Справа № 180/2562/24
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

18 лютого 2025 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з матеріалами у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Марганецького міського суду Дніпропетровської області з Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшов вищезазначений обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою від 21.11.2024 року кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні, під час якого прокурор висловив думку, що обвинувальний акт складено у відповідності з вимогами ст.291 КПК України і його слід призначити до судового розгляду.

Враховуючи думку обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти призначення судового розгляду, а також те, що в ході підготовчого судового засідання не було встановлено підстав для закриття провадження, повернення обвинувального акту прокурору чи направлення його до відповідного суду для визначення підсудності, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд, який проводити у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за участю прокурора, обвинуваченого та його захисника, та за відсутності потерпілих, оскільки від них є відповідні заяви і учасники процесу проти того не заперечують.

Також, 07.02.2025 року через канцелярію суду надійшло клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 8-ми років; він є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та його підрозділ у зв`язку з виконанням бойових завдань постійно здійснює передислокацію по території України, тому перебуваючи на волі забезпечити виконання загальних засад КПК України в частині розумності строків судового розгляду не вдастся за можливе. Ообвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за інкриміновані йому злочини; незаконно впливати на свідків, потерпілих; вчинити інші кримінальні правопорушення. Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо. Також, додав, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, самовільно залишив місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ч.4 ст.408 КК України. Крім того, бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за тяжкі покарання, що йому загрожує, безумовно свідчить про можливість його втечі. А враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду на території, яка не підконтрольна Українській владі. Крім того, ОСОБА_4 не обтяжений соціальними зв`язками, офіційно неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та інвалідів, мешкає сам, у зв`язку з чим органи досудового розслідування не зможуть контролювати поведінку обвинуваченого, та що може призвести до втрати зв`язку з даною особою.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження тримання під вартою. Також, заперечував, що самовільно залишив місце несення служби. Зазначив, що йому вкрай необхідне лікування, яке йому не забезпечується в умовах СІЗО.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного і просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, посилаючись на необхідність лікування обвинуваченого..

Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до такого.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Статтею 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Судом встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 обрано та продовжувався у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вирішуючи питання продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що на даний час суду не надано доказів того, що ризики, на яких наголошував прокурор, та які були враховані слідчим суддею при застосуванні до ОСОБА_4 та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні або зменшилися.

Так, відповідно до п.36 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, неодружений, не має міцних соціальних зв`язків, вини своєї в інкримінованих йому злочинах не визнає.

Суд вважає, що обвинувачений, опинившись на волі, може перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження шляхом незаконного впливу на свідків, а також на потерпілих, які є особами похилого віку.

Також, ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на даний час йому інкримінують три епізоди корисливого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вчинених під час умовно дострокового звільнення, що свідчить про наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень, аналогічних тим, в яких він обвинувачується та за які він був вже засуджений.

Крім того, є достатньо підстав вважати, що, ОСОБА_4 з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання судом винуватими, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Суд погоджується з прокурором, що наявність активних бойових дій на території України, відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_4 , наявність даних про те, що обвинувачений самовільно залишив місце несення служби, - все це свідчить про існування ризиків перешкодження встановленню істини у справі та переховування обвинуваченого від правосуддя, а також про неможливість забезпечення виконання загальних засад КПК України в частині розумності строків судового розгляду.

Вказані обставини з огляду на інтереси суспільства, потребують продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Щодо необхідності лікування обвинуваченого.

Захисником надано до суду копії документів про стан здоров`я ОСОБА_4 , а саме:

- копію довідкки Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф.ОІ.Мещанінова» Харківської міської ради від 13.01.2025 року, згідно якої ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікування в стоматологічному відділенні з 15.07.2024 р. по 23.07.2024 р.

ОСОБА_4 було спрямовано до КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР з ВЧ НОМЕР_1 . Діагноз: Уламковий перелом правої половини тіла нижньої щелепи (13.07.2024). Консолідованого перелому правої виличної кістки невідомої давності. В умовах стаціонару Лікарні було проведено курс протизапальної та антибактеріально терапії. Рекомендації при виписці: хворий виписан у відпустку на 30 календарних днів у задовільному стані. Амбулаторне лікування у стоматолога-хірурга в поліклініці за місцем проживання. Шини носити 4-5 тижнів з моменту шинування. Заміна гумової тяги 1 раз на тиждень;

- копію «Клинического описательного протоколу цифровой обзорной бесконтрастной ортопантомограммы в прямой проекции», згідно якого за висновок за результатами дослідження 07.11.2024 року: «рентгенологические признаки характерные для: посттравматического не сросшегося, осколчатого, косого, полного перелома нижней челюсти в правой ментальной области, со смещением отломков. Рекомендовано: консультация челюстно-лицевого хирурга».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив, що йому потрібна термінова операція на щелепі: вона тримається на проволоках, гниє. Просить суд дати йому можливість прооперуватися в лікарні ім.Мечникова.

Прокурор заперечив проти зміни запобіжного заходу з огляду на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також наголосив, що в умовах СІЗО обвинуваченим повинні надаватися послуги з лікування.

Враховуючи те, що для визначення потреби лікування та хірургічного втручання для обвинуваченого ОСОБА_4 необхідні спеціальні знання, і з наданих стороною захисту документів не вбачається, що такі заходи є терміновими і не можуть бути забезпечені в умовах перебування осіб, які тримаються під вартою у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України, суд вважає за необхідне направити запит з цього питання до СІЗО.

Керуючись ст.ст.291, 314-316, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, призначити до розгляду о 09:00 годині 26 лютого 2025 року.

Судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого та захисника.

2. Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 18 квітня 2025 року включно.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1