ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9383/25

Провадження № 11-сс/820/238/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого ВРЗ СТ СУ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дунаївці Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , військовослужбовця ЗСУ у званні «сержант», раніше не судимого,

та застосовано відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 02 червня 2025 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2025 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000557 зареєстровано дане кримінальне правопорушення, правова кваліфікація ч.3 ст. 2861 КК України.

05 квітня 2025 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

06 квітня 2025 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2861 КК України, а саме про те, що «02.03.2022, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №12 громадянин ОСОБА_6 призваний на військову службу на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та призначений на посаду водія військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат». В подальшому, 16.08.2022, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 109 солдату ОСОБА_6 присвоєно чергове військове звання «молодший сержант». В подальшому, 01.01.2023, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1 молодший сержант ОСОБА_6 призначений на посаду начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 . В подальшому, 28.01.2024, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 28 молодший сержант ОСОБА_6 призначений на посаду санітарного інструктора військової частини НОМЕР_2 . В подальшому, 14.02.2024, відповідно до наказу у командира військової частини НОМЕР_2 № 45 молодший сержант ОСОБА_6 призначений на посаду фельдшера військової частини НОМЕР_2 . В подальшому, 25.02.2024, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 47-РС молодшому сержанту ОСОБА_6 присвоєно чергове військове звання «сержант».

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу у військову частину НОМЕР_1 сержант ОСОБА_6 набув статус військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, сержант ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст.9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, сержант ОСОБА_6 , мав поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст.68 Конституції України, згідно яких кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, та ст.49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Разом з тим, ОСОБА_6 , діючи в порушення вищевказаного законодавства, став на шлях протиправної діяльності, вчинивши дії, спрямовані на порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Так, 05 квітня 2025 року, близько 12 год. 55 хв., в світлу пору доби, без опадів, водій ОСОБА_6 , проявляючи злочину самовпевненість, нехтуючи вимогами п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (д) та 2.9 (а), 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правил), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснюючи керування автомобілем «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 , рухався по прямій в плані горизонтальній ділянці польової автодороги сполученням «Томашівка станція Дунаївці», з сухим покриттям, поза межами населених пунктів в напрямку від с. Томашівка Ярмолинецької ТГ Хмельницького району Хмельницької області до станції Дунаївці Дунаєвецької ТГ Кам`янець-Подільського району Хмельницької області зі швидкістю близько 140 км/год, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів поза населеними пунктами на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год, та створюючи своїми діями небезпеку, яка загрожувала життю і здоров`ю учасникам дорожнього руху.

Продовжуючи свій рух за кермом автомобіля «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 на вказаній ділянці дороги, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог п.п.2.3 (б), 12.1 Правил проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку у вигляді ґрунтового покриття дороги, а також стан керованого ним транспортного засобу, щоб постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив втрату поперечної стійкості автомобіля та втратив над ним контроль, в результаті чого відбувся боковий занос автомобіля, в результаті чого водій ОСОБА_6 на автомобілі «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 , який перебував в некерованому стані, допустив виїзд за межі проїзної частини автодороги праворуч на ліве узбіччя відносно напрямку його руху з подальшим перекиданням вказаного автомобіля.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_10 загинув на місці пригоди.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3. (б, д), 2.9 (а), 12.1, 12.9 (ґ) Правил, зміст яких полягає в наступному:

п.1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки.

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п.2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним;

п.12.9. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю:

ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год..

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_10 ».

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважав, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, є достатньо високим.

Враховано слідчим суддею, що слідство знаходиться на початковій стадії, не проведені всі експертні дослідження у межах кримінального провадження, а тому існує ризик незаконного впливу на свідків та експертів у кримінальному провадженні. ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, утримує трьох неповнолітніх дітей, його соціальні зв`язки є стійкими, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем ЗСУ, у період з 18.05.2023 по 19.06.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України, перебуваючи на території Донецькій області, що підтверджується довідкою № 309 від 12.08.2023.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вказує, що клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою заявлено поспішно, ОСОБА_6 має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на місці надавав медичну допомогу потерпілому, намагаючись його реанімувати, являється учасником бойових дій, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на вихованні троє дітей, хворіє на гепатит «С», військово-лікарською комісією визнаний обмежено придатним до служби в збройних силах України. Крім того, прокурором та слідчим, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, не доведено, що, перебуваючи на волі, підозрюваний переховуватиметься від слідства та суду.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, яка задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , слідчий суддя встановив наявні ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного у кримінальному провадженні, взяв до уваги тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтованість пред`явленої підозри та дані про його особу, навівши відповідні мотиви прийнятого рішення.

Таким чином, при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, доведена слідчим та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавленні волі строком від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчать такі обставини, як вагомість та наявність доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Про ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні, свідчить те, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, досудове розслідування триває, не встановлено та не відшукано всі докази, не допитано осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Так, у клопотанні про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим викладено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , які відомі слідству, наведено перелік доказів на підтвердження обґрунтованості підозри (протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протокол обшуку автомобіля, протокол допиту свідка та ін.).

Наведені в клопотанні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому відібрано пояснення у підозрюваного, витребувані та оглянуті матеріали кримінального провадження, вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у посадової особи, в провадженні якої перебувають матеріали кримінального провадження, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апелянта про те, що суд не взяв до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, так як слідчим суддею приймалося рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому належним чином досліджено всі матеріали провадження та викладено в ухвалі суду мотиви, з яких приймалося відповідне рішення.

Наявність у підозрюваного постійного місця проживання, позитивної характеристики, міцних соціальних зав`язків не є визначальними, оскільки враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, а тому не дають підстав для обрання ОСОБА_6 більш м`якого виду запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення по справі, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, по 02 червня 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3