В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2025 р. м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000276 від 28 березня 2025 року про обвинувачення -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українецця, громадянина України, уродженця міста Львова, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, раніше не судимого, на обліку не перебуває, -

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 27 березня 2025 року, приблизно 11 год. 45 хв., перебуваючи на території СЗШ № 34 імені М. Шашкевича, що за адресою: м. Львів, вул. Замкнена, 8, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, на ґрунті неприязних відносин та раптово виниклого конфлікту, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар долонею правої руки в область нижньої губи малолітньому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у подальшому схопив правою г; кою потерпілого за шию та тягнув його по подвір`ї школи, в результаті чого спричинив малолітньому ОСОБА_8 наступні тілесні ушкодження: :сално на нижній губі, підшкірний крововилив на шиї та в ділянці правого надпліччя, які згідно висновку судово-медичного експерта № 209 від 28.03.2025 відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, вчинив ОСОБА_4 умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та допитом законного представника млолітнього потерпілого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Законний представник малодітнього потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила обставини викладені у обвинувальному акті, зазначилм, що її син потерпілий ОСОБА_8 жодних протиправних дій щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не вчиняв, просила покарати обвинуваченого за вчинене.

ДіїОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, так як він вчинив умисне легке тілесне пошкодження.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, врахував його особу, те що він раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває , ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, при яких такий вчинено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття та повне визнання вини.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, суд встановлює вчинення кримінального правопорушення щодо малолітнього.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його відношення до вчиненого; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює приватним підприємцем, та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та не становитиме надмірний тягар для особи.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень) грн.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1