ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_6 подану на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про звільнення незаконно утриманої особи в порядку ст. 206 КПК України,

встановила:

ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за скаргою про звільнення незаконно утриманої особи в порядку ст. 206 КПК України.

06 листопада 2024 року слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 .

Слідчий суддя дійшов висновку, що затримання громадянина працівниками ТЦК та СП, утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню, оскільки такі правовідносини врегульовані іншим чинним законодавством, про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, а у разі, якщо такі дії мають ознаки кримінального правопорушення відповідними нормами Закону України « Про Державне бюро розслідувань» та ст. 214 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що скарга ОСОБА_6 подана усупереч положенням ст. 303 КПК України, оскільки останньою заявлено вимоги, які не підлягають розгляду слідчим суддею під час досудового розслідування, що відповідно до ч. 4 ст.304 КПК України має наслідком відмову у відкритті провадження за скаргою.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає рішення суду першої інстанції необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчий суддя, у порушення вимог процесуального закону, відмовляючи у відкритті провадження, фактично зробив висновок щодо відсутності підстав для задоволення скарги.

Стверджує, що саме ст. 206 КПК України надає слідчому судді право зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

У судове засідання апеляційного суду сторони провадження не з`явилися. Належним чином були повідомлені про дату та час судового розгляду. Неявка зазначених осіб, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України, визначений вичерпний перелік рішень, дії чи без діяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Згідно із ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді зі скаргою у порядку 206 КПК України, у якій просила зобов`язати Міністерство оборони України негайно звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебувають на території НОМЕР_1 окремої механізованої бригади Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ), що розташована в АДРЕСА_1 .

Зі змісту скарги та доданих до неї документів не вбачається, що відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 здійснюється кримінальне провадження чи особи тримаються під вартою в установі, перелік яких передбачено ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями).

Крім того, заявницею не надано жодних доказів того, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 незаконно затримано працівниками поліції.

Разом з тим, як слушно зауважує слідчий суддя, наведений у ст.206 КПК України механізм надає повноваження слідчому судді перевіряти наявні підстави для позбавлення підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого свободи, зокрема за наявності чи відсутності відповідного судового рішення, та відповідно реагувати, шляхом перевірки законності підстав утримання такої особи.

У свою чергу, вказаний порядок не включає процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронного чи будь-якого іншого органу, пов`язаного із затриманням особи.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 оскаржує саме незгоду з діями представників ТЦК та СП.

Тому помилковим є переконання апелянта, що саме ст. 206 КПК України надає слідчому судді право зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи, оскільки всі питання щодо місця звернення та форми цих звернень чітко регламентовані нині діючим кримінально-процесуальним Законом, що повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Отже, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що скарга ОСОБА_6 виходить за межі повноважень слідчого судді, відповідно до вимог КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про звільнення незаконно утриманої особи в порядку ст. 206 КПК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4