єдиний унікальний номер справи 546/192/25
номер провадження 1-кп/546/47/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка кримінальне провадження № 0000037, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 січня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Швардони Шишацького району Полтавської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не маючого утриманців, не одруженого, з листопада 2024 року проживаючого у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , не інваліда, не депутата, військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 01.06.2010 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 24.09.2012 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту, до якого на підставі ст. 71, 72 КК України повністю приєднано покарання за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 01.06.2010 у виді 3 років позбавлення волі та остаточно засуджений до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 05.11.2012 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Шишацького районного суду Полтавської області від 24.09.2012 до остаточного покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 15.09.2015 умовно-достроково на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 07.09.2015 на невідбутий термін 1 рік 3 місяці 17 днів;

- 10.12.2018 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 14.08.2019 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 297, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 10.12.2018 до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнений 18.04.2024 з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

31 січня 2025 року близько 08:30 год ОСОБА_5 в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_4 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством щодо особи, з якою спільно проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Так, 31.01.2025 близько 08:30 год ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем фактичного проживання в приміщенні будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів вступив у словесний конфлікт зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , під час якого у нього виник прямий умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень своїй співмешканці, ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, свідомо використовуючи свою перевагу у фізичному розвитку, 31.01.2025 близько 08:30 год в приміщенні житлового будинку за вищевказаною адресою підійшов до ОСОБА_4 та наніс їй внутрішньою поверхнею лівої долоні не менше трьох ударів в ділянку правого ока та брови, а потім з метою нанесення подальших ударів побіг слідом за потерпілою, яка вибігла з будинку з метою переховування від співмешканця та захисту, а коли наздогнав її на подвір`ї домоволодіння, схопив до рук дерев`яну палицю шириною приблизно 1,5-2 см, що лежала у дворі, та наніс нею потерпілій ще не менше чотирьох ударів в ділянку лівого та правого стегна спереду, а після того, як потерпіла знову втекла від нього до приміщення будинку, наздогнав її там, схопив віника та наніс ним потерпілій ще не менше трьох ударів в ділянку лівого та правого передпліччя.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 43 від 07.02.2025, ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правої брови, лівого передпліччя по внутрішній поверхні, правого передпліччя, на передніх поверхнях обох стегон в середній та нижніх третинах, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення співмешканці ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень.

28 лютого 2025 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про примирення за ініціативою потерпілої. Зі змісту угоди про примирення вбачається, що обставини вчинення кримінального правопорушення повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Сторони узгодили міру покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин. Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди сторонам угоди роз`яснені та зрозумілі.

У підготовче судове засіданні з`явилися прокурор, потерпіла та обвинувачений.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що проживає за своєю адресою разом з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Запевнила, що угоду про примирення уклала за своєю ініціативою, жодного примусу, тиску чи погроз з цього приводу на неї не чинилося. Зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, вони зі співмешканцем примирилися. Просила суд затвердити угоду про примирення, призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Підтвердила, що наслідки укладення та затвердження угоди їй цілком зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що в повному обсязі беззастережно визнає свою провину у вчиненні даного кримінального правопорушення, підтверджує обставини його вчинення в обсязі, визначеному обвинувальним актом та угодою. Зазначив, що дане кримінальне правопорушення вчинив щодо своєї співмешканки на ґрунті ревнощів. З потерпілою примирився, продовжують спільно проживати. Вказав, що угода була укладена добровільно за ініціативою потерпілої. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену нею міру покарання. Зазначив, що наслідки укладення угоди та її невиконання йому зрозумілі, перешкоди щодо виконання умов угоди відсутні. Щиро розкаявся, запевнив суд, що в подальшому подібне не повториться.

Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення. Зазначила, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Підстави для відмови у затвердження даної угоди відсутні. Зазначила, що процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Запобіжний захід не обирався та підстави для його обрання відсутні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши потерпілу та обвинуваченого, а також думку прокурора, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим відповідно до ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком. Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 125 КК України.

Судом встановлено, що угода про примирення була укладена за ініціативою потерпілої у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, яке кримінальним законом віднесено до кримінального проступку та яке пов`язане з домашнім насильством, що підтверджується заявою потерпілої ОСОБА_4 від 27.02.2025.

Обвинувачений ОСОБА_5 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, як обвинувачений, так і потерпіла, погоджуються на призначення покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_4 матеріальні збитки не завдано. Під час досудового розслідування та в суді потерпілою цивільний позов не заявлено, жодних претензій матеріального характеру щодо відшкодування матеріальної або моральної шкоди до обвинуваченого не має, а обвинувачений ОСОБА_5 не несе перед потерпілою зобов`язань щодо будь-якого відшкодування шкоди.

Судом з`ясовано, що обвинувачений, потерпіла цілком розуміють права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також можливість притягнення до кримінальної відповідальності за умисне невиконання угоди. Наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України також роз`яснені потерпілій.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, не одружений, проживає у фактичних шлюбних відносинах з потерпілою, не має утриманців, офіційно не працює, не є інвалідом, до лікарів нарколога та психіатра за медичної допомогою не звертався, характеризується посередньо, свою вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставинами, які обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, та розміру призначеного покарання, яке встановлене Кримінальним Кодексом України.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-376, 393-395, 468, 469, 471, 473-475, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про примирення від 28 лютого 2025 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини вироку проголошені судом на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України.

Копію повного тексту вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1