Справа № 298/527/23
Номер провадження 1-кп/298/97/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000066 від 16 лютого 2023 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, непрацюючого, неодруженого, судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

розглянувши в смт.Великий Березний в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Великоберезнянському районному суді Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2023 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 21 травня 2023 року, включно, з визначенням розміру застави у 70 (сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 187880 (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 18 травня 2023 року відносно ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 30 (тридцять) днів, тобто до 16 червня 2023 року включно.

Прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 на строк 60 днів. Клопотання мотивовано наявністю, передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків у кримінальному провадженні №0000066, які щодо ОСОБА_3 були встановлені при застосуванні запобіжного заходу та його продовженні, зокрема, існують ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

На думку прокурора, дані про особу ОСОБА_3 , який неодноразово судимий, поряд з відсутністю постійного джерела доходу та вчинення нового умисного корисливого злочину, відсутність міцних соціальних зв`язків, свідчить про його суспільну небезпеку та необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім цього, до закінчення дії попередньої ухвали суду, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_3 , судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершеним.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та з підстав наведених у ньому просив задовольнити.

Захисник просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Заявив клопотання про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, посилаючись на наявність у ОСОБА_3 постійного місця проживання та реєстрації, зазначив, що останній має батька та матір, які зможуть утримувати його вдома під час перебування під домашнім арештом.

Обвинувачений у судовому засіданні, підтримав позицію свого захисника та просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Також повідомив, що під час перебування у СІЗО в нього брали кров на аналіз та виявили СНІД. Запевнив, що у випадку застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту від суду ухилятися не буде.

Заслухавши думку учасників судового провадження, надавши оцінку доводам прокурора, викладеним у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_3 найсуворішого запобіжного заходу, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Судом встановлено, що в провадженні Великоберезнянського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження №0000066 від 16 лютого 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Щодо ОСОБА_3 ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2023 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 21 травня 2023 року, включно, з визначенням розміру застави у 70 (сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 187880 (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 18 травня 2023 року відносно ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 30 (тридцять) днів, тобто до 16 червня 2023 року включно.

Щодо обґрунтованості підозри, то суд констатує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, поєднаній з проникненням у житло, і діянням ОСОБА_3 надана правова кваліфікація за вказаною частиною зазначеної статті КК України.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Суд зазначає, що наведені в клопотанні обставини, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також наданий до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000066 від 16 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Враховуючи, що суд на даному етапі не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, таким чином, з огляду на наведені у клопотанні прокурора доводи, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України не є вочевидь необґрунтованою.

Разом з тим, суд звертає увагу, що на стадії досудового розслідування в даному кримінальному провадженні при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 слідчим суддею місцевого суду надавалась оцінка обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких послався прокурор у клопотанні щодо ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що існує незначний ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. На думку суду, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також судом враховано, що ОСОБА_3 вироком Перечинського районного суду від 14 лютого 2019 року засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 4 роки 1 місяць з встановленням іспитового строку на 2 роки. Вироком Перечинського районного суду від 22 лютого 2019 року засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі терміном на 3 роки 6 місяців з встановленням іспитового строку на 1 рік. Вироком Великоберезнянського районного суду від 7 жовтня 2021 року засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, до покарання у виді обмеження волі терміном на 2 роки з встановленням іспитового строку на 1 рік. Вироком Великоберезнянського районного суду від 16 грудня 2022 року засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 4 роки 6 місяців з встановленням іспитового строку на 2 роки. З урахуванням наведеного доводи прокурора про ймовірність вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення є підставними.

За наведеного, в ході судового розгляду клопотання знайшов своє підтвердження ризик, передбачений п. 1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поряд з цим, суд вважає, що прокурор не довів продовження існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому провадженні.

При розгляді клопотання прокурора суд також враховує, що встановлені судом ризики, не можуть виправдовувати його ув`язнення. Поряд з цим суд також приймає до уваги засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п.219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 є молодий за віком - 24 роки, має постійне місце проживання, за місцем проживання скарг на його поведінку від мешканців громади не поступало. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Викладені обставини справи, навіть з огляду на тяжкість інкримінованого злочину та встановлені ризики, на переконання суду, не дають підстав для тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, однак вважаються достатніми для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.

На думку суду, застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар та не суперечитиме КПК України та практиці Європейського суду з прав людини.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 194, 196, 331, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Змінити застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 (шістдесят) днів, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали визначити до 23 год. 59 хв. 14.08.2023.

На цей же строк покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки: прибувати до прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати до ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП України в Закарпатській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1