Номер провадження 1-кп/194/42/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження в режимі відеоконференції в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2022 року за № 0000188 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щастя Жовтневого району Луганської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 у невстановлений час, але не раніше 28.03.2022 року та не пізніше 07.05.2022 року, перебуваючи на території м. Щастя Луганської області, тобто на території, тимчасово окупованій ЗС РФ, займаючи посаду керівника департаменту з управління виробництвом Луганської ТЕС, що входить до складу ТОВ «ДТЕК Східенерго», та договір з ним було тимчасово призупинено на підставі наказу ТОВ «ДТЕК Східенерго» за №19 від 25.03.2022 «Про призупинення дії трудових договорів з працівниками ДТЕК Луганська ТЕС», діючи умисно та добровільно, погодився співпрацювати зі збройними та воєнізованими формуваннями, створеними на тимчасово окупованій території, збройними та воєнізованими формуваннями держави-агресора, провадити господарську діяльність у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Зокрема, ОСОБА_3 , займаючи посаду керівника департаменту з управління виробництвом Луганської ТЕС ТОВ «ДТЕК Східенерго», діючи добровільно та умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не раніше 28.03.2022 року та не пізніше 07.05.2022 року передав окупаційній владі цілісно-майновий комплекс Луганської ТЕС по вул. Гагаріна, 1 «О» в м. Щастя Новоайдарського району Луганської області на загальну суму станом на 01.03.2022 - 1 079 344 182,18 грн., який на праві власності належить ТОВ «РЕМТЕХПОСТАВКА», після чого 07.05.2022 року відбувся запуск роботи Луганської ТЕС під контролем та на користь окупаційної влади, в присутності голови т. зв. «ЛНР» ОСОБА_6 , під час якого ОСОБА_3 було представлено окупаційною адміністрацією як директора Луганської ТЕС.

Крім того, станом на 28.03.2022 на балансі відокремленого підрозділу «Луганська ТЕС» ТОВ «ДТЕК Східенерго» обліковувалося майно загальною балансовою вартістю 38 643 606, 72 грн., а саме: основні засоби на суму 195 720, 30 грн.; нематеріальні активи на суму 39 701, 39 грн.; виробничі запаси на суму 37 872 378, 80 грн.; напівфабрикати на суму 534 976, 23 грн.; грошові документи на суму 830 грн. Таким чином, ОСОБА_3 передав матеріальні ресурси незаконним збройним та воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, збройним та воєнізованим формуванням держави-агресора.

Крім того, зайнявши посаду директора Луганської ТЕС, яка перебувала під контролем т. зв. «ЛНР», тобто незаконного збройного та воєнізованого формування, створеного на тимчасово окупованій території, а також збройних та воєнізованих формувань держави-агресора - РФ, які 24.02.2022 року вторглися на територію України, ОСОБА_3 забезпечив роботу Луганської ТЕС як т. зв. Державного унітарного підприємства Луганської Народної Республіки «Республіканська мережева компанія» Луганська теплова електрична станція Міністерства палива, енергетики і вугільної промисловості Луганської Народної Республіки, тим самим почав провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-arpecopa.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_3 (in absentia)

ЄСПЛ визнає, що хоча право обвинуваченого бути судимим у його присутності в Конвенції прямо не згадується, воно має «першорядне значення». Під час слухання людина володіє таким процесуальним правом як право фізично постати перед судовим посадовцем («Мулен проти Франції» (3710/406), (2010) §118; «Оджалан проти Туреччини» (46221/99), Велика палата (2005) §103; «Медведєв проти Франції» (3394/03), Велика палата (2010) §118). Право обвинувачених на особисту присутність вимагає, щоб влада досить завчасно інформувала їх самих (а також їх захисників) про дату і місце слухань, викликала їх до суду.

Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, […]; супроводжуватися дотриманням гарантій, відповідних важливості такого рішення; і не повинна вступати в протиріччя з громадським інтересом («Колоцца проти Італії» (9024/80), (1985) §28; «Пуатрімоль проти Франції» (14032/88), (1993) §31; «Ермі проти Італії»(18114/02), Велика палата (2006) §73).

До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був […] повідомлений про судовий розгляд, […]. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд in absentia допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді […] («Пелладоах проти Нідерландів» (16737/90), (1994) §41; «Пуатрімоль проти Франції» (14032 / 88), (1993) §34).

Інститут спеціального кримінального провадження повністю узгоджується з нормами міжнародного права та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, питанню виконання вироків, винесених у відсутність обвинуваченого присвячений окремий розділ Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків, ратифіковану Україною 26 вересня 2002 року, відповідно до положень якої, якщо Конвенція не передбачає іншого, виконання вироків, постановлених у відсутність обвинуваченого, та постанов у кримінальних справах здійснюється за тими самими правилами, що й інших вироків.

Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75)11 від 19.01.1973 встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність i при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000188 від 10.05.2022 року відносно ОСОБА_3 .

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11.10.2023 року розгляд кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2022 року за № 0000188 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, постановлено здійснювати за відсутності обвинуваченого в порядку спеціального судового провадження (in absentia).

Отже, розгляд кримінального провадження судом за відсутності ОСОБА_3 здійснювався на підставі прийнятого рішення про спеціальне судове провадження відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Разом з тим, положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними в Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_3 , як підозрюваного та обвинуваченого, на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, в результаті чого судом встановлено таке.

Суд вважає, що стороною обвинувачення вжито усіх передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування.

Під час здійснення судового провадження судом також здійснені усі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Так, з метою дотримання прав обвинуваченого на захист та доступу до правосуддя, обвинувачений ОСОБА_3 про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином відповідно до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України, зокрема, шляхом публікації змісту повісток про виклик та рішень суду в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб-сайті суду та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа вважається належним чином ознайомленою зі змістом судових повісток, а отже, обізнаною про здійснюване судом щодо неї кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 323 КПК (in absentia), якщо місцевий суд повідомляв їй про судові засідання шляхом розміщення оголошення на вебпорталі «Судова влада України» та в газеті «Урядовий кур`єр».

До такого висновку дійшов ВС у своїх постановах від 01.04.2021 у справі № 759/2992/17 (провадження № 51-3360км20); від 10.03.2020 у справі № 242/3982/16-к (провадження № 51-7218км18); від 27.10.2021 у справі № 759/7443/17 (провадження № 51-1578км20); від 25.01.2021 у справі № 461/4987/16-к (провадження № 51-1955км20).

Процедури «in absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці ЄСПЛ були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті суду та офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, судом вживались заходи щодо направлення судових повісток на номер телефону, яким користувався ОСОБА_3 , та який зазначений в матеріалах справи, що є додатковим заходом до основних способів інформування обвинуваченого, передбачених КПК.

Отже, для забезпечення доступу до правосуддя судом вживалися заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_3 в судові засідання - повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_3 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

А тому, зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), судом були вжиті прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування обвинуваченої особи про здійснення кримінального провадження шляхом публікації відповідної інформації в ЗМІ та мережі Інтернет, однак забезпечити явку обвинуваченого до суду вжитими заходами не вдалося. При цьому, з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений ОСОБА_3 вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Вказана позиція висловлена в Постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 25.04.2024 у справі № 296/8416/21 (провадження № 51-7860км23).

У зв`язку з чим обвинувачений не був допитаний судом, тому показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Отже, судом враховано специфіку спеціального судового провадження, зберігаючи неупередженість та безсторонність під час розгляду справи приділено особливе значення охороні прав і законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувалося за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням усіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням установлених законом особливостей, які вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, а отже, поріг вимогливості до доказування в такому випадку підвищений.

Вказана позиція висловлена в Постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 30.05.2024 у справі № 127/26784/22 (провадження № 51-7572км23).

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Враховуючи відсутність обвинуваченого та особливості розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченого в порядку спеціального судового провадження, захисником за призначенням було здійснено захист обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, захисник в судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися зі своїм підзахисним та з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення.

Водночас, захисник належним чином брав участь у реалізації права на захист обвинуваченого під час судового розгляду та висловив свою позицію у даному кримінальному провадженні.

Так, захисником зазначено про недоведеність дослідженими доказами вини ОСОБА_3 з огляду на те, що протиправність дій останнього знайшла своє часткове підтвердження, оскільки передача матеріальних ресурсів не підтверджується жодним доказом, а тому вина ОСОБА_3 в цій частині не підтверджується. У зв`язку з чим, просить призначити йому мінімальне покарання.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Також судом приймається до уваги те, що загальновідомими обставинами є те, що 24.02.2022 року збройні сили РФ вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України.

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого неодноразово продовжувалась, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року (в редакції від 07.05.2022 року, далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована РФ територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до пункту 7 частини 1статті 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Тимчасова окупація РФ територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022 року», Щастинський район: 1) Нижньотеплівська сільська територіальна громада; 2) Новоайдарська селищна територіальна громада; 3) Станично-Луганська селищна територіальна громада; 4) Широківська селищна територіальна громада; 5) Щастинська міська територіальна громада, внесено до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та перебувала у ньому протягом всього періоду чинності вказаного наказу, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.

Відповідно до вказаного наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року, який є чинним станом на час ухвалення цього вироку, Щастинський район: Новоайдарська селищна територіальна громада (UA0020916); Щастинська міська територіальна громада (UA0075695), також віднесені до тимчасово окупованих територій України.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Новоайдарського районного суду Луганської області. Такі справи визначені за територіальною підсудністю Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Дослідивши наявні у провадженні докази, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, та які узгоджуються між собою, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні.

Допитаний в судовому свідок ОСОБА_7 суду показав, що він знає ОСОБА_3 особисто, який до повномасштабного вторгнення працював т.в.о. генерального інженера, а після окупації залишився на тимчасово окупованій території. Останній день роботи підприємства був 23.02.2022 року, та Луганська ТЕС була захоплена 26.02.2022 року. Станом на 24.02.2024 року він займав посаду директора ТЕС. На ТЕС було зупинено діяльність у зв`язку з обстрілами, пошкодженнями та руйнуванням (трансформатори були зруйновані). Суму збитків підприємства він зазначити не може. Після 26.02.2022 року він заходив на ТЕС. 11.03.2022 року була нарада, де був присутній обвинувачений, йому пропонували відновити роботу ТЕС, однак він не погодився. З телеграм каналів йому стало відомо, що ОСОБА_3 став директором ТЕС, та він бачив відео в інтернеті, на якому запускався блок ТЕС, та на якому він впізнав ОСОБА_3 . В подальшому мабуть було відновлено ТЕС. На теперішній час йому не відомо чи займає обвинувачений посаду директора.

Допитаний в судовому свідок ОСОБА_8 суду показав, що він знає ОСОБА_3 особисто. Він працював разом з обвинуваченим, який до окупації був керівником департаменту Луганської ТЕС, та спілкувався тільки з робочих питань. 23.02.2022 року він виїхав з м. Щастя. До цього були обстріли ТЕС з 19.02 по 23.02.2022 року, внаслідок чого було пошкоджено трансформатори, будівлі та ТЕС перестала працювати. Влітку 2022 року він побачив відео З інтерв`ю про запуск Луганської ТЕС, де був присутній ОСОБА_3 . Відтак, після окупації ОСОБА_3 призначили директором Луганської ТЕС, про призначення якого він дізнався з телеграм каналу.

Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч. 2 ст. 111 КК України за №0000188 від 10.05.2022 року. (т. 2 а.с. 1, 2)

Згідно постанови прокурора відділу Київської міської прокуратури від 15.05.2022 року, проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000188 від 10.05.2022 року за ч. 2 ст. 111 КК України доручено слідчим СУ ГУНП в м. Києві. (т. 2 а.с. 3-4)

Згідно повідомлення першого заступника начальника Департаменту захисту національної державності від 10.05.2022 року, вбачається, що Департаментом, у ході виконання завдань із захисту об?єктів критичної інфраструктури в енергетичній сфері, отримано інформацію щодо створення реальної загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України шляхом надання згоди однієї з посадових осіб Луганської ТЕС ТОВ «ДТЕК Східенерго» на добровільне зайняття посади, не пов?язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, зокрема в окупаційній адміністрації держави-агресора на території Луганської області. (т. 2 а.с. 12)

Згідно рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС 3 відділу 2 управління ГУ «І» ДЗНД СБ України від 10.05.2022 року, у ході виконання завдань із контррозвідувального забезпечення об?єктів критичної інфраструктури, які забезпечують сталу роботу Об?єднаної електроенергетичної системи України, отримано інформацію щодо створення реальної загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України з боку громадянина України ОСОБА_3 шляхом надання його згоди на добровільне зайняття посади у незаконних органах влади та управління одного із захоплених об?єктів теплової генерації Луганської області, а також співпраці з окупаційною адміністрацією держави-агресора на території вказаної області. (т. 2 а.с. 13-14)

Згідно постанови прокурора відділу Київської міської прокуратури від 14.06.2022 року, проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000188 від 10.05.2022 року за ч. 2 ст. 111 КК України доручено слідчим відділу 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях. (т. 2 а.с. 15-16)

Згідно постанови виконувача обов`язків Генерального прокурора від 14.06.2022 року, проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000188 від 10.05.2022 року за ч. 2 ст. 111 КК України доручено слідчим СУ ГУНП в м. Києві. (т. 2 а.с. 17-18)

Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч.4 ст. 111-1 КК України за №0000188 від 10.05.2022 року. (т. 2 а.с. 19)

Згідно протоколу огляду від 10.05.2022 року та додатку до нього, оглянуто відеозапис за участю ОСОБА_3 , голови т.зв. ЛНР ОСОБА_6 , та ряду працівників ТЕС, в ході якого відбувались події щодо запуску в м. Щастя енергоблоку Луганської ТЕС. (т. 2 а.с. 24-26)

Згідно наказу генерального директора ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» №18 від 01.03.2022 року, виробничу діяльність ДТЕК Луганська ТЕС з 01.03.2022 року визнано призупиненою. (т. 2 а.с. 29-30)

Згідно наказу генерального директора ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» №19 від 25.03.2022 року, з 25.03.2022 року дію трудових договорів, укладених з усіма працівниками ДТЕК Луганська ТЕС призупинено. (т. 2 а.с. 31-32)

Згідно довідки працівника ОСОБА_3 , останній з 01.09.2020 року перебував на посаді керівника департаменту з управління виробництвом ДТЕК Луганська ТЕС. (т. 2 а.с. 33)

Згідно особової картки громадянина України ОСОБА_3 , 17.12.1976 року, останній документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 02.08.2000 року виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області, та паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 03.10.2018 року, виданий Новоайдарським відділом Управління ДМС України в Луганській області. (т. 2 а.с. 34)

Згідно листа ТОВ «Оператор ГТС України» від 16.05.2022 року, вбачається, що з початку травня представники т. зв. «лнр» почали втручання у операційні та технологічні процеси на тимчасово захоплених об`єктах газотранспортної системи, також самостійно відновили газопостачання на ГРС «Щастя» до Луганської ТЕС ТОВ «Східенерго» (через мережі АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз»), де обсяг відбору газу з газотранспортної системи може складати до 1 млн. куб. м. газу на добу. (т. 2 а.с. 35-36)

Згідно протоколу огляду від 16.05.2022 року та додатку до нього, оглянуто веб сайт з інформацією щодо зупинення з 25.03.2022 року дії трудових договорів, укладених з працівниками ДТЕК Луганська ТЕС, та відповідним наказом ТОВ «ДТЕК Східенерго» №19 від 25.03.2022 року. (т. 2 а.с. 37-39)

Згідно протоколу огляду від 16.05.2022 року та додатку до нього, оглянуто веб сайт, на якому розміщений Наказ СЕ від 01.03.2022 року №18 «Про тимчасове призупинення виробничої діяльності ЛуТЕС», який опубліковано 01.03.2022 року. (т. 2 а.с. 40-42)

Згідно НЕК «Укренерго» від 16.05.2022 року, вбачається, що згідно з отриманим листом ТОВ «ДТЕК Східенерго» від 23.02.2022 року, Луганська ТЕС через пошкодження обладнання припинила своє функціонування. Також у відповідності до листа ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» у зв`язку з військовими діями на території м. Щастя та пошкодженням обладнання цілісного майнового комплексу Луганської ТЕС, яке безпосередньо задіяно у виробництві електричної та теплової енергії, функціонування Відокремленого підрозділу «Луганська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» з 12 год. 44 хв. 22.02.2022 року припинено. (т. 2 а.с. 43-44)

Згідно листа ТОВ «ДТЕК Східенерго» від 20.05.2022 року, будь-якій особі, у т.ч. ОСОБА_3 , який до початку квітня 2022 року обіймав посаду керівника Департаменту з управління виробництвом Служби головного інженера ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС, заборонено знаходитися на території ТЕС згідно наказу від 01.03.2022 № 18 ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» щодо тимчасового призупинення виробничої діяльності ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС, дія якого наразі триває. Отже, будь-які дії зазначеної особи, як і будь-яких інших осіб, є такими, що не відповідають приписам наказів Товариства та знаходяться поза межами впливу Товариства, яке наразі об?єктивно позбавлено змоги провадити будь-яку діяльність, у тому числі виробничу діяльність на території ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС з використанням обладнання ТЕС, що обумовлює незаконність господарської діяльності на цілісному майновому комплексі Луганської ТЕС усіх інших суб?єктів та протиправність такої діяльності із використанням обладнання ТЕС, фірмових логотипів, емблем, у т.ч. брендованого одягу Товариства, яке було захоплено разом з виробничими потужностями. (т. 2 а.с. 46-47)

Згідно протоколу огляду від 20.05.2022 року та додатку до нього, оглянуто в присутності свідка ОСОБА_7 , та його адвоката, оглянуто відеозапис за участю ОСОБА_3 , голови т.зв. «лнр» ОСОБА_6 , ведучого, ОСОБА_9 та ряду працівників ТЕС, в ході якого відбувались події щодо запуску в м. Щастя енергоблоку Луганської ТЕС. Свідок ОСОБА_7 впізнав на відеозапису ОСОБА_3 , який займав посаду керівника департаменту з виробництва ДТЕК Луганська ТЕС. (т. 2 а.с. 64-67)

Згідно листа ТОВ «ДТЕК Східенерго» від 21.06.2022 року та додатків до нього, станом на 28.02.2022 року на балансі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДТЕК СХІДЕНЕРГО" (ВІДОКРЕМЛЕНИЙ ПІДРОЗДІЛ "ЛУГАНСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДТЕК СХІДЕНЕРГО") обліковуються основні засоби, нематеріальні активи, запаси та грошові документи загальною балансовою вартістю 38 643 606 грн. 72 коп., що складається з: Основні засоби - 195 720 грн. 30 коп.; Нематеріальні активи - 39 701 грн. 39 коп.; Виробничі запаси - 37 872 378 грн. 80 коп.; Напівфабрикати - 534 976 грн. 23 коп.; Грошові документи - 830 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 70-85)

Згідно протоколу огляду від 17.05.2022 року, оглянуто відеозапис з назвою: /мовою оригіналу/ «В освобожденном от нацистов городе Счастье запустили енергоблок Луганской ТЭС», який опубліковано 07.05.2022 року, за участю ОСОБА_3 , голови т.зв. «лнр» ОСОБА_6 , ведучого, ОСОБА_9 та ряду працівників ТЕС, в ході якого відбувались події щодо запуску в м. Щастя енергоблоку Луганської ТЕС. (т. 2 а.с. 100-101)

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності від 31.05.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у розшук. (т. 2 а.с. 104-105)

