Справа № 683/1861/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коржівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2024 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, яке відбуває з 10 червня 2024 року та на час розгляду даної справи утримується в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор»,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , будучи з 07 вересня 2021 року власником земельної ділянки площею 0,8 га, кадастровий номер :03:007:0203, яка розташована за межами с. Коржівка Староостропільської сільської ради Хмельницького району (бувшого Старокостянтинівського району) Хмельницької області, із цільовим призначенням 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, упродовж вересня 2021 року, не маючи відповідної документації із землеустрою, за допомогою спеціальної техніки, у порушення вимог пунктів «а» та «г» частини 1 статті 91, частини 1 статті 22, частин 1, 2, 3 статті 168, пункту 3 статті 20 Земельного кодексу України, статті 35 Закону України «Про охорону земель», порушив родючий шар ґрунту землі на частині зазначеної земельної ділянки площею 0,3908 га та здійснив на даній земельній ділянці будівництво гідротехнічної споруди у вигляді труби площею 0,0003 га, тим самим, всупереч вимогам статті 58 Земельного кодексу України, створив водний об`єкт (штучну водойму) для риборозведення загальною площею 0,3911 га, яку по теперішній час використовує для власних потреб.

Внаслідок створення ОСОБА_5 водного об`єкту (штучної водойми) та будівництва гідротехнічної споруди у вигляді труби на земельній ділянці сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :03:007:0203, яка належить йому на праві приватної власності, без попередньої зміни її цільового призначення, частина цієї земельної ділянки загальною площею 0,3911 га безпідставно була виведена із земель сільськогосподарського обороту та всупереч вимогам пункту «а» частини 1 статті 91 Земельного кодексу України використовувалась ним не за її цільовим призначенням.

Внаслідок псування земель, що відбулося під час провадження ОСОБА_5 діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту на частині земельної ділянки площею 0,3911 га, яку здійснено за відсутності відповідної документації із землеустрою, а також внаслідок використання цієї земельної ділянки не за цільовим призначенням, державі заподіяно шкоду в розмірі 35598 грн. та в розмірі 9544 грн. відповідно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, а також не визнав цивільний позов, заявлений у даному кримінальному провадженні прокурором. Пояснив, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,8 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами с. Коржівка. У 2018 році на цій земельній ділянці існувала водойма природного походження, яка час від часу то з`являлась, то пропадала. Коли водойма була наповнена водою, то місцеві жителі розводили там рибу. У тому ж році він з батьком та іншими особами зловили двох браконьєрів, які на цій водоймі незаконно здійснювали вилов риби. Після цієї події водойма зникла. Оскільки земля, на якій була ця водойма, нікому не належала, то він вирішив оформити на неї право власності. 23 жовтня 2020 році він звернувся до Староостропільської сільської ради із заявою про передачу йому вказаної земельної ділянки у власність для здійснення сільськогосподарської діяльності. На час подачі ним документів та оформлення права власності на цій земельній ділянці водного об`єкту не було, лише була незначна заболоченість, а також не було залізобетонної труби, плит та греблі. У вересні 2021 року він оформив своє право власності на дану земельну ділянку, як на сільськогосподарську, і мав її використовувати, але нічого не сіяв та землю за призначенням не використовував, бо працював на той час у м. Ірпінь Київської області. Стверджує, що після набуття права власності на земельну ділянку, він жодного разу на ній не був і про існування водного об`єкту не знав, риборозведенням не займався. Зазначає, що на земельній ділянці він ніяких робіт не проводив, спецтехніку не наймав, ґрунту не знімав, залізобетонну трубу та плити не облаштовував, дамбу не створював, оскільки не мав на це коштів. Хто міг покласти трубу та плити й створити штучну водойму йому не відомо, оскільки земельну ділянку він нікому у користування не передавав. Про наявність водойми він дізнався лише у червні 2024 року, тоді ж подав відповідну заяву до Староостропільської сільської ради про зміну цільового призначення земельної ділянки.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, його вина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №372670346 від 03 квітня 2024 року ОСОБА_5 з 07 вересня 2021 року є власником земельної ділянки площею 0,8 га, кадастровий номер :03:007:0203.

Вказану земельні ділянку ОСОБА_5 набув у власність на підставі рішення 8 сесії Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №9 від 09 серпня 2021 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ та передачі її у власність», з якого вбачається, що цільове призначення переданої ОСОБА_5 у власність земельної ділянки площею 0,8 га, кадастровий номер :03:007:0203 «для ведення особистого селянського господарства».

Проект землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки ОСОБА_5 виготовляв ФОП ОСОБА_7 на підставі договору №257-4-ПЗУ, укладеного 23 жовтня 2020 року із ОСОБА_5 .

Під час розробки проекту землеустрою земельної ділянки на замовлення ОСОБА_5 ФОП ОСОБА_7 встановив, що земельна ділянка площею 0,8 га, яка розташована на території, на той час, Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, не була обтяжена сервітутами і не мала обмежень у використанні, у тому числі не мала жодних водоохоронних обмежень, водоохоронних зон, прибережної захисної смуги навколо водойм, що підтверджується Переліком обмежень щодо використання земельної ділянки №257-4-ПЗУ від 23 жовтня 2020 року, з яким ОСОБА_5 ознайомився, скріпивши своїм підписом.

Згідно акту встановлення (погодження) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 23 жовтня 2020 року інженером-землевпорядником ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_5 проведено встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,8 га для ведення особистого селянського господарства землі сільськогосподарського призначення, на території Коржівської сільської ради. Вказаний акт підписаний ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та сільським головою ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_7 в суді показав, що він, як фізична особа-підприємець, ліцензований інженер-землевпорядник, на замовлення ОСОБА_5 , на підставі рішення Староостропільської сільської ради Хмельницького району про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої за межами с. Коржівка Староостропільської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, влітку чи восени 2020 року за допомогою GPS-приладу, у присутності батька ОСОБА_5 , здійснював геодезичну зйомку (обміри) вказаної земельної ділянки. На час зйомки на земельній ділянці жодного водного об`єкту не було. Земельна ділянка була зарослою, жодних гідротехнічних споруд, таких як гребля, труба, на ній не було. Також, він не бачив ніякої спецтехніки на вказаній земельній ділянці та будь-яких будівель. Вказує, що якби він побачив, що на земельній ділянці наявна водойма або хоч якийсь малесенький струмок, то він взагалі би відмовився від виконання робіт, оскільки передача такої земельної ділянки у власність суперечила б закону. Пізніше від сільського голови йому стало відомо, що колись на цій земельній ділянці був ставок, але його спустили. Стверджує, що на момент огляду жодних ознак, що на земельній ділянці була водойма, не було.

За повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27 травня 2024 року №10-22-0.4-1940/2-24, за даними Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0203 площею 0,8 га розташована за межами с. Коржівка Староостропільської сільської ради Хмельницького району, категорія земель землі сільськогосподарського призначення; цільове призначення 01.03 Для ведення особистого селянського господарства; угіддя на земельній ділянці рілля; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані.

Із повідомлення Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №218 від 01 квітня 2024 року вбачається, що на земельній ділянці площею 0,8 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0203, яка знаходиться за межами с. Коржівка, розташована штучна водойма (ставок). Вказана земельна ділянка з 07 вересня 2021 року перебуває у власності ОСОБА_5 . Дозвільні документи, які б надавали ОСОБА_5 право використовувати дану земельну ділянку для рибогосподарських потреб, у Староостропільській сільській раді відсутні.

Із акту обстеження земельної ділянки від 29 березня 2024 року вбачається, що комісією у складі представників Староостропільської сільської ради було обстежено земельну ділянку площею 0,8 га, кадастровий номер :03:007:0203, яка розташована за межами с. Коржівка, та зафіксовано, що вказана земельна ділянка орієнтовно на 60% заповнена водою, яку стримує штучно створена споруда (дамба).

За повідомленням Регіонального офісу водних ресурсів у Хмельницькій області (далі - РОВР) №417 від 22 квітня 2024 року, за даними інтернет ресурсу http://kadastr.live (без використання публічної кадастрової карти) та за наявною у РОВР інформацією, на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0203 площею 0,8 га, за межами с. Коржівка на території Староостропільської сільської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області, розташований штучний водний об`єкт (ставок) на струмку без назви ліва притока річки Случ права притока річки Горинь права притока річки Прип`ять (басейн річки Дніпро). У РОВР інформація про зазначений штучний водний об`єкт (ставок) в межах вказаної земельної ділянки відсутня. Звернення щодо надання дозволів на розробку проектів на будівництво штучної водойми на вказаній земельній ділянці до РОВР не надходили та відповідні погодження не надавались.

Наявність на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0203 штучного водного об`єкту (ставка) підтверджується також даними протоколу огляду від 15 травня 2024 року, який проведений на підставі ухвали слідчого судді від 29 квітня 2024 року, за участі спеціалістів, а також переглянутим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії та фототаблицею, що є додатком до цього протоколу. Зокрема, у протоколі огляду зафіксовані географічні координати земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0203 за межами с. Коржівка Староостропільської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, де виявлено на частині земельної ділянки штучно створений водний об`єкт, греблю, бетонні плити та трубу, які стримують воду.

За результатами геодезичної зйомки водойми на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0203, проведеної 15 травня 2024 року під час огляду вказаної земельної ділянки начальником Полонського районного виробничого відділу Хмельницької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» ОСОБА_9 , залученої в якості спеціаліста у даному кримінальному провадженні, встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташована водойма площею 0,3908 га, заболоченість площею 0,3633 га, гідротехнічна споруда у вигляді труби площею 0,0003 га, що підтверджується повідомленням Полонського РВВ ХРВ ДП ЦДЗК від 17 травня 2024 року №04, а також схемою земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0203.

Відповідно до розрахунків, проведених головним спеціалістом Відділу державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_10 , розмір шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0203 не за цільовим призначенням становить 9544 грн., а розмір шкоди, заподіяної внаслідок псування цієї земельної ділянки, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної із порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено за відсутності відповідної документації із землеустрою, становить 35598 грн.

Із заяви ОСОБА_5 від 23 травня 2024 року вбачається, що він звернувся до Староостропільської сільської ради про надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0203 площею 0,80 га із земель сільськогосподарського призначення «для ведення особистого селянського господарства» на землі водного фонду «для рибогосподарських потреб».

Станом на 04 червня 2024 року рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0203 та зміну її цільового призначення Староостропільською сільською радою не приймалось, що підтверджується повідомленням Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №398 від 04 червня 2024 року.

Кожен з наведених вище доказів підтверджує визначені ст.91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто ці докази є належними. Кожен з цих доказів отриманий в порядку, встановленому КПК України, а тому ці докази є допустимими. Сумнівів у достовірності цих доказів у суду не має, адже усі вони повністю узгоджуються між собою.

Вищезазначені докази у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 з 07 вересня 2021 року є власником земельної ділянки площею 0,8 га, кадастровий номер :03:007:0203, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. На момент розробки проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, а також на момент передачі її у власність ОСОБА_5 вказана земельна ділянка не мала жодних обмежень у використанні, у тому числі не мала водоохоронних обмежень, водоохоронних зон, а також на ній були відсутні будь-які водні об`єкти. Після набуття права власності на вказаній земельній ділянці ОСОБА_11 створив водний об`єкт (штучну водойму) площею 0,3908 га та побудував гідротехнічну споруду у вигляді труби площею 0,0003 га, що свідчить про фактичне використання даної земельної ділянки не за цільовим призначенням, а також про псування земельної ділянки, що відбулось під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено за відсутності відповідної документації із землеустрою, що, окрім того, свідчить про виведення земельної ділянки зі сільськогосподарського обороту.

Стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_5 також було надано суду інформацію Центру прийому і обробки спеціальної інформації та контролю навігаційного поля ІНФОРМАЦІЯ_2 космічні знімки земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0203 станом на 28.04.2018, 26.06.2019, 26.03.2020, 01.09.2020. Прокурор вказував, що згідно отриманих знімків в певні моменти на вказаній земельній ділянці було наявне водне плесо, а в певні моменти зйомки відсутнє.

Аналізуючи надані прокурором космічні знімки суд констатує, що на них дійсно зображена

земельна ділянка :03:007:0203, яка зафіксована станом на 28.04.2018, 26.06.2019, 26.03.2020, 01.09.2020, що вбачається із Додатку №1 до інформації, наданої Центром прийому і обробки спеціальної інформації та контролю навігаційного поля ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, на знімках не зазначено дати, коли була зображення земельна ділянка, що унеможливлює визначити коли на земельній ділянці було наявне водне плесо, а коли відсутнє. Протоколу огляду вказаних знімків, де було б зафіксовано дату кожного знімку, прокурор суду не надав. З огляду на викладене, вказані знімки суд до уваги не приймає.

Оцінюючи надані захисником архівні знімки, отримані через сервіс Google Earth, на яких наявне зображення земельної ділянки з наявним водним плесом та без нього (Т.3 а.с.68-70), суд вважає, що вони не спростовують доказів, наданих стороною обвинувачення, з яких вбачається, що на момент розробки проекту відведення земельної ділянки та на момент передачі її у власність ОСОБА_5 на земельній ділянці не було жодних водних об`єктів, а ставок, який виник у період користування ОСОБА_5 земельною ділянкою, з наявними на ньому гідротехнічними спорудами є штучно створеним, а не природнім.

Посилання ОСОБА_5 на те, що він не вчиняв жодних дій щодо створення водойми, а вказана водойма є природньою, не заслуговують на увагу та спростовуються протоколом огляду від 15 травня 2025 року, у якому зафіксовано наявність на земельній ділянці водного об`єкту (ставка), греблі, бетонних плит та труби, які стримують воду, що свідчить про те, що вказаний водний об`єкт є штучно створеним, а не природнім. Крім того, на момент розробки проекту землеустрою на земельну ділянку та передачу її у власність ОСОБА_5 на вказаній земельній ділянці не було жодного водного об`єкту, що підтверджується матеріалами проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 , актом встановлення (погодження) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 23 жовтня 2020 року, Переліком обмежень щодо використання земельної ділянки №257-4-ПЗУ від 23 жовтня 2020 року, а також показаннями свідка ОСОБА_7 .

Доводи ОСОБА_5 про те, що він не знав про існування водного об`єкту на земельній ділянці та не займався риборозведенням, спростовуються його заявою від 23 травня 2024 року до Староостропільської сільської ради про зміну цільового призначення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення «для ведення особистого селянського господарства» на землі водного фонду саме «для рибогосподарських потреб». Вказану заяву ОСОБА_5 подав ще до повідомлення йому про підозру за ч.1 ст.254 КК України. При цьому, ОСОБА_5 , будучи власником земельної ділянки, не звертався до відповідних органів з приводу того, що на його земельній ділянці виник водний об`єкт (ставок) внаслідок шкідливої дії води або протиправних дій третіх осіб.

Також ОСОБА_5 стверджував, що він не міг упродовж вересня 2021 року здійснювати будь-які роботи на своїй земельній ділянці, оскільки на той час працював у м. Ірпінь. На підтвердження цих обставин за клопотанням сторони захисту на підставі ухвали суду отримано тимчасовий доступ до банківських карток ОСОБА_5 , якими він користувався на той час.

Аналізуючи інформацію про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_1 , емітованій АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_5 , за період з 01.08.2021 по 31.10.2021, вбачається, що лише в окремі дні серпня та жовтня 2021 року банківська картка ОСОБА_5 перебувала в м. Ірпінь Київської області, що не спростовує доводи сторони обвинувачення в частині створення ОСОБА_5 або на його замовлення у період з 07.09.2021 по 30.09.2021 штучного водного об`єкту поза межами с. Коржівка Староостропільської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, та не доводить, що у ці дні саме ОСОБА_5 користувався цією карткою.

Крім того, згідно зазначеної банківської інформації ОСОБА_5 міг перебувати у межах колишнього Старокостянтинівського району, зокрема, 03.09.2021 о 13:12:24 зазначена банківська картка поповнена готівкою у терміналі Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Старокостянтинів. Лише 02.10.2021 здійснена транзакція (платіж) у м. Ірпінь Київської області, що може свідчити про перебування у межах колишнього Старокостянтинівського району Хмельницької області ОСОБА_5 в період з 03.09.2021 по 01.10.2021.

За період, що охоплює об`єктивну сторону обвинувачення по часу (з 07.09.2021 по

30.09.2021) по банківській картці № НОМЕР_1 міститься 6 записів (6 транзакцій), а саме, за 8, 19, 25 та 26 вересня 2021 року, однак за жодною із вказаних транзакцій не зазначено місце її вчинення.

Виписка про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_2 , емітованій АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_5 , містить записи про транзакції за серпень та жовтень 2021 року, а у вересні 2021 року не здійснено жодної транзакції.

Отже, враховуючи наявність відомостей, що банківська картка № НОМЕР_1 , якою користувався ОСОБА_5 03.09.2021 перебувала у м. Старокостянтинів й наступна операція (платіж), яку можна ідентифікувати, як вчинену за межами колишнього Старокостянтинівського району (у м. Ірпінь), була здійснена лише 02.10.2021, в сукупності з іншими доказами (оформлення 07.09.2021 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0203, відсутність руху коштів у вересні 2021 року з прив`язкою до місця вчинення транзакції по іншій банківській картці ОСОБА_5 ) свідчить про те, що ОСОБА_5 упродовж вересня 2021 року міг перебувати на території колишнього Старокостянтинівського району.

Інших доказів, які б підтверджували факт відсутності ОСОБА_5 за межами Хмельницької області упродовж вересня 2021 року, стороною захисту не надано.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Захисник ОСОБА_6 стверджує про відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України. Однак, її твердження спростовуються наступним.

Стороною обвинувачення ОСОБА_5 ставиться у вину вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, яке полягає у безгосподарському використанні землі, що спричинило виведення земель зі сільськогосподарського обороту.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України характеризується наявністю трьох ознак: 1) діяння безгосподарське використання земель; 2) наслідки тривале зниження або втрата їхньої родючості, виведення земель із сільськогосподарського обороту, змивання гумусного шару, порушення структури ґрунту; 3) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Суть безгосподарського використання земель полягає в тому, що винна особа не виконує або неналежним чином виконує покладений на неї правовий обов`язок захищати землі від шкідливого впливу, що становить собою порушення нормативно-правових актів у сфері охорони земель.

Норма ч.1 ст.254 КК України за своїм характером є бланкетною, тому визначення обов`язків землевласників та землекористувачів передбачено нормативно-правовими актами у сфері земельних правовідносин.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані , зокрема, забезпечувати використання їх за цільовим призначенням . Серед інших обов`язків землевласників, визначених цією статтею, є обов`язок щодо підвищення родючості ґрунтів та зберігання інших корисних властивостей землі .

Під виведенням земель із сільськогосподарського обороту як наслідку безгосподарського використання земель слід розуміти припинення їхнього використання за цільовим призначенням на певний час або назавжди (неможливість вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу тощо). Такий наслідок може бути викликаний, зокрема, втратою ґрунтами родючості внаслідок певних дій як з боку власника земельної ділянки, так і з боку її користувача.

З матеріалів справи та обставин, встановлених судом, вбачається, що ОСОБА_5 використовував належну йому земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення

особистого селянського господарства у спосіб, що призвів до виведення цієї земельної ділянки із сільськогосподарського обороту.

Так, упродовж вересня 2021 року ОСОБА_5 , будучи власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,8 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, зі складом угідь - рілля, розташованої за межами с. Коржівка на території Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, всупереч вимогам п. «а» та «г» ч.1 ст.91 ЗК України, згідно яких власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, без проведення зміни цільового призначення земельної ділянки, за допомогою спеціальної техніки порушив шар ґрунту, здійснив будівництво гідротехнічної споруди та частково створив штучний водний об`єкт загальною площею 0,3911 га.

Тобто діями обвинуваченого було здійснено такий вплив на належну йому земельну ділянку, що потягнуло неможливість використання її за цільовим призначенням.

Таким чином, оцінюючи усі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.254 КК України, як безгосподарське використання землі, що спричинило виведення земель із сільськогосподарського обороту.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , то суд зважає на таке.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.254 КК України, вважається закінченим із моменту настання наслідків, передбачених ч.1 ст.254 КК України (тривале зниження або втрата родючості земель, виведення земель із сільськогосподарського обороту, змивання гумусного шару, порушення структури ґрунту).

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.254 КК України упродовж вересня 2021 року.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.254 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Фактів ухилення ОСОБА_5 від досудового розслідування та суду, а відповідно і зупинення чи переривання строків давності, в ході судового розгляду не встановлено.

Вироком Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, яке він наразі відбуває. Проте, злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України був вчинений ОСОБА_5 21 жовтня 2018 року, тобто до вчинення даного кримінального проступку.

Таким чином, на момент постановлення судом рішення, сплинув трирічний строк, відповідно закінчились і визначені ст.49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.254 КК України.

В судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_5 судом були роз`яснені правові наслідки застосування положень ст.49 КК України, проте обвинувачений не визнав своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та не заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності з цих підстав.

Згідно ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.374 КПК України якщо обвинувачений визнається винним, але звільняється від відбування покарання, суд зазначає про це в резолютивній частині вироку.

Відповідно до приписів ч.6 ст.368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, як убачається з положень ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст.74 КПК України, який викладено у постанові від 18 червня 2020 року у справі №756/6876/19 (провадження №51-5464км19) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч.ч.4, 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст.ст.75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

Аналогічний висновок щодо застосування ст.74 КПК України міститься і у постанові Верховного Суду від 19 березня 2024 року у справі №756/3924/20 (провадження №51-5550км23)

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, та на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити його від покарання без визначення його виду і розміру.

При вирішенні цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1-3 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 1 ст.35 Закону України «Про охорону земель» №962-IV від 19.06.2003 зі змінами та доповненнями, визначає, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про охорону земель» юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом.

Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,8 га, кадастровий номер :03:007:0203, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, створив на ній водний об`єкт (штучну водойму) площею 0,3908 га та гідротехнічну споруду у вигляді труби площею 0,0003 га, що свідчить про фактичне використання даної земельної ділянки не за цільовим призначенням, а також про псування земельної ділянки, що відбулось під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено за відсутності відповідної документації із землеустрою.

Відповідно до розрахунків, проведених головним спеціалістом Відділу державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_10 , розмір шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0203 не за цільовим призначенням становить 9544 грн., а розмір шкоди, заподіяної внаслідок псування цієї земельної ділянки, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної із порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено за відсутності відповідної документації із землеустрою, становить 35598 грн. (Т.3 а.с.31-32).

Вказана шкода була заподіяна ОСОБА_5 внаслідок порушення ним законодавства України про охорону земель, а тому в силу ст.56 Закону України «Про охорону земель» ця шкода підлягає відшкодуванню ОСОБА_5 у повному обсязі.

Таким чином, з ОСОБА_5 на користь територіальної громади в особі Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, на території якої скоєно кримінальне правопорушення, слід стягнути 45142 грн. (9544 грн. + 35598 грн.) шкоди, завданої внаслідок нецільового використання земельної ділянки та її псування.

Щодо заяви захисника ОСОБА_12 про застосування у даній справі строку позовної давності, то суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що прокурор просить стягнути з ОСОБА_5 шкоду, заподіяну упродовж вересня 2021 року внаслідок нецільового використання земельної ділянки та її псування.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно до ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Шкода була заподіяна ОСОБА_5 упродовж вересня 2021 року, прокурор звернувся до суду з цивільним позовом 18 червня 2024 року, тобто у межах трирічного строку, визначеного ст.257 ЦК України, тому строк позовної давності у даній справі не сплив.

З огляду на викладене, заява захисника ОСОБА_6 про застосування строку позовної давності є безпідставною.

Процесуальні витрати та речові докази у даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368-370, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України та на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ( ГУ ДКСУ у Хмельницькій області/

Ст.Остроп.стг/24062200, код отримувача (ЄДРПОУ) 37822967, р/р UA0022771, МФО 899998) шкоду, завдану внаслідок нецільового використання земельної ділянки та її псування в розмірі 45142 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: