Копія Справа №678/159/25
Провадження №1-кп-678-38/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Летичів матеріали кримінального провадження за №0000026 від 12.01.2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Осічок, Літинського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, непрацюючого, інвалідності не маючого, раніше судимого 03.12.2024 року вироком Летичівського районного суду Хмельницької області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. (штраф сплачено),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин. Так, не маючи права на управління легковим автомобілем, тобто не маючи водійського посвідчення категорії «В», грубо ігноруючи норми адміністративного законодавства України, в порушення п.п.2.1.а) ПДР України, 23.12.2023 року о 17 год. 00 хв. в с.Новокостянтинів, по вул.Центральній, Летичівської ТГ, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, керував автомобілем марки «ВАЗ-21061», д.н.з. НОМЕР_1 , та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії ААД №25426 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 23.12.2023 року за ч.2 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом.

Положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року, передбачено умови та підстави видачі посвідчення водія, а також те, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Згідно з п.п. а, п.2, ч.1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», - посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус.

Згідно п.п.2.1, 2.4. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За порушення вказаних вимог чинного законодавства, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 17.01.2024 року, яка набрала законної сили 30.01.2024 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та на підставі ст.24-1 КУпАП застосовано до нього захід впливу у виді попередження.

Натомість, ОСОБА_5 , будучи попереджений судом про недопущення вчинення нових правопорушень, на шлях виправлення не став та знову вчинив адміністративні правопорушення.

Зокрема, 15.06.2024 року близько 23 год. 12 хв. ОСОБА_5 , не маючи права на управління легковим автомобілем, тобто не маючи водійського посвідчення категорії «В», грубо ігноруючи норми адміністративного законодавства України, в порушення п.п.2.1.а) ПДР України, керував транспортним засобом марки «ВАЗ», моделі «21013», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протоколи серії ЕПР1 №101106 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 15.06.2024 року, за ч.5 ст.126 КУпАП та серії ЕПР1 №101105 за ч.1 ст.130 КУпАП.

За порушення вказаних вимог чинного законодавства, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 21.06.2024 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП та на підставі ст.24-1 КУпАП застосовано до нього захід впливу у виді попередження.

Однак, ОСОБА_5 , будучи попереджений судом про недопущення вчинення нових правопорушень, на шлях виправлення не став та знову вчинив адміністративні правопорушення.

Так, ОСОБА_5 будучи, відповідно до постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 27.08.2024 року, визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років і безоплатного вилучення транспортного засобу, а також, відповідно до постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 27.08.2024 року, визнаним винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років і безоплатного вилучення транспортного засобу, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, ігноруючи неодноразові попередження суду про недопущення вчинення нових правопорушень, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, діючи всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 11.01.2025 року о 16 год. 05 хв. керував автомобілем марки «BA3-21063», д.н.з. НОМЕР_3 , по вул.Затонського, в селищі Летичів, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії ЕПР №218417 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 11.01.2025 року за ч.5 ст.126 КУпАП.

Тобто, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України (умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та надав суду показання, про те, що всі обставини зазначені у обвинувальному акті він визнає в повному обсязі, нічого не оспорює та підтверджує їх. Його показання є добровільними, правдивими та істинними. На даний час у нього відсутнє водійське посвідчення з наявною категорією «В» щодо керування транспортними засобами. Він взагалі не отримував посвідчення водія керування транспортними засобами будь-якої категорії. Йому було відомо про рішення Летичівського районного суду Хмельницької області яким його було позбавлено права керування транспортними засобами. Вказані рішення були за ст.ст.126, 130 КУпАП і йому відомо про що вказано у даних статтях. Йому відомо що відносно нього за вчинення даних адміністративних правопорушень накладались стягнення у виді штрафів, однак на даний час він їх не сплачував, оскільки у нього на даний час немає такої суми коштів щоб сплатити вказані штрафи бо він офіційно не працює та не займається тимчасовими підробітками, однак коли він знайде роботу то неодмінно проплатить всі штрафи відносно нього. Свою вину він визнає в повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому, обіцяє більше такого не робити та просить суд його суворо не карати та призначити покарання у виді штрафу.

Судом встановлено, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні є послідовними і логічними, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. За таких обставин, суд переконавшись, у відсутності сумнівів в добровільності позицій учасників процесу, згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Виходячи з наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, у межах ч.3 ст.349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.382 КК України (умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ч.1 ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття.

Згідно ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є рецидив злочинів.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро розкаявся, на обліках у лікаря нарколога, лікаря психіатра та лікаря невролога не перебуває, є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується посередньо, що відповідно пом`якшує йому покарання. Однак він відповідно до вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 03.12.2024 року є особою раніше судимою за вчинення кримінального проступку проти життя та здоров`я особи.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, особу винного, позицію сторони обвинувачення та сторони захисту щодо призначення обвинуваченому покарання, а також інші в сукупності обставини та їх поєднання, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, а саме те, що він повністю та беззаперечно визнав свою вину, щиро розкаявся, а тому суд приходить до висновку призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.382 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, звільнивши його від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням відповідних обов`язків визначених ст.76 КК України, яке на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід під час проведення досудового розслідування ОСОБА_5 не обирався і суд приходить до переконання, що не має необхідності його обирати і до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 110, 368-371, 374, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.100 КПК України речовий доказ: - DVD-R диск, з наявними на ньому відеозаписами за 09.08.2024 року та за 11.01.2025 року з портативних відеокамер поліцейських та реєстратора службового автомобіля, - залишити при матеріалах даного кримінального провадження. (Т.1 а.с.18, 26).

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Летичівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Летичівського районного суду

Хмельницької області ОСОБА_1