Справа № 159/816/25 Провадження №11-сс/802/171/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою представника власника арештованого майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2025 року про задоволення клопотання про накладення арешту на майно (ЄРДР №0000192),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 28 лютого 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області про арешт майна, по об`єднаному кримінальному провадженню, ЄРДР №0000192, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.3 ст.358 КК України. Накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на вилучене в ході огляду 07 лютого 2025 року місця події на території Дубівської ТГ Ковельського району, поблизу с. Секунь майно: гусеничний екскаватор марки «Саsе Allіаnсе 9021» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 ; автобус марки «Мегсеdеs Веnz sргіntег» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 ; 7 металевих балонів синього кольору, 1 металевий балон червоного кольору та резинові труби з газовим різаком; добровільно видані 08 лютого 2025 року ОСОБА_10 договір підряду №01/01/2025 від 01 січня 2025 року на 3 арк., наказ №01/01 ТБ від 01 січня 2025 року «Про проведення інструктажу з техніки безпеки» на 1 арк. наказ №01/01/25 від 02 січня 2025 року «Про призначення складу бригади» на 1 арк., в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000192, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.3 ст.358 КК України.

В поданій апеляційній скарзі представника власника майна - адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на гусеничний екскаватор марки «Саsе Allіаnсе 9021» д.н.з. НОМЕР_1 необґрунтованою. Посилається на те, що підозра в крадіжці нікому не пред`явлена та потерпілого в кримінальному правопорушенні немає. Просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на гусеничний екскаватор скасувати та в задоволенні клопотання слідчого в цій частині відмовити.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 , який підтримував подану апеляційну скаргу та просив скасувати в частині накладення арешту на гусеничний екскаватор, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Клопотання про арешт майна подане у зв`язку з необхідністю збереження речових доказів, тобто з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу), а також розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим, прокурором вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Апеляційним судом встановлено, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 08.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.3 ст.358 КК України (а.п.4-5).

Постановою слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 08.02.2025 вказане в клопотанні майно гусеничний екскаватор марки «Саsе Allіаnсе 9021» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 ; автобус марки «Мегсеdеs Веnz sргіntег» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 ; 7 металевих балонів синього кольору, 1 металевий балон червоного кольору та резинові труби з газовим різаком; добровільно видані 08 лютого 2025 року ОСОБА_10 договір підряду №01/01/2025 від 01 січня 2025 року на 3 арк., наказ №01/01 ТБ від 01 січня 2025 року «Про проведення інструктажу з техніки безпеки» на 1 арк. наказ №01/01/25 від 02 січня 2025 року «Про призначення складу бригади» на 1 арк., визнане в об`єднаному кримінальному провадженні №0000192 від 08.02.2025 речовим доказом. А екскаватор ще й визнано знаряддям вчинення злочину (а.п.6-7).

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а посилання представника власника про зворотне є безпідставними.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

З матеріалів провадження, зокрема протоколу огляду місця події від 07.02.2025 та постанови від 08.02.2025 убачається, що гусеничний екскаватор марки «Саsе Allіаnсе 9021» д.н.з. НОМЕР_1 є безпосереднім знаряддям вчинення кримінального правопорушення та, може містити сліди кримінального правопорушення, і на даній стадії кримінального провадження його повернення власнику може призвести до знищення слідів можливого злочину та перешкодити встановленню істини.

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, на яке накладено арешт, дійсно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, може бути доказом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягає арешту з метою збереження речових доказів.

Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Підставою для накладання арешту на майно є обґрунтована підозра вважати, що воно є доказом даного кримінального правопорушення, незастосування цього заходу зумовить труднощі при проведенні слідчих та процесуальних дій, необхідність в яких може виникнути в ході проведення досудового розслідування, що перешкоджатиме встановленню усіх обставин, що підлягають доказуванню у вказаному кримінальному провадженні, внаслідок того, що вилучене майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене, відчужене.

