Справа № 161/1195/25 Провадження №11-сс/802/71/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Третього СВ (з дислокацією у м.Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м.Львові ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні, звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0000062 .

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, який відноситься до особливо тяжкого проти встановленого порядку несення військової служби, обґрунтованість якої стверджується матеріалами кримінального провадження. Також існують підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Посилаючись на це, слідчий у поданому клопотанні просить застосувати до підозрюваного найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою і без визначення розміру застави, оскільки лише такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, так як існують обґрунтовані ризики, передбачені п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. При цьому, слідчий вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2025 таке клопотання слідчого задоволено частково.

Підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Немовичі Сарненського району Рівненської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, одруженому, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовцю по мобілізації НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, у військовому званні «солдат»,обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.03.2025 включно, без визначення розміру застави.

Вирішено підозрюваного взяти під варту в залі суду негайно.

Строк тримання під вартою постановлено обчислювати з 14:00 год. 21.01.2025.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого, його особу, а також існування ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що й дає обґрунтовані підстави для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, без визначенням розміру застави.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням в частині не визначення розміру застави, захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу,оскільки вважає його в цій частині необґрунтованим та незаконним.У скарзі зазначає про те, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Водночас, слідчий суддя при постановленні такої ухвали під час дії воєнного стану, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та ст.178 КПК України, має право не визначати розмір застави, у тому числі, і в кримінальному провадженню щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 КК України.

Однак, слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував у повній мірі того, що ОСОБА_8 є особою молодого віку, має міцні соціальні зв`язки, проживає з дружиною за місцем реєстрації, відразу ж після затримання почав співпрацювати зі слідством шляхом надання визнавальних показів. Тому апелянт вважає, що є підстави для визначення підозрюваному розміру застави 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Окрім того, захисник вважає, що слідчим не доведено жодного з ризиків, які зазначені в поданому клопотанні. Так, підозрюваний переховуватись від органу досудового розслідування чи суду не буде, оскільки він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, висловив бажання працювати зі слідством, а саме покарання, яке йому може бути призначене судом за санкцією інкримінованої йому ч.4 ст.408 КК України, не може слугувати підставою для існування такого ризику. Також як у клопотанні слідчого так і в ухвалі слідчого судді, жодним чином не обґрунтовано яким чином підозрюваний може перешкоджати розслідування кримінальному провадженню іншим чином, або ж продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Посилаючись на викладене, захисник просить змінити запобіжний захід, а саме визначити підозрюваному розмір застави 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційних скарг, думку підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили задовольнити, прокурора і слідчого, які її заперечили та просили залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення,- без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 8 ст.176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 ч.1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та ст.178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ст.109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

Судом вірно встановлено, і це повністю відповідає матеріалам кримінального провадження, що Третім СВ (з дислокацією у м.Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000062, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_11 , якому 20 січня 2025 року повідомлено про підозру у його вчиненні. Обґрунтованість підозри, окрім визнавальних показів, стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, яким, як вбачається із судового рішення, слідчий суддя дав належну правову оцінку.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя у відповідності з вимогами вищенаведеного кримінального процесуального законодавства, врахувавши майновий та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_8 , його вік та стан здоров`я, інших даних про його особу, наявність доведених ризиків, передбачених п.1, 4, 5, ч.1 ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, обґрунтовано обрав йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, однак за межами Волинської області, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та не судимий.

В даний час ОСОБА_8 являється військовослужбовцем та обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини) ч.4 ст.408 КК України, який є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Встановлено і те, що ОСОБА_8 був затриманий при спробі незаконного перетину державного кордону України, поза пунктом пропуску, де був зупинений військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому є ризик того, що він дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється. Окрім того, в нинішніх реаліях воєнного стану на території України, та як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_8 підозрюючись у дезертирстві, тобто у самовільному залишенні місця тимчасової дислокації, де проходив службу, то є підстави вважати, що він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді місцевого суду про наявність ризиків того, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто передбачених п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи положення ч.8 ст.176, ч.4 ст.183 КПК України, апеляційний суд вважає, що лише такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою і без визначення розміру застави, зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором під час судового розгляду клопотання,

При цьому, слід зазначити, що цілком обґрунтованими і доведеними є ризики, передбачені п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які зазначені у клопотанні та рішенні слідчого судді, а тому апеляційні доводи сторони захисту про те, що такі ризики є лише непідтвердженими припущеннями, судом до уваги, не приймаються.

На переконання апеляційного суду слідчий суддя обираючи щодо підозрюваного такий запобіжний захід як тримання під вартою без визначення розміру застави врахував усі обставини, що враховуються у відповідності до положень ст.178 КПК України.

Апеляційні доводи про можливість та необхідність визначення підозрюваному розміру застави, є неспроможними з огляду на встановлені обставини провадження у їх сукупності, а також на положення ч.8 ст.176, ч.4 ст.183 КПК України.

Таким чином, вищенаведені й усі інші апеляційні доводи сторони захисту, викладені в апеляційних скаргах та наведені в ході апеляційного розгляду фактично були належним чином враховані слідчим суддею, і з урахуванням наведених вище мотивів, не зменшують наявності доведених ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та не дають жодних підстав для визначення щодо підозрюваного розміру застави, як про це просить сторона захисту.

Будь-яких порушень норм кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, апеляційні скарги сторони захисту слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді