УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 Справа №607/1645/25 Провадження №1-кс/607/564/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Талаківка Маріуполь Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з базовою середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2025 старший слідчий СВ ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0000365 від 30.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 на строк 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СВ ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000365 від 30.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.11.2024 у ОСОБА_4 , який перебував у м. Тернопіль, та через месенджер «Телеграм» отримав завдання від невстановлених слідством осіб, про умисне пошкодження шляхом підпалу адміністративної будівлі Петриківського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради, яка знаходиться за адресою: вул. Шептицького, 118 Б, с. Петриків Тернопільського району, за грошову винагороду у розмірі 1000 доларів США, виник злочинний умисел на пошкодження чужого майна шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 заздалегідь домовився із своїм товаришем ОСОБА_7 про спільне пошкодження адміністративної будівлі Петриківського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради, Тернопільського району шляхом підпалу. 29.11.2024 близько 23 год. 40 хв. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, із завчасно підшуканими (придбаними) засобами вчинення злочину, а саме: запальничкою, засобом для розпалювання вогню у кількості трьох полімерних пляшок, ємкістю 500 мл. кожна та полімерною пляшкою, наповненою бензином, у кількості двох літрів, прийшли до адміністративної будівлі Петриківського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради, яка знаходиться за адресою: вул. Шептицького, 118 Б, с. Петриків Тернопільського району, та, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх злочинних дій та бажаючи їх настання, умисно, 29.11.2024 близько 23 год. 55 хв. за допомогою природнього каменю пошкодили склопакет металопластикового вікна адміністративної будівлі Петриківського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради, після чого, використовуючи заздалегідь підготовлений засіб для розпалювання вогню у кількості трьох полімерних пляшок, ємкістю 500 мл. кожна, та бензин, через пошкоджений склопакет пролили вказані засоби у приміщення будівлі Петриківського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради та, використовуючи джерело запалювання, а саме відкрите полум`я запальнички, піднесли його до раніше пролитих легкозаймистих рідин, в результаті чого виникла пожежа, тим самим умисно вчинили пошкодження чужого майна, шляхом підпалу. Виконавши всі можливі дії, направлені на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, тобто загально небезпечним способом, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втекли, тим самим своїми злочинними діями спричинили Великоберезовицькій селищній раді Тернопільського району Тернопільської області матеріальну шкоду на суму 120 000 гривень.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 30.11.2024 о 18 год. 07 хв. (час фактичного затримання 30.11.2024 о 14 год. 50 хв.) ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

На підставі зібраних доказів в ході досудового розслідування 01.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, тобто в умисному пошкодженні чужого майна шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.12.2024 у справі №607/25805/24 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 29.01.2025, та одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України, визначено заставу в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

Постановою керівника Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 23.01.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000365 від 30.11.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 28.02.2025 включно.

Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, слідчий вказує на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, та існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 : може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Крім цього, строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.12.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 завершується о 23 год. 59 хв. 29.01.2025, втім завершити досудове розслідування у вказаний строк неможливо з об`єктивних причин.

На думку слідчого, конкретні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про наявність підстав для продовження щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий вважає, що викладені у клопотанні обставини та дані про особу підозрюваного виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України, його копія вручена підозрюваному.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , втім уточнила вимоги клопотання, вказавши на необхідність продовження такого строку в межах строку досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні. В обґрунтування вказаного клопотання зазначила про тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та наявність ризиків, які були підставою для застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які на даний час не зменшились та не перестали існувати.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, просив змінити застосований щодо нього запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням у місцях позбавлення волі.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні також висловив заперечення щодо поданого стороною обвинувачення клопотання, в обґрунтування чого зазначив про намір підозрюваного вступити на військову службу за мобілізацією у зв`язку з чим надав письмову згоду командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 від 27.01.2024, згідно з якою ОСОБА_4 відібрано для призову на військову службу під час мобілізації у в/ч НОМЕР_1 . За наведеного та посилаючись на наявність у ОСОБА_4 вродженої вади серця, що є несумісним з триманням під вартою, просив змінити застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід. У разі, якщо слідчий суддя дійде висновку про доцільність продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою, просив зменшити визначену попередньою ухвалою слідчого судді заставу, оскільки застава у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є завідомо непомірною для підозрюваного.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення уточненого клопотання слідчого, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000365 від 30.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