Доводи апеляційної скарги, щодо незаконності ухвали слідчого судді апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки з урахуванням викладених обставин, слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст.ст.131-132, 170-173 КПК України наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає на даний час підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст.171 КПК України, а тому твердження апелянта про невмотивованість клопотання слідчого є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що до клопотання від 10 лютого 2025 року було долучено документи датовані з 12.02. по 25.02.2025 є необґрунтованими, оскільки апелянт не вказує положення кримінального процесуального закону, які б прямо забороняли сторонам в ході розгляду клопотання про арешт майна долучати до матеріалів провадження документи, отримані після складання клопотання про арешт майна. Крім того, такі твердження адвоката жодним чином не спростовують висновків органу досудового розслідування про те, що екскаватор є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Твердження адвоката про безпідставне відкладення розгляду клопотання слідчим суддею є голослівними, адже після отримання 10.02.2025 клопотання про арешт майна (а.п.26), судовий розгляду було призначено на 11 год 15 хв 12 лютого 2025 року (а.п.27).

Судове засідання, яке було призначене на 11 год 15 хв 12.02.2025 було відкладено за клопотанням адвоката ОСОБА_7 (а.п.50-52).

Судове засідання призначене на 14 год 00 хв 19 лютого 2025 року не відбулось у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні, про що складено відповідну довідку (а.п.66).

Про судове засідання, призначене на 13 год 00 хв 28 лютого 2025 року учасники, в тому числі адвокат ОСОБА_7 , були повідомлені телефонограмою від 20 лютого 2025 року (а.п.67).

Сам адвокат ОСОБА_7 брав участь в розгляді клопотання про арешт майна, що підтверджується журналом судового засідання від 28.02.2025 та оскаржуваною ухвалою (а.п.77-85).

Що ж стосується посилання адвоката про порушення права на захист у зв`язку з неприєднанням судом першої інстанції представника власника майна до електронної справи, то апеляційний суд зазначає таке.

До початку розгляду клопотання адвокатом ОСОБА_7 було подано заперечення проти клопотання про арешт майна, яке долучено до матеріалів провадження (а.п.31-32).

Під час розгляду самого клопотання про арешт майна адвокат ОСОБА_7 заперечував подане клопотання та надавав з цього приводу відповідні пояснення, що відображено в оскаржуваному судовому рішенні (а.п.82 абз.3).

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції в даному випадку не вбачає порушення права на захист під час розгляду клопотання про арешт майна.

Посилання представника власника майна на те, що на даний час в даному кримінальному провадженні не оголошено нікому підозру за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та не встановлено вартість викраденого майна, як на підставу скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та відмови в накладенні арешту на гусеничний екскаватор є необґрунтованими з огляду на таке.

На даний час в кримінальному провадженні внесеному 08 лютого 2025 року до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.3 ст.358 КК України проводиться досудове розслідування (а.п.4-5).

Як пояснив прокурор під час апеляційного розгляду органом досудового розслідування проводяться дії, спрямовані на встановлення власника трубопроводу та відповідно й встановлення вартості викраденого майна.

Згідно договору підряду №01/01/2025 від 01 січня 2025 року було заплановано демонтувати, вивезти та складувати магістральний трубопровід на ділянці 23 траси 18 (4-196 км), тобто більше 192 км трубопроводу (а.п.14).

Органом досудового розслідування встановлено, що вказаний договір замовником не укладався.

Крім того, в даному випадку слідчий у клопотанні про арешт майна, мотивував його необхідністю збереження речових доказів на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України (а.п.7).

А приписами ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі накладення арешту на майно мотивував саме необхідністю збереження речових доказів.

Тому посилання апелянта на те, що в даному кримінальному провадженні нікому не оголошена підозра не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та відмови в накладенні арешту на екскаватор, який є знаряддям вчинення злочину, оскільки арешт накладено з метою збереження речових доказів, а не на майно підозрюваного (обвинуваченого).

Відсутність підстави проведення огляду місця події (дзвінка на службу 102) на погляд апеляційного суду не свідчить незаконність проведення огляду місця події, та не спростовує обґрунтованих висновків слідчого судді про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а саме екскаватора, який визнаний і знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Враховуючи те, що в даному кримінальному провадженні екскаватор визнаний речовим доказам і знаряддям вчинення злочину, слідчий суддя обґрунтовано наклав на нього арешт з позбавленням права на його відчуження, розпорядження та користування.

Апеляційна скарга, окрім посилань на норми КПК України не містить інших доводів, які б спростовували вищенаведені обставини у їх сукупності, тому такі твердження не беруться апеляційним судом до уваги.

під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоди чи могли перешкоди слідчому судді ухвалити, законне та обґрунтоване судове рішення, чи могли б стати безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2025 року в частині накладення арешту на гусеничний екскаватор марки «Саsе Allіаnсе 9021» д.н.з. НОМЕР_1 без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: