Справа № 550/223/25
Провадження №1-кп/550/82/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №000045 від 21.01.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Чутове, Полтавський район, Полтавська область, громадянина України, українця, із неповною середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , восени 2022 року, точної дати не встановлено, перебуваючи на околицях м. Ізюм, Харківська область, на узбіччі автодороги, де виконував роботи з благоустрою дорожніх шляхів, знайшов предмет, схожий на гранату, який вирішив забрати для особистих цілей, не пов`язаних із відсіччю збройної агресії, тим самим незаконно його придбати.

У подальшому, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що вказаний предмет являється вибуховим пристроєм, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне його придбання, поклав вказану гранату до своєї дорожньої сумки, та діючи умисно, переслідуючи мету незаконного зберігання боєприпасу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, без передбаченого законом дозволу, автомобілем AT «ОНУР..» (модель та реєстраційний номер не встановлені) поїхав до місця свого проживання в смт Чутове, Полтавський район, Полтавська область, перевозячи вищевказаний незаконно придбаний, заборонений у вільному обігу вибуховий пристрій, який добровільно не здав органам влади в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, пункту 1 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471 -XII «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 476 від 12.10.1992 року та інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року.

У подальшому ОСОБА_3 поклав вищевказаний вибуховий пристрій до шухляди тумби у кімнаті вітальні свого будинку за місцем проживання.

30.01.2025 у ході проведення обшуку на території господарства ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , в шухляді тумби у кімнаті вітальні будинку було виявлено та вилучено предмет схожий на корпус гранати РГД-5 та предмет, схожий на запал типу УЗРГМ-2.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/117-25/2543-ВТХ від 06.02.2025, вилучений предмет схожий на корпус гранати РГД-5 є корпусом ручної осколкової гранати РГД-5, споряджений всередині, предмет, схожий на запал типу УЗРГМ-2 є уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2. У разі поєднання в єдину конструкцію корпусу ручної осколкової гранати РГД-5 і уніфікованого запалу ручної гранати модернізованого УЗРГМ-2 вони будуть відноситись до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів).

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у придбанні та зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено відповідними Указами Президента, зокрема, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб (Указом Президента №740/2024 від 28.10.2024), вчинив крадіжку при наступних обставинах.

Так, 18.01.2025, у вечірній час, ОСОБА_3 вирішив вчинити крадіжку золотого ланцюжка, який знаходився на шиї потерпілого ОСОБА_6 , який перебував у приміщенні будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 18.01.2025, близько 22.00 години, ОСОБА_3 , діючи, в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою крадіжки чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_6 спав на меблевому кутику в кімнаті кухні будинку ОСОБА_3 за вищевказаною адресою, шляхом вільного доступу таємно викрав золотий ланцюжок 585 проби вагою 10,44 г 60-го розміру, знявши його з шиї потерпілого, вартість якого, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 298 від 31.01.2025 становить 27110,59 гривень.

Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, за свої умисні дії, що виразилися в таємному викраденні чужого майна-крадіжці, вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, вказавши, що дійсно він восени 2022 року, перебуваючи на околицях м. Ізюм, Харківська область, на узбіччі автодороги, де виконував роботи з благоустрою дорожніх шляхів, знайшов предмет, схожий на гранату, який вирішив забрати для особистих цілей, не пов`язаних із відсіччю збройної агресії, тим самим незаконно його придбати. У подальшому, він, без передбаченого законом дозволу, автомобілем поїхав до місця свого проживання в АДРЕСА_1 та поклав вищевказаний вибуховий пристрій до шухляди тумби у кімнаті вітальні свого будинку за місцем проживання. Крім того вказав, що 18.01.2025 у вечірній час, він скориставшись тим, що ОСОБА_6 спав на меблевому кутику в кімнаті кухні будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу таємно викрав золотий ланцюжок 585 проби вагою 10,44 г 60-го розміру, знявши його з шиї потерпілого. Вибуховий пристрій та викрадений золотий ланцюжок були вилучені працівниками поліції. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся.

Зважаючи на повне і беззаперечне визнання вини обвинуваченим, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст обвинувачення, переконавшись у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників процесу, які не заявляли заперечень проти розгляду справи із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані органами досудового розслідування по першому епізоду: за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу; по другому епізоду: за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна-крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що останній за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимий, перебуває на обліку як військовозобов`язаний.

В судових дебатах сторона обвинувачення просила ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст.67 КК України, не встановлено.

Враховуючи, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства та вважає необхідним призначити йому остаточне покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. При цьому застосувавши до ОСОБА_3 ст.ст.75,76 КК України, шляхом звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2(два) роки, і покладання на останнього наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Саме такий вид покарання дозволить усвідомити обвинуваченому його негативну поведінку по відношенню до суспільства.

Судові витрати у кримінальному провадженні, які складають 2387 гривень 70 копійок за проведення судової вибухово-технічної експертизи, слід стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про залишення відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Обвинувачений у судовому засіданні проти залишення до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не заперечував.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 25.02.2025 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 27.04.2025.

Розглянувши заявлене прокурором клопотання, заслухавши думку обвинуваченого, суд приходить до висновку що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, тому до набрання вироком законної сили у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно залишити запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 349, 369,371, 373 - 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст.185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України -3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2(два) роки та з покладенням відповідно до ч.1 ч.3 ст. 76 КК України на нього наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової вибухово-технічної експертизи у розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) грн. 70 коп.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

Речові докази:

- ручну осколкову гранату РГД-5(корпус та запал) з маркуванням на корпусі «163-81 Т» та маркуванням на запалі «85-82 УЗРГМ-2 583» - знищити;

- золотий ланцюжок 585 проби, вагою 10,44 г., 60 розмір, плетіння у вигляді ланок з 3-х паралельно розміщених кілець - залишити потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як законному власнику.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чутівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Надруковано в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1