Справа № 455/1186/24
Провадження № 1-кп/455/89/2025
ВИРОК

Іменем України

19 лютого 2025 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Старий Самбір об`єднане кримінальне провадження за № 0000162, №0000307 та №0000309 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Тисовиця Старосамбірського району Львівської області, жительки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з професійно - технічною освітою, не заміжньої, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, 390-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства щодо своєї матері - ОСОБА_5 , із якою вона спільно проживає, пов`язана спільним побутом і має взаємні права та обов`язки, постановами Старосамбірського районного суду Львівської області від 04.07.2023 та 11.03.2024, вчинила умисний злочин проти життя та здоров`я особи, а саме: ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, 12.06.2023 та 06.02.2024, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань на ґрунті неприязних відносин, вчиняла психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , яке виразилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, чим принижувала її честь і гідність та завдала шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 , за що ОСОБА_4 було визнано винною за вчинення домашнього насильства за ст.173-2 КУпАП, відповідно до постанов Старосамбірського районного суду Львівської області від 04.07.2023 та 11.03.2024.

Продовжуючи свої систематичні протиправні дії, умисно, 26.03.2024 приблизно о 11.00год., ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю проживання, в АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її адресу, приниженні, та призвело до психологічних страждань ОСОБА_5 , а також викликають у потерпілої тривогу, стрес, депресію, неминуче почуття страху, що руйнує життя жінки і впливає на її психоемоційний стан, зниження самооцінки та самореалізації.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої систематичні протиправні дії, умисно, 01.04.2024 приблизно о 12.10год., перебуваючи по місцю проживання, в АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її адресу, приниженні, та призвело до психологічних страждань ОСОБА_5 , а також викликають у потерпілої тривогу, стрес, депресію, неминуче почуття страху, що руйнує життя жінки і впливає на її психоемоційний стан, зниження самооцінки та самореалізації.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої систематичні протиправні дії, умисно, 02.04.2024 приблизно о 13.00год., перебуваючи по місцю проживання, в АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її адресу, приниженні, та призвело до психологічних страждань ОСОБА_5 , а також викликають у потерпілої тривогу, стрес, депресію, неминуче почуття страху, що руйнує життя жінки і впливає на її психоемоційний стан, зниження самооцінки та самореалізації.

Крім цього, ОСОБА_4 продовжуючи свої систематичні протиправні дії, умисно, 03.04.2024 приблизно о 14.10 год., перебуваючи по місцю проживання, в АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її адресу, приниженні, та призвело до психологічних страждань ОСОБА_5 , а також викликають у потерпілої тривогу, стрес, депресію, неминуче почуття страху, що руйнує життя жінки і впливає на її психоемоційний стан, зниження самооцінки та самореалізації.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої систематичні протиправні дії, 03.06.2024 о 12.30год, перебуваючи по місцю проживання у стані алкогольного сп`яніння, що за вищевказаною адресою, вчинила відносно своєї матері - ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, психологічне насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозах фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_5 , а саме викликають у потерпілої тривогу, стрес, депресію, неминуче почуття страху, що руйнує життя жінки і впливає на її психоемоційний стан, зниження самооцінки та самореалізації.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої систематичні протиправні дії, умисно та безпричинно, 05.06.2024 приблизно о 15:10 год., перебуваючи по місцю проживання, в АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у висловлюваннях нецензурною лайкою та погрозах в її адресу, приниженні, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_5 , а саме викликають у потерпілої тривогу, стрес, депресію, неминуче почуття страху, що руйнує життя жінки і впливає на її психоемоційний стан, зниження самооцінки та самореалізації.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої систематичні протиправні дії, умисно та безпричинно, 07.06.2024 року о 12:56 год., перебуваючи по місцю проживання, в АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її адресу, приниженні, та призвело до психологічних страждань ОСОБА_5 , а саме викликають у потерпілої тривогу, стрес, депресію, неминуче почуття страху, що руйнує життя жінки і впливає на її психоемоційний стан, зниження самооцінки та самореалізації.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої систематичні протиправні дії, умисно та безпричинно, 10.06.2024 року о 14:40 год., перебуваючи по місцю проживання, в АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її адресу, приниженні, та призвело до психологічних страждань ОСОБА_5 , а саме викликають у потерпілої тривогу, стрес, депресію, неминуче почуття страху, що руйнує життя жінки і впливає на її психоемоційний стан, зниження самооцінки та самореалізації.

Такими своїми діями ОСОБА_4 вчинила домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

Крім того, судом визнано доведеним, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 березня 2024 року, було видано обмежувальний припис терміном на три місяці щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження її прав та покладено на неї обов`язки, а саме: заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , заборонено наближатись на відстань менше 200 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_5 - АДРЕСА_1 ; заборонено вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_5 та контактувати з нею через інші засоби зв`язку. ОСОБА_4 , будучи ознайомленою із вимогами обмежувального припису, 03.06.2024 року, близько 12.13 годин, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду їй заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 зайшла всередину вищевказаного будинковолодіння, де залишилася проживати, тим самим умисно не виконала обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 березня 2024 року.

В подальшому, ОСОБА_4 будучи раніше ознайомленою із вимогами обмежувального припису, 05.06.2024 року, близько 15:10 годин, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду їй заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 зайшла всередину вищевказаного будинковолодіння, де залишилася проживати, тим самим умисно не виконала обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 березня 2024року.