Згідно висновку експерта №204 від 21.06.2022 року проведеної судово-психологічної експертизи, вбачається, що: 1. Процес мовлення ОСОБА_3 на відеозапису, має наступні психологічні властивості - очікуваність, впевненість, емоційну врівноваженість, не брехливість, фіксація на власній особистості, щоб скласти найкраще враження на представників окупаційної влади РФ. Змістовна сторона морально-комунікативної якості правдивості мовлення ОСОБА_3 сформована на трьох взаємопов?язаних компонентах: когнітивнітивному, мотиваційному та поведінковому. 2. ??З психологічної точки зору комунікативну діяльність ОСОБА_3 , у процесі дачі інтерв?ю журналісту на відео є прогнозованою із прийняттям обдуманих тверджень та рішень, демонстративною. 3. ???У поведінці ОСОБА_3 одним із основних чинників психологічної особливості є прийняття самостійного вираження власних думок на відео. 4. ???На ОСОБА_3 у відеозаписі відсутні ознаки здійснення на нього психологічного впливу з боку інших осіб - як тих, які присутні на відео, так і можливих осіб за кадром. Навпаки ОСОБА_3 із задоволенням та демонстративно доповідає окупантам про пророблену роботу разом із представником Луганської ТЕЦ. (т. 2 а.с. 128-130)

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в м. Києві від 16.06.2022 року, досудове розслідування кримінального провадження №0000188 від 10.05.2022 року зупинено. (т. 2 а.с. 131-132)

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в м. Києві від 03.08.2022 року, досудове розслідування кримінального провадження №0000188 від 10.05.2022 року відновлене. (т. 2 а.с. 133-134)

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000188 від 10.05.2022 року відносно ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 144)

Згідно листа ТОВ «ДТЕК Східенерго» від 23.08.2022 року та додатків до нього, вбачається, що виробничу діяльність ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» на своєму ВІДОКРЕМЛЕНОМУ ПІДРОЗДІЛІ «ЛУГАНСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» (далі - ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС), розташованому у м. Щастя Новоайдарського району Луганської області, здійснювало за допомогою: - експлуатації цілісного майнового комплексу Луганської ТЕС, який розташований за адресою: м. Щастя, вул. Гагаріна 1 «О», Новоайдарського району Луганської області (далі ЦМК Луганської ТЕС). - іншого майна, що не входить до складу ЦМК Луганської ТЕС. Стосовно кадрових рішень щодо ОСОБА_3 : 1) з 25.03.2022, як і з іншими працівниками ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС, з ОСОБА_3 призупинені трудові відносини (витяг з наказу ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» № 19 від 25.03.2022); 2) 08.04.2022 ОСОБА_3 звільнено з посади технічного директора ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» та з посади керівника Департаменту з управління виробництвом Служби головного інженера ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС (копії наказів ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» №№ 15/1, 15/2 від 08.04.2022). (т. 2 а.с. 150-187)

Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів НПУ та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Київської міської прокуратури від 22.08.2022 року, матеріали кримінального провадження №0000188 від 10.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та матеріали кримінального провадження №0000178 від 27.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, об`єднано в одне кримінальне провадження №0000188. Досудове розслідування доручити СУ ГУНП у м. Києві. (т. 2 а.с. 188-189)

Постановою прокурора відділу Луганської обласної прокуратури від 11.08.2022 року підслідність у кримінальному провадженні №0000178 від 27.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, визначена за слідчим управлінням ГУНП в м. Києві. (т. 2 а.с. 190-191)

Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч. 4 ст. 111-1 КК України за №0000178 від 27.05.2022 року. (т. 3 а.с. 69-70)

Згідно листа ТОВ «ДТЕК Східенерго» від 17.06.2022 року та додатків до нього, станом на 28.03.2022 року на балансі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ "ЛУГАНСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" ТОВ "ДТЕК СХІДЕНЕРГО" обліковувалось майно загальною балансовою вартістю 38 643 606,72 грн., що складається з: Основні засоби - 195 720 грн. 30 коп.; Нематеріальні активи - 39 701 грн. 39 коп.; Виробничі запаси - 37 872 378 грн. 80 коп.; Напівфабрикати - 534 976 грн. 23 коп.; Грошові документи - 830 грн. 00 коп. Власником ЦМК Луганської ТЕС є ТОВ «РЕМТЕХПОСТАВКА», на балансі якого цілісний майновий комплекс обліковується. За наявними даними від ТОВ «РЕМТЕХПОСТАВКА» загальна балансова вартість ЦМК Луганської ТЕС станом на 01.03.2022 року складає 1 079 344 182, 18 грн. (т. 3 а.с. 77-107)

