ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5117/25
провадження № 1-кс/753/761/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, підозрюваний у кримінальному провадженні № 0000998 від 12.03.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2025 року старший слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0000998 від 12.03.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення майнових злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 11.03.2025, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «АВРОРА» де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Вигідна покупка ідентифікаційний код 41130363» керуючись раптово виниклим злочинним умислом направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, вирішив таємно викрасти товар.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , приблизно о 12 годин 00 хвилин 11.03.2025, проходячи повз торгові полиці з побутовою хімією, взяв упаковку капсул для прання «Perwoll Renew колор» (13 капсул в упаковці), вартістю 249 гривень 17 копійок (без ПДВ) та утримуючи товар у руці, пройшовши касову зону, не оплативши його, з метою подальшого таємного викрадення, направився до виходу з магазину.

В цей час, злочинні дії ОСОБА_4 були помічені заступником адміністратора магазину ОСОБА_7 , яка попросила ОСОБА_4 зупинитися та оплатити товар або повернути його. ОСОБА_4 розуміючи що його злочинні дії були викриті та носять відкритий характер для працівника магазину, від свого злочинного умислу не відмовився та з метою уникнення свого затримання повідомив останній що має при собі ніж, після чого, вибіг з магазину та зник у невідомому напрямку разом з викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_4 , завдав матеріального збитку ТОВ «Вигідна покупка ідентифікаційний код 41130363» на загальну суму 249 грн. 17 коп. (без ПДВ).

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Зокрема останній підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Усвідомлюючи реальність можливого покарання, яке передбачене за вчинення інкримінованого йому злочину, останній може умисно переховуватись від суду, з метою уникнення покарання; ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показів про обставини злочину та створення перешкоди у встановленні усіх обставин скоєного кримінального правопорушення та дотримання вимог ст. 23 КПК України в судовому засіданні. Свідки надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчинені злочинів, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення з боку підозрюваного може здійснюватися незаконний вплив на них; ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема матеріального характеру.

Таким чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 п. 3 п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримала вимоги клопотання з підстав, наведених у його мотивувальній частині, також зазначила, що підозрюваний раніше судимий за вчинення майнового злочину, просила застосувати до підзрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для прцездатних осіб.

У судовому засіданні захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечував, вважає його необґрунтованим, сума збитку незначна, ризики на які послається сторона обвинувачення не доведені, підозра необґрунтована. Також просив врахувати, що у підозрюваного є бабуся та дід похилого віку пенсіонери, бабуся інвалід першої групи, він про них піклується та допомагає у побуті. Просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Крім того, захисник ОСОБА_5 також подав слідчому судді скаргу на незаконне затримання ОСОБА_4 , у порядку, визначеному ст. 206 КПК України, мотивовану тим, що відповідно до протоколу затримання останній фактично був затриманий о 12.03.2025 о 10 годині 00 хвилин, у зв`язку з тим, що 11.03.2025 близько 12 годин 00 хвилин ОСОБА_4 перебваючи у приміщенні магазину «Аврора» відкрито в умовах воєнного стану викрав товар на загальну суму 249 грн. Зазначене виключає можливість того, що підозрюваний ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 208 КПК України застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення. Оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення 11.03.2025 12 годин 00 хвилин до моменту фактичного затримання підзахисного 10 година 00 хвилин 12.03.2025 минуло 22 години майже доба, то затримання в порядку ст. 208 КПК України, без ухвали слідчого судді вочевидь проведено у спосіб не передбачений КПК України. Окрім того, з протоколу затримання ОСОБА_4 слідчим в порушення ст. 208 КПК України не вказано конкретні обставини затримання підзахисного без ухвали слідчого судді, не зазначено конкретне місце (адреса), де саме було затримано підзахисного ОСОБА_8 . Таким чином, на час фактичного затримання 12.03.2025 10 годин 00 хвилин, у слідчого не було жодних законних підстав перебачених ст. 208 КПК України для затримання ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді, що свідчить про незаконність позбавлення його свободи. На підставі вищевикладеного просить визнати затримання ОСОБА_4 незаконним та звільнити з під варти в залі суду.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя з`ясувавши думку сторін та керуючись вимогами кримінального процесуального права об`єднав для розгляду скаргу в порядку ст. 206 КПК України та клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані слідчим матеріали та проаналізувавши у системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, та скарги сторони захисту поданої, у порядку ст. 206 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Так, судом встановлено, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0000998 від 12.03.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

12.03.2025 ОСОБА_4 затримано і порядку ст. 208 КПК України.

12.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж) за кваліфікуючими ознаками: вчиненому в умовах воєнного стану.

Наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію; протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Копію клопотання з додатками отримано підозрюваним у встановлений законом строк.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню.

У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, з середньою освітою, офіційно не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 03.03.2017 засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі; 12.09.2017 засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 9 років. (вироком Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2018 вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12.09.2017 скасовано, засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України приєднано не відбуту частину покарання та остаточно призначено 9 років позбавлення волі, звільнений 06.06.2024 з Житомирської виправної колонії №4 за відбуттям строку покарання (згідно п.8 ч. 1 ст. 89 КК України судимість не погашена); 20.01.2025 до Дніпровського районного суду м. Києва в порядку ст. 291 КПК України, направлено обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України.

Доказів, на підтверження наявності у підозрюваного міцних сімейних зв`язків та законного джерела доходу, суду не надано.

Підозрюваний, на час вирішення даного питання, за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

Прокурором у судовому засіданні у повній мірі було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, на думку слідчого судді, більш м`які запобіжні заходи не призведуть до запобігання наведеним вище ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України.

Підстав для обрання до підозрюваного інших запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, слідчий суддя не вбачає.

При цьому слідчим суддею враховується, що стороною захисту не доведено обставин, які б вказували на можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпеки даного злочину, відсутність доказів офіційного джерела доходу у підозрюваного, а також доказів наявності міцних соціальних та сімейних зв`язків, тяжкість покарання, що йому загрожує, слідчий суддя вбачає доведеним існування ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України та приходить до висновку, що запобігти існуванню даних ризиків зможе лише найсуворіший вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Пунцельт проти Чехії» (Punzelt v. Czech Republic) № 31315/96 від 25.04.2000 суд визнав, що при визначенні розміру застави крім майнового стану особи слід враховувати майновий стан осіб, у групі з якими було вчинено злочин, а також можливість внесення застави іншими суб`єктами за договірними відносинами, зокрема, страхування, платоспроможність яких не пропорційна майновому стану особи.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560,00 грн, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваного покладених на нього обов`язків.

Станом на 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, вважаю за необхідне у разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки покладені відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_4 відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Водночас, з огляду на той факт, що досудове розслідування розпочато нещодавно, і залишається невиконаним значний об`єм необхідних слідчих дій, доцільно визначити строк дії ухвали та строк тримання під вартою 60 днів з моменту фактичного затримання підозрюваного.

Щодо скарги захисника на незаконне затримання слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 4 ст. 208, п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Положеннями ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Аналіз наведених норм свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання. Крім того, за приписами ст. 206 КПК України, слідчий суддя може прийняти рішення лише про звільнення особи у разі його незаконного затримання.

Слідчим суддею встановлено, що протокол затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.07.2024 складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. 208 КПК України.

Як вбачається з протоколу затримання, ОСОБА_4 був затриманий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме, «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин».

Крім того, протокол затримання містить зазначення дати і точного часу (години і хвилини) затримання відповідно до положень ст. 209 КПК України. Посилання захисника що протокол затримання не містить адресу затримання, то в судовому засіданні як підозрюваний так і прокурор зазначили адресу затримання вул. Харківське шосе, 160 біля супермаркету Варус. Прокурор зазначила, що затримання відбувалось під відеофіксацію та слідчий з технічний причин не заповнила графу місце затримання у протоколі затримання. Отже, слідчий суддя приходить до висновку що не заповнення графи місце затримання веде до надмірного формалізму та не спростовує ту обставину, що затримання ОСОБА_4 відбулося з дотриманням положень ст. 208 КПК України.

Відтак, порушень КПК України при затриманні ОСОБА_4 слідчим суддею не встановлено, а прокурором в повному обсязі доведені обставини, визначені ч. 5 ст. 206 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає скаргу на незаконне затримання необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184,185, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Клопотання старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 год 00 хв 10 травня 2025 року включно.

Встановити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави та визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

У разі внесення застави на спеціальний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує, підозрюваний ОСОБА_4 , підлягає звільненню з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави ОСОБА_4 , зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування і суду та виконувати такі обов`язки: не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідком у даному кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків, покладених судом, застава звертається в дохід держави, а до підозрюваного (обвинуваченого) може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: