Справа № 308/3464/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000370 від 06.09.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоозерянка Оленівського району Житомирської області, громадянина України, українця за національністю, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним на підставі угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера - начальника фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні «капітан», будучи військовою службовою особою, яка постійно обіймала посаду у НОМЕР_2 прикордонному загоні, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, являючись військовою службовою особою, діючи в умовах воєнного стану, в період з 20.12.2023 по 25.01.2024, знаходячись на території НОМЕР_2 прикордонного загону, який розташований у АДРЕСА_3 , діючи із кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи, що результаті бездіяльності як начальника фінансово-економічної служби частини може бути завдано шкоду охоронюваним законом правам та інтересам держави в особі НОМЕР_2 прикордонного загону, хоча повинен був і міг це передбачити, маючи реальну можливість виконати службові обов`язки належним чином, порушив встановлений порядок здійснення військовими начальниками своїх функцій, та при здійсненні нарахування та подальшої виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям НОМЕР_2 прикордонного загону підполковнику ОСОБА_7 на суму 187 880,00 грн. та старшому сержанту ОСОБА_8 на суму 671 000,00 грн., в порушення статей 16, 88 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, підпунктів 2.1. та 2.13.5 пункту 2 посадової інструкції, затвердженої наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 21.03.2023 №125-ОД, у порушення вимог пункту 23 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №975 від 25.12.2013 (далі по тексту - Порядок) та пунктів 3,4 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №51, будучи зобов`язаний перевірити наявність у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підстав на отримання ними одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, наявність таких підстав не перевірив, зокрема не виявив, що ОСОБА_9 раніше уже отримував вказану виплату, а окрім того, не виявив відсутність затвердженого висновку начальника НОМЕР_2 прикордонного загону та рішення (дозволу) Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо проведення цієї виплати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та за відсутності таких підстав, підготував накази командира НОМЕР_2 прикордонного загону №1003-ос від 20.12.2023, №73-ос від 25.01.2024 про здійснення цих виплат, що стало причиною нанесення матеріальної шкоди у вигляді незаконної виплати одноразової грошової допомоги підполковнику ОСОБА_9 на суму 187 880,00 грн. та незаконної одноразової грошової виплати старшому сержанту ОСОБА_8 на суму 671 000,00 rpн.

Отже, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.425 КК України, а саме: недбале ставленні військовою службовою особою до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом на підставі угоди про визнання винуватості.

07.03.2025 року між процесуальним керівником заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_10 , на підставі ст. ст.468, 469,472 КПК України добровільно, тобто укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, за ініціативою прокурора укладено угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України.

Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, визнав повністю. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст.473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст.424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права за явлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до неї у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вище зазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1КК України. Цивільний позов визнав в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання. Підтримав цивільний позов, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та кримінальним кодексом України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.468,469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч.4 ст.425 КК України, а саме: недбалому ставленні військовою службовою особою до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненого в умовах воєнного стану.

В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.425 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до неї застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 07.03.2025, що була укладена між процесуальним керівником заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.ст.469, 472 КПК України.

Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбачених санкцією ч.4 ст.425 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

В рамках кримінального провадження №0000370 від 06.09.2024 року НОМЕР_2 прикордонним загоном Державної прикордонної служби /військова частина НОМЕР_3 / заявлено цивільний позов на суму 858 880,00 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розмір спричиненої НОМЕР_2 прикордонному загону Державної прикордонної служби /військовій частині 1493/ матеріальної шкоди, викликаної безпідставними нарахуваннями та виплатами одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, становить 858 880,00 грн.

З огляду на таке на користь НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби /військової частини 1493/ підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в сумі 858 880,00 грн.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався. Процесуальні витрати становлять 13 928,25 грн. за проведення економічної експертизи № СЕ-19/107-24/13353-ЕК від 30.01.2025.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.17, ч. 2 ст.373, ст.374,474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07.03.2025 року між процесуальним керівником заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000370 від 06.09.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, та призначити йому покарання, затверджене угодою: у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

Згідно із ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробуванням строком на 2 /два/ роки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби /військової частини НОМЕР_3 / - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби /військової частини 1493/ 858 880,00 гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджену вартість проведення економічної експертизи № СЕ-19/107-24/13353-ЕК від 30.01.2025 у сумі 13 928,25 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , не обирати.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилати учасникам судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_11