Провадження № 1-в/638/739/24
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Смирнова В.А. ,

за участі секретаря судових засідань- Каркан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Олени Автомонової про приведення вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Олена Автомонова звернулась до суду з клопотанням, в якому просить привести вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

В обґрунтування подання зазначає, що Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та зазначено наступне: дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною другою ст. 51 КУпАП передбачена дія, вказана частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2019 року становить 1921 грн. Тобто, дії ОСОБА_1 відповідають ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Олена Автомонова в судове засідання не зявилася, про судове засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, через канцелярію суду подала зяву, в якій просила розглянути подання без її участі.

Засуджений, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив..

Прокурор Кіншакова Н.В. надала до суду заяву в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення подання.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2019 року за ч.2 ст.15, ст.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з звільненням від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням судом відповідних обов`язків.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2019 року встановлено, що 09 серпня 2019 року об 11 годині 51 хвилині ОСОБА_1 , маючи та реалізуючи свій прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, переслідуючи мету збагачення за рахунок скоєння злочину, корисливий мотив, знаходячись поряд з домоволодінням АДРЕСА_1 , переконавшись, що у вказаному домоволодінні нікого не має і його подальші дії ніким помічені не будуть, проник на його територію через отвір у заборі та побачивши розбите скло вхідних дверей будинку, через наявний отвір, просунув руку та з середини відчинив вхідні двері, тим самим незаконно проник у будинок, що належить ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс». Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні вказаного будинку, ОСОБА_1 шляхом демонтажу здійснив крадіжку модульного колектору для води із запобіжним клапаном Рmах 14 bаr та направився до виходу з будинку, тим самим виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками ТОВ «Венбест», які прибули до вказаного домоволодіння на повідомлення про спрацювання сигналізації.В разі доведення ОСОБА_1 злочину до кінця потерпілому ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» було б спричинено матеріальний збиток, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №17641 від 22.08.2019, на загальну суму 776 грн.

Дії ОСОБА_1 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із Законом № 3886-IX, ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян є дрібним викрадення чужого майна.

Визначаючи граничний розмір дрібної крадіжки - двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, слід виходити із того розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

У даному кримінальному провадженні діяння було вчинено у 2019 році.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» становить 1921 грн.

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить 1921 грн. (960,5?2).

Таким чином, гранична сума дрібної крадіжки, станом на момент вчинення діяння за яким засуджено ОСОБА_1 , становила 1921 грн.

Тобто, станом на день розгляду клопотання відповідальність за дії ОСОБА_1 передбачена ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, суд вважає подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення вироку суду у відповідність до закону таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Олени Автомонової - задовольнити.

Привести вирок Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя В.А. Смирнов