В подальшому, ОСОБА_4 будучи раніше ознайомленою із вимогами обмежувального припису, 07.06.2024 року, близько 14:46 години, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду їй заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зайшла всередину вищевказаного будинковолодіння, де залишилася проживати, тим самим умисно не виконала обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 березня 2024 року.

В подальшому, ОСОБА_4 будучи раніше ознайомленою із вимогами обмежувального припису, 10.06.2024 року, близько 14:30 годин, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду їй заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зайшла всередину вищевказаного будинковолодіння, де залишилася проживати, тим самим умисно не виконала обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 березня 2024 року.

Такими своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України, тобто умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала повністю та підтвердила обставини викладені в обвинувальних актах. Зазначила, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого їй обвинувачення, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 показала, що вона проживає в АДРЕСА_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 за вчинення домашнього насильства відносно якої вона притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. В подальшому, неодноразово, у зазначені в обвинувальних актах дні, перебуваючи вдома за вищевказаною адресою, між нею та її матір`ю ОСОБА_4 відбувалися сварки та суперечки, під час яких мали місце образи, погрози, висловлювання нецензурною лайкою в сторону матері. Крім того, їй було відомо, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11.10.2023 року, було видано обмежувальний припис щодо неї, який вона порушила. У вчиненому щиро розкаюється. Просить суд суворо її не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд кримінальне провадження розглядати у її відсутності, та зазначає, що з обвинуваченою вони помирилися, просить суд обвинувачену суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала повністю, вона та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальних актах, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

За таких обставин, суд знаходить винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що її дії вірно кваліфіковано за ст.126-1 КК України, оскільки вона своїми діями вчинила домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи., а також за ст.390-1 КК України як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнається її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах (за ст.390-1 КК України).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами , покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом враховується, що обвинувачена вчинила кримінальні правопорушення, які відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст.12 КК України є кримінальним проступком (ст.390-1 КК України) та нетяжким злочином (ст.126-1 КК України).

Також судом враховуються дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , зокрема те, що обвинувачена на час вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень була не судима, також береться до уваги її сімейний та матеріальний стан, зокрема, те, що вона офіційно не працевлаштована, посередньо характеризується за місцем свого проживання, також враховується її стан здоров`я, зокрема те, що обвинувачена є працездатною (інвалідності не встановлено), під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Крім того, суд враховує обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах та щодо особи похилого віку.

Що стосується питання осудності обвинуваченої ОСОБА_4 то суд керується тим, що її поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення вона надавала послідовно та змістовно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а тому на стійке переконання суду обвинувачена є осудною особою.

Також, при призначені покарання суд враховує позицію прокурора, який в судовому засіданні просив призначити покарання для обвинуваченої у виді пробаційного нагляду та думку потерпілої, яка у своїй заяві зазначила, що помирилася з обвинуваченою та просила суд обвинувачену суворо не карати.

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе шляхом застосування до неї покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції ст.126-1, 390-1 КК України, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України, що на думку суду у даному конкретному випадку не є надмірним за видом та розміром, є виваженим і відповідає принципам призначення покарання й меті покарання, та водночас є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами.

При цьому, за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами ч.1 ст.70 КК України, обвинуваченій ОСОБА_4 , з урахуванням її особи та обставин кримінальних правопорушень, слід визначити покарання застосувавши принцип часткового складання призначених покарань.

Підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 ст.69,75 КК України, суд не вбачає.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.06.2024 ОСОБА_4 була засуджена за ст.390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Відповідно до листа Самбірського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області №1094/36/21/1-24 від 23.10.2024, відомо, що ОСОБА_4 , яка засуджена вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.06.2024 за ст..390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, перебуває на обліку Самбірського районного сектору №1 філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області у зв`язку із відбуванням покарання у виді пробаційного нагляду. Строк покарання у виді пробаційного нагляду рахується з моменту постановки на облік, а саме з 07.08.2024 по 07.08.2025.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_4 вчинила вищевказані кримінальні правопорушення у період часу з 26.03.2024 по 10.06.2024, тобто до ухвалення вироку Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.06.2024 та до відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснення, що містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, слід враховувати, крім даних про особу й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності.

Відтак, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, та їх кількість, дані про особу обвинуваченої, суд вважає, що у даному випадку при визначенні ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень доцільно застосувати принцип часткового складання призначених покарань.

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_4 необхідно призначити відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.06.2024, зарахувавши у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, частково відбуте нею покарання у виді пробаційного нагляду за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.06.2024.

Згідно ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів з покладенням відповідних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 обмежувальних заходів в порядку ст.91-1 КК України, суд враховує вищенаведені встановлені судом обставини в сукупності, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, які пом`якшують покарання, призначення судом обвинуваченій покарання у виді пробаційного нагляду та покладення на неї обов`язків, передбачених ст.59-1 КК, а також суд виходить з мети застосування означених заходів (лише в інтересах потерпілого від домашнього насильства) та ураховує з цього приводу думку потерпілої, яка у своїй заяві зазначила, що примирилася з обвинуваченою та просила таку суворо не карати, а тому суд вважає за недоцільне застосовувати до обвинуваченої ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ч.1 ст. 91-1 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався. Підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.349,368-371, 373-376 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, 390-1 КК України та призначити їй покарання:

- за ст.126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ст.390-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.06.2024, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України в строк остаточно призначеного ОСОБА_4 покарання, зарахувати покарання, відбуте нею частково за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.06.2024 у виді пробаційного нагляду з 07.08.2024 по день ухвалення даного вироку, тобто по 19.02.2025.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: чотири CD-R диски «Verbatim» із відеозаписами, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1