Згідно особової картки громадянина України ОСОБА_3 , 17.12.1976 року, останній документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 02.08.2000 року виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області. (т. 3 а.с. 110)

Згідно протоколу огляду від 21.06.2022 року та додатку до нього, оглянуто публікацію з назвою: /мовою оригіналу/ «В освобожденном городе Счастье запустили Луганскую ТЭС», «РИА Новости», яку опубліковано 07.05.2022 року, за участю ОСОБА_3 , голови т.зв. «лнр» ОСОБА_6 , та ряду працівників ТЕС, в ході якого відбувались події щодо запуску в м. Щастя енергоблоку Луганської ТЕС. (т. 3 а.с. 112-122)

Згідно протоколу огляду від 22.06.2022 року та додатку до нього, оглянуто публікацію з назвою: /мовою оригіналу/ «Журналист «Известий» показал момент запуска Луганской ТЭС в Счастье» «РЕН ТВ», яку опубліковано 07.05.2022 року, де мається відеозапис, у відрізку часу з 0 хв. 45 сек. по 1 хв. 16 сек. В кадрі з`являється чоловік, підписаний редакційним написом, як /мовою оригіналу/ « ОСОБА_10 Директор Луганской ТЭС». (т. 3 а.с. 123-137)

Згідно протоколу огляду від 23.06.2022 року та додатку до нього, оглянуто публікацію в соціальній мережі «Instagram» з репортажем 1-го каналу РФ, де мається відеоматеріал у відрізку часу якого з 0 хв. 37 сек. По 0 хв. 48 сек. У кадрі з`являється чоловік, підписаний редакційним написом, як /мовою оригіналу/ « ОСОБА_10 Директор Луганской ТЭС». (т. 3 а.с. 138-142)

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колабораційна діяльність (ст. 111-1 КК України) - це злочин проти основ національної безпеки України. Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень характеризується прямим або непрямим умислом.

Державою-агресором за загальним визначенням є країна, яка першою застосовує збройну силу проти іншої країни, тобто тим самим вчиняє агресію.

Державою-агресором може бути визнана не лише одна країна, а група країн, в т.ч. пов`язаних між собою угодами про військову допомогу.

При кваліфікації злочинів за ст.111-1 КК України державою-агресором наразі вважається РФ. При цьому враховуються, зокрема, постанова Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022.

У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення - тимчасово окупована територія України.

Матеріальні ресурси - це складова частина економічних ресурсів (у матеріально-речовій формі), які використовують для досягнення конкретних економічних цілей. У широкому розумінні поняттям «ресурси» позначають певний запас або сукупність засобів, що дозволяють за допомогою визначених трансформацій (економічних процесів) досягнути бажаного результату (задоволення потреб людини і суспільства). Матеріальні ресурси - основа життєдіяльності людини та суспільства, зокрема здійснення виробничої діяльності. Вони є одним із основних елементів виробничого потенціалу, необхідною основою для виробництва продукції, надання послуг, виконання робіт.

Під категорію провадження господарської діяльності у взаємодії з незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, потрапляє будь-яке постачання товару, виконання робіт, надання послуг таким органам влади (окупаційній адміністрації) або державі-агресору.

Відповідно до п. 4 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», збройні формування російської федерації - регулярні з`єднання і підрозділи, підпорядковані міністерству оборони російської федерації, підрозділи та спеціальні формування, підпорядковані іншим силовим відомствам російської федерації, їхні радники, інструктори та іррегулярні незаконні збройні формування, озброєні банди та групи найманців, створені, підпорядковані, керовані та фінансовані російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України. Отже, збройні формування держави-агресора - рф - включають в себе також і незаконні збройні формування, створені на тимчасово окупованій території України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить їх достовірними, допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та в повній мірі поза розумним сумнівом доводять факт того, що ОСОБА_3 , який не раніше 28.03.2022 року та не пізніше 07.05.2022 року передав окупаційній владі цілісно-майновий комплекс Луганської ТЕС, та зайнявши посаду директора Луганської ТЕС, яка перебувала під контролем т.зв. «ЛНР», тобто незаконного збройного та воєнізованого формування, створеного на тимчасово окупованій території, а також збройних та воєнізованих формувань держави-агресора - РФ, ОСОБА_3 забезпечив роботу Луганської ТЕС як т.зв. Державного унітарного підприємства Луганської Народної Республіки «Республіканська мережева компанія» Луганська теплова електрична станція Міністерства палива, енергетики і вугільної промисловості Луганської Народної Республіки, тим самим почав провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-arpecopa. А також, ОСОБА_3 передав матеріальні ресурси незаконним збройним та воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, збройним та воєнізованим формуванням держави-агресора.

У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК.

Втім, ОСОБА_3 маючи відповідну освіту, фахові знання, досвід роботи, оскільки до початку квітня 2022 року обіймав посаду керівника Департаменту з управління виробництвом Служби головного інженера ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС, діяв умисно щодо початку провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, та щодо передачі матеріальних ресурсів цим суб`єктам, усвідомлюючи заборону знаходитися на території ТЕС, згідно наказу від 01.03.2022 № 18 ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» щодо тимчасового призупинення виробничої діяльності ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС, що мало наслідком неможливість провадження будь-якої діяльності, у тому числі виробничої діяльності на території ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС з використанням обладнання ТЕС, чим своїми діями проігнорував приписи наказів Товариства, та за допомогою виробничих потужностей Луганської ТЕС почав провадження господарської діяльності на тимчасово окупованій території у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади, створеними на цій території.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлював факт відкритої російської агресії проти України, яка розпочалась 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, що вказує на характер, послідовність та тривалість його дій.

Відтак, його діяння спрямоване на заподіяння шкоди основам національної безпеки України, і сам факт вчинення таких дій свідчить про ступінь суспільної небезпечності діяння, притаманний таким злочинам.

А тому, вказані обставини доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_3 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими та недостовірними. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Вищевказані показання свідків та письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , суд вважає, що обвинувачений винний в передачі матеріальних ресурсів незаконним збройним та воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, збройним та воєнізованим формуванням держави-агресора, а також в провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, та його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини кримінального правопорушення, тяжкість його наслідків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 111-1 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, а також особи обвинуваченого, який раніше не судимий.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, з урахуванням ст.. 337 КПК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 свідчить про неможливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 неможливе без його ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 4 ст.111-1 КК України.

За таких обставин суд вважає, що призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Виходячи з цього, суд приймає рішення про призначення ОСОБА_3 , додаткового покарання яке є обов?язковим у санкції статті, у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади і державного управління, органах місцевого самоврядування, та посади пов?язані з виконанням організаційно-розпорядчих та/або адміністративно-господарських функцій в органах, що надають публічні послуги.

При прийнятті рішення суд також враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

В даному випадку буде справедливим та співмірним покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить певний період часу у майбутньому бути представником державної влади в Україні.

Крім того, санкцією ч. 4 ст.111-1 КК України передбачено таке додаткове покарання як конфіскація майна.

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин проти основ національної безпеки України, тому суд вважає за необхідне призначити останньому покарання з конфіскацією майна, яке належить йому на праві приватної власності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки шість місяців з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і державного управління, органах місцевого самоврядування, та посади пов?язані з виконанням організаційно-розпорядчих та/або адміністративно-господарських функцій в органах, що надають публічні послуги на строк 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Строк додаткового покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Копію вироку для вручення обвинуваченому видати захиснику.

Інформацію про ухвалення вироку розмістити у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду https://trm.dp.court.gov.ua/sud0440/.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1