30.11.2024 ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

01.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, тобто в умисному пошкодженні чужого майна шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.12.2024 у справі №607/25805/24 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 29.01.2025, та одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України, визначено заставу в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

Постановою керівника Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 23.01.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000365 від 30.11.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 28.02.2025 включно.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України. Зокрема такими є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000365 від 30.11.2024; висновок експерта за результатами проведення дактилоскопічної експертизи від 25.12.2024; протокол огляду місця події від 30.11.2024; протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_10 ; протоколи допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 30.11.2024; протокол огляду предмету від 30.11.2024; інші матеріали досудового розслідування в їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме, що ОСОБА_4 : може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, зокрема, те що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився та усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин, ризик незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення вчинене з корисливих мотивів, а також те, що останній офіційно ніде не працює, а відтак не має постійного законного джерела прибутку, що в цілому свідчить про те, що останній, переслідуючи корисливий мотив, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам.

Втім, наведені в судовому засіданні підозрюваним та його захисником доводи не можуть бути безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про подальше існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого. З огляду на викладене, вимоги сторони захисту про зміну застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, задоволенню не підлягають.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, які не зменшились, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту.

До того ж, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, за доводами сторони захисту, в судовому засіданні не встановлено.

Так, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший більш м`який захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути попередньо встановлені ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Надаючи оцінку доводам захисника про необхідність зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу, посилаючись на наявність у нього вродженої вади серця, що підтверджується консультативним висновком ДУ «Центр дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України» від 15.01.2024, слідчий суддя враховує відсутність документів про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою, оскільки належного медичного висновку, який би засвідчував факт неможливості тримання останнього під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано. Таким чином, дані, що свідчать про наявність у ОСОБА_4 будь-яких тяжких захворювань, що перешкоджають триманню його в слідчому ізоляторі, а також інші обставини, що перешкоджають триманню його під вартою, відсутні.

Поряд з цим, враховуючи поданий захисником консультативний висновок, згідно з яким у ОСОБА_4 наявна вроджена хвороба серця у зв`язку з чим йому рекомендовано через рік після огляду пройти повторну консультацію, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати начальника ДУ «Чортківська УВП (№26)» забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_4 та забезпечити його право на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає його стан здоров`я.

Надаючи оцінку доводам захисника про намір ОСОБА_4 проходити військову службу в лавах ЗСУ, що підтверджується письмовою згодою командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 від 27.01.2024, як на підставу для зміни застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя враховує таке.

За змістом ч. 1 ст. 616 КПК України у разі введення воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, умисного вбивства двох або більше осіб або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також підозрюваний, обвинувачений, який згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України на момент вчинення кримінального правопорушення займав особливо відповідальне становище, має право звернутися до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею або судом питання про скасування цього запобіжного заходу для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

Таким чином, питання щодо скасування запобіжного заходу з наведених підстав вирішується слідчим суддею лише за клопотанням прокурора.

За наведеного, подана захисником письмова згода командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 від 27.01.2024 без дотримання визначеної ст. 616 КПК України процедури ініціювання підозрюваним питання про скасування застосованого щодо нього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації не свідчить про наявність підстав для зміни застосованого щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

Як видно, у судовому засіданні стороною захисту на надано слідчому судді відомостей, які б підтверджували факт звернення підозрюваного ОСОБА_4 до прокурора із клопотанням про скасування застосованого відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

При розгляді клопотання слідчий суддя також приймає до уваги те, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, які з об`єктивних причин неможливо провести до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, уточнене клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту.

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою строком до 23 год. 59 хв. 28.02.2025, тобто в межах строку досудового розслідування, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Надаючи оцінку наведеним стороною захисту твердженням щодо непомірності застави, визначеної ОСОБА_4 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.12.2024 у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень, слідчий суддя зазначає, що даний розмір застави був визначений із врахуванням обсягу встановлених у даному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказане в сукупності свідчить про відсутність підстав вважати, що зменшення розміру застави може бути достатньою для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майнового та сімейного стану, встановлених в судовому засіданні ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне залишити заставу у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.12.2024, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом і не є завідомо непомірною для підозрюваного.

За таких обставин, уточнене прокурором клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Уточнене клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000365 від 30.11.2024, тобто до 23 год. 59 хв. 28.02.2025, із визначенням застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.12.2024 у справі №607/25805/24.

Зобов`язати начальника ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)» забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та забезпечити його право на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає його стан здоров`я.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддяОСОБА_1