Справа № 697/3/25
Провадження № 1-кс/697/9/2025
У Х В А Л А

Іменем України

02 січня 2025 року м. Канів

Слідчий суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 про звільнення незаконно затриманої особи,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , звернувся до суду із скаргою про звільнення незаконно затриманої особи.

Скарга обгрунтована тим, що 20.12.2024 у м. Каневі військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий ОСОБА_2 та доставлений за адресою АДРЕСА_1 та безпідставно утримується під вартою.

Відповідно до норм КПК України чи КУпАП службові (посадові) особи РТЦК та СП не є уповноваженими особами, яким надано право на затримання особи та її подальше утримання.

Просить задовольнити скаргу про звільнення незаконно затриманої особи та зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно звільнити ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Таким чином, у слідчого судді відсутні підстави, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження у порядку ст. 206 КПК України.

У скарзі наведено інформацію про можливе вчинення кримінального правопорушення (незаконне затримання військовослужбовцями 2 відділу Черкаського РТЦК), однак не зазначено та не надано доказів наявності затримання ОСОБА_2 правоохоронними органами та застосування до нього запобіжних заходів у відповідності до ст. 207, 208 КПК України

Зважаючи на викладене відсутні підстави для відкриття провадження по даній заяві, оскільки повноваження слідчого судді не поширюються на дії та бездіяльність поза межами конкретного кримінального провадження.

Додані до скарги довідка дільничного офіцера поліції від 31.12.2024 та лист начальника ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області від 31.12.2024, підтверджують факт відсутності кримінального провадження згідно якого ОСОБА_2 затриманий чи утримується під вартою.

Крім того, у заяві ОСОБА_2 не зазначає дії/бездіяльність якого органу чи службової/посадової особи оскаржує, на підставі яких норм КПК України. Також скарга подана в одному екземплярі, що унеможливлює її направлення до органу дії якого оскаржуються.

Поряд з наведеним, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ТЦК та СП чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративними позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень - до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.05.2019 (справа № 766/22242/17, провадження №51-7276 кмо 18), оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження. Аналогічних висновків дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 11.04.2019 (справа №757/35596/18-к).

Керуючись ст.ст. 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про звільнення незаконно затриманої особи.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1