Справа № 177/2723/24
Провадження № 1-кп/177/248/24
У Х В А Л А

Іменем України

12.12.2024 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000202 від 01.08.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого,

адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Криворізьким районним судом здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час судового засідання 12.2.2024 прокурором оголошено обвинувальний акт, судом визначено порядок та обсяг дослідження доказів.

Окрім того, прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , яке завчасно вручено обвинуваченому та захиснику, що підтверджено в судовому засіданні.

В обґрунтування клопотання прокурор вказував на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливого переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначав, що вказані ризики існували на час обрання запобіжного заходу та на даний час не зменшилися, продовжують існувати. Прокурор також зазначав, що за обставин даного кримінального провадження, наявності ризиків, та в силу положень ст. 176 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_2 є неможливим.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав та мотивів, що наведені в ньому.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_5 , та обвинувачений безпосередньо, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Захисником подано клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у період з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. за адресою місця проживання обвинуваченого: АДРЕСА_1 . При цьому, захисником зазначено, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обвинувачений не має наміру впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, уникати суду. У той же час, обвинувачений має постійне місце проживання, проживав з батьками та мати, ОСОБА_6 потребує його допомоги, оскільки має тяжкі захворювання. Застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу у вигляді

Заслухавши учасників судового провадження, розглянувши подані клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2024, до обвинуваченого ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, термін якого спливає 30.120.2024. Завершити судовий розгляд справи до вказаного строку з об`єктивних причин неможливо.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1-5 ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Водночас, як визначено ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст.402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п 5 ч. 1 цієї статті, тобто виключно тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому гл. 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинувачених, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , суд враховує, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, подія якого, згідно з висунутого обвинувачення, мала місце під час дії воєнного стану в Україні, що триває дотепер. Про існування та не зменшення ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду свідчать тяжкість висунутого ОСОБА_2 обвинувачення та тяжкість покарання, яке може бути застосовано до нього у разі доведення винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення. Ризик можливого переховування від суду, на переконання суду, є реальним та таким, що не зменшився, тим більше враховуючу існуючу в країні обстановку, наявність тимчасово непідконтрольних територій та триваючу збройну агресію росії проти України.

Також суд враховує, що на даний час у кримінальному провадженні, відповідно до визначеного порядку та обсягу дослідження доказів, не допитано усіх свідків, а також обвинуваченого, не досліджено письмові матеріали кримінального провадження. Судом враховується той факт, що обвинувачений, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на нього шляхом підкупу, примусу, погроз, вмовлянь, викликання жалю тощо, з метою зміни або відмови від показань. За таких обставин, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Доводи сторони захисту про бажання обвинуваченого продовжити проходження військової служби, наявність постійного місця проживання та хворої матері, враховуючи обставини інкримінованого правопорушення та його тяжкість, дані щодо особи обвинуваченого, не спростовують та не зменшують існуючих ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Із урахуванням викладеного, зважаючи на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, враховуючи зміст ч. 8 ст. 176 КПК України щодо виключного запобіжного заходу, який може бути заснований до обвинуваченого, суд дійшов висновку, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно, з вищевказаних підстав, не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи.

Водночас, як визначено ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. ст. 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України.

Тобто, визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та її розміру в кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченою ст. 407 КК України, є дискреційним повноваженням суду.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі «Буров проти України» п. 51).

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави у провадженні визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у межах, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого ОСОБА_2 злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, його майновий стан та вік, стан здоров`я, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого, суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

У разі внесення обвинуваченим застави, суд вважає за необхідне покласти на нього певні обов`язки, з передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09.02.2025, включно.

Копію ухвали негайно направити до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , - для відома та виконання.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, а саме у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі звільнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти під заставу, покласти на нього на строк до 09.02.2025 наступні обов`язки:

- прибувати за викликами суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, перебування;

- утриматись від спілкування у будь-який позапроцесуальний спосіб зі свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, а до обвинуваченого може бути застосований запобіжний захід у вигляді застави у більшому розмірі або інший запобіжний захід з урахуванням положень ст. 194 КПК України.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 13.12.2024

Суддя: ОСОБА_1