 40 л, придбаного за часів СРСР, придатного для використання - 800,00 грн; чавунної пічної плити розміром 75х45 см, придбаної за часів СРСР, у повному зборі (із кільцями), без механічних пошкоджень, придатної для подальшої експлуатації за своїм цільовим призначенням - 500,00 грн; чавунної пічної плити розміром 70х40 см, придбаної за часів СРСР, у повному зборі (із кільцями), без механічних пошкоджень, придатної для подальшої експлуатації за своїм цільовим призначенням - 450,00 грн; брухту чорного металу вагою 1 кг - 5,60 грн, за умови, що на вказану дату об`єкти мали якісні споживчі характеристики /том 3, а.с. 148-151/.

- матеріалами інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей, проведеного потерпілим МПП "Агротехсервіс" з 15.12.2022 по 26.12.2022, відповідно до яких було виявлено відсутність зокрема електродвигуна асинхронного АИР 100S2 Y2 № 1612019, 2017 року випуску /том 3, а.с. 20-24/.

- протоколом огляду місця події від 20.02.2023, складеного слідчим у присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , та фототаблицею до нього /том 3, а.с. 9-13/, відповідно до якого під час огляду домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , де знаходився ОСОБА_4 , останній добровільно видав працівникам поліції металеву раму від моторного відсіку компресора ТМ 540 та металеву табличку з написом "Двигатель асинхронний АИР 100S2 4 кw". ОСОБА_4 пояснив, що вказану металеву табличку він зняв з мотору компресора та металеву раму, яка була закріплена зверху мотора. Після крадіжки компресора він здійснив розбір вказаних деталей з метою залишення їх у себе. Вказані видані ОСОБА_4 викрадені речі було вилучено.

- постановою від 20.02.2023 про визнання і приєднання до справи речових доказів у вигляді вилучених під час огляду місця події металевої рами від моторного відсіку ТМ 540 та металевої таблички від мотору АІР 100S2 у2 , які передано на зберігання представнику потерпілого МПП "Агротехсервіс" /том 3, а.с. 14/.

- висновком експерта № 200М від 20.02.2023, складеного судовим експертом ОСОБА_19 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, відповідно до якого ринкова вартість електродвигуна асинхронного АІР 100S2 у2 становить 4 814,93 грн /том 3, а.с. 17-19/.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.04.2023, який складено у присутності понятих, за участю захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_20 , та фототаблицею до цього протоколу, відповідно до якого на пропозицію слідчого розповісти про обставини вчинення крадіжки електродвигуна з території токового господарства МПП "Агротехсервіс", розташованого по вул. Стадіонна, 1 в с. Василенкове Шевченківського (нині - Куп`янського) району Харківської області, ОСОБА_4 повідомив, що в середині січня 2023 року близько 16 години він вирішив сходити на територію цього підприємства та подивитися, яке там майно залишилося. Зайшовши на територію токового господарства, він побачив у приміщенні зерносховища електродвигун та зняв його. Разом з цим електродвигуном він покинув територію підприємства через отвір у бетонному заборі та пішов до себе додому. Вдома він розібрав цей електродвигун, дістав з нього мідь вагою близько 5 кг. Наступного дня він поїхав в смт Шевченкове Харківської області та продав цю мідь місцевому мешканцю ОСОБА_8 за суму 1 350,00 грн. ОСОБА_4 зазначив, що металева рама та табличка з цього двигуна залишилися у нього вдома. У подальшому він їх видав працівникам поліції /том 3, а.с. 58-63/.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні відмовився від допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілого МПП "Агротехсервіс" ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , суд вважає ці показання є послідовними і достовірними. У суду відсутні підстави сумніватися в правдивості вказаних показань, оскільки ці показання є чіткими, логічними і узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Крім того, суд враховує те, що потерпіла ОСОБА_6 , представник потерпілого МПП "Агротехсервіс" ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_8 , попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому такі докази, у сукупності з іншими наявними у кримінальному провадженні доказами, суд знаходить належними та допустимими. Суд зауважує, що показання цих осіб, надані ними на досудовому слідстві та в судому засіданні, є послідовними, логічними та такими, що не відрізняються між собою. Крім цього, показання цих осіб не являються єдиними доказами у кримінальному провадженні, вони оцінювалися у сукупності з іншими доказами.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку в даному кримінальному провадженні, судом поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд вважає, що обрана обвинуваченим ОСОБА_4 у судовому засіданні позиція щодо невизнання своєї вини за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, є тактикою його захисту та бажанням уникнути передбаченого законом покарання.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з статтями 66, 67 КК України обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, один з яких вчинено в умовах воєнного стану в Україні, бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має незняту та непогашену судимість за ряд вчинення злочинів проти власності, характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також відсутність обставин, які пом`якшують покарання. Суд також враховує наслідки вчинення злочинів, зокрема те, що обвинуваченим добровільно не відшкодовано завдану матеріальну шкоду. При цьому, суд також враховує, що потерпілі не заявляли цивільного позову.

При призначенні покарання суд також враховує висновки досудової доповіді, відповідно до яких ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є високим, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, є середнім. Виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства. Виконання покарання у громаді без ізоляції від суспільства можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 нині утримується під вартою по іншому кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні злочинів проти власності.

Виходячи з характеру та обставин вчинення злочинів, даних про особу обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому ст. 69 КК України.

Враховуючи характер та обставини вчинення злочинів, те, що ці злочини є тяжкими, один з яких вчинено в умовах воєнного стану в Україні, наслідки цих злочинів, зокрема невідшкодування обвинуваченим завданих матеріальних збитків, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має незняту та непогашену судимість за ряд вчинення злочинів проти власності, відсутність пом`якшуючих обставин, загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

Розглянувши заявлене в судовому засіданні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 згідно зі зміненим прокурором обвинувальним актом за ч. 1 ст. 162 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_6 від обвинувачення за ч. 1 ст. 162 КК України у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, суд дійшов такого висновку.

Зі зміненого прокурором обвинувального акту вбачається, що прокурором було кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, один із епізодів крадіжки належного потерпілій ОСОБА_6 майна з її домоволодіння, вчиненого з 01.11.2020 до 05.11.2020 на суму 500,00 грн, у зв`язку із тим, що ця крадіжка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто цю крадіжку вчинено на суму менше 2 102,00 грн, вказане діяння декриміналізовано Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що протиправні діяння ОСОБА_4 щодо вчинення крадіжки належного потерпілій ОСОБА_6 майна з її домоволодіння є тотожними, скоєні з інтервалом між собою у 2-3 дні, в одному місці, всі ці діяння об`єднані єдиним злочинним наміром і прагненням до досягнення спільної кінцевої мети, а саме вчинення ОСОБА_4 крадіжки майна потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 2 712,00 грн, здійснене двома епізодами, суд дійшов висновку, що ці діяння утворюють продовжуваний одиничний злочин, який підлягає кваліфікації за однією статтею КК України, а саме за ч. 3 ст. 185 КК України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Якщо склад злочину, визнаного продовжуваним, передбачає певні кількісні показники, які впливають на його кваліфікацію (розмір викраденого майна, розмір заподіяної шкоди тощо), то при його кваліфікації враховується загальна сума таких показників, пов`язаних з кожним із вчинених особою діянь, що утворюють продовжуваний злочин.

Враховуючи те, що протиправні діяння ОСОБА_4 щодо вчинення крадіжки належного потерпілій ОСОБА_6 майна з її домоволодіння є продовжуваним одиничним злочином, який підлягає кваліфікації за однією статтею КК України, а саме за ч. 3 ст. 185 КК України, то відповідно розмір заподіяних матеріальних збитків за цим злочином вираховується у вигляді загальної суми, тобто 2 712,00 грн.

Враховуючи вказане вище, те, що загальний розмір заподіяних матеріальних збитків за продовжуваним одиничним злочином, передбаченим ч. 3 ст. 185 КК України, становить 2 712,00 грн і відповідно перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день вчинення, тобто цю крадіжку вчинено на суму більше 2 102,00 грн, і вказане діяння не декриміналізовано Законом № 3886-IX, суд дійшов висновку про те, що прокурором не правильно перекваліфіковано в зміненому прокурором обвинувальному акті один із епізодів вказаної вище крадіжки, вчинений з 01.11.2020 до 05.11.2020 на суму 500,00 грн, на ч. 1 ст. 162 КК України, тобто на незаконне проникнення до житла.

Крім того, суд зауважує, що з наявної у матеріалах справи письмової заяви потерпілої ОСОБА_6 /том 5, а.с. 53/ вбачається, що вона підтримує змінене ОСОБА_4 обвинувачення згідно із зміненим прокурором обвинувальним актом та не бажає підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Тобто, із цієї заяви вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 не бажає підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі і підтримує змінене прокурором обвинувачення, зокрема за ч. 1 ст. 162 КК України. Письмових заяв чи усного заявленого в судовому засіданні клопотання потерпілої ОСОБА_6 про відмову від обвинувачення за ч. 1 ст. 162 КК України не було, що спростовує твердження прокурора про необхідність закриття кримінального провадження у частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні приватного обвинувачення.

Враховуючи вказане вище у сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 згідно зі зміненим прокурором обвинувальним актом за ч. 1 ст. 162 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_6 від обвинувачення за ч. 1 ст. 162 КК України у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 по даних кримінальних провадженнях під час досудового розслідування та судового провадження не обирався. На теперішній час ОСОБА_4 утримується під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" по іншому кримінальному провадженні, прокурор в судовому засіданні не заявляв клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. Вказані обставини свідчать, що наразі підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набуття вироком законної сили - відсутні.

Понесені у справі витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз не підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки в судовому засіданні було з`ясовано, що ці витрати вже відшкодовані приватним судовим експертам, які проводили ці експертизи.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України необхідно скасувати накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2023 арешт майна у вигляді металевої рами від моторного відсіку ТМ 540 та металевої таблички від мотору АІР 100S2 y2, які належать МПП "Агротехсервіс" та були вилучені 20.02.2023 під час проведення огляду місця події навпроти домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Речові докази у вигляді металевої рами від моторного відсіку ТМ 540 та металевої таблички від мотору АІР 100S2 y2, які належать МПП "Агротехсервіс", які знаходяться на відповідальному зберіганні у представника МПП "Агротехсервіс" ОСОБА_7 , відповідно до ст. 100 КПК України підлягають залишенню потерпілому МПП "Агротехсервіс" як його власність.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67, ч. 3, 4 ст. 185 КК України, ст. ст. 100, 124, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного його затримання в порядку виконання вироку після набрання вироком законної сили.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2023 арешт майна у вигляді металевої рами від моторного відсіку ТМ 540 та металевої таблички від мотору АІР 100S2 y2, які належать МПП "Агротехсервіс" та були вилучені 20.02.2023 під час проведення огляду місця події навпроти домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Речові докази у вигляді металевої рами від моторного відсіку ТМ 540 та металевої таблички від мотору АІР 100S2 y2, які належать МПП "Агротехсервіс", які знаходяться на відповідальному зберіганні у представника МПП "Агротехсервіс" ОСОБА_7 , - залишити потерпілому МПП "Агротехсервіс" як його власність.

У задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 згідно зі зміненим прокурором обвинувальним актом за ч. 1 ст. 162 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_6 від обвинувачення за ч. 1 ст. 162 КК України у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення - відмовити.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1