Справа № 487/237/25
Провадження № 1-кс/487/917/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , в присутності прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білозерка Херсонського району Херсонської області, українця, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України

встановив:

15.01.2024 слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що другим СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001588 від 19.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

15.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив про його задоволення.

Захисник у судовому засідання заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на не доведення прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того вказав, що з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло майже два роки, його підзахисний не переховувався від органу досудового розслідування, нікуди з м. Херсона не переїжджав.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисника, крім того зазначив, що вимушено працював в правоохоронних органах на тимчасово окупованій території України у м. Херсоні, оскільки має сім`ю та, на той час, вагітну дружину, яких потрібно було утримувати, іншої роботи не було.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що другим СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001588 від 19.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з метою встановлення і зміцнення окупаційної влади на територіях населених пунктів Херсонської області, у тому числі м. Херсон контролювались та утримувались російськими військами, представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Херсонської області були сформовані підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній економічній чи інформаційній безпеці України.

Одним із таких силових блоків, створеного на території Херсонської міської територіальної громади, зокрема м. Херсону, є так звана «Исправительная колония (№ 90)» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» з виконанням відповідних правоохоронних функцій, в підпорядкуванні окупаційної адміністрації російської федерації.

Водночас ОСОБА_8 як громадянин України, який згідно із ст. 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних силах України, інших утворених відповідно до Законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання російською федерацію частини території України, а саме м. Херсону, вирішив зайняти посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , в порушення вимог ст. 1, 2, 17, 19, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», у червні 2022 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, з власної ініціативи, добровільно зайняв посаду «старший инструктор-кинолог» у незаконному правоохоронному органі «Исправительная колония (№ 90)» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области», створеному на тимчасово окупованій території України у м. Херсоні.

15.01.2025 слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі в порядку ст. 615 КПК України затримано ОСОБА_4 .

15.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду документів наданих представником ДУ «Північна виправна колонія (№ 90); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 .

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Фактичні дані, які містяться у наданих органом досудового розслідування доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того прокурор у судовому засіданні як на підставу застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилався на існування ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років, усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, у подальшому його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч. 7 ст. 111-1 КК України, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі; підозрюваний раніше обіймав посаду у правоохоронному органі ДУ «Північна виправна колонія (№ 90) та перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, здійснювати вплив свідків, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками чи підозрюваними у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину; підозрюваний, перебуваючи на волі, за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, знищити документи, які вказують на вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, чим може перешкодити встановленню істини по справі, знищити не вилучені матеріали, речові докази; дії підозрюваного під час вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, свідчать про наявність ризику повторного вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення. Крім того підозрюваний добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, що свідчать про те, що підозрюваний в подальшому вчинить аналогічне кримінальне правопорушення, проти основ національної безпеки.

При цьому слідчий суддя доходить до переконання про не доведення прокурором ризиків, передбачених п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки аргументи, наведені в клопотанні, не дають можливості встановити, на підставі яких доказів сторона обвинувачення стверджує, що підозрюваний, будучи раніше не судимим, може вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити чи сховати будь-яку з речей та документів та перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином.

При цьому, що стосується інших ризиків, слідчий суддя доходить до переконання про доведення їх існування прокурором.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має зареєстроване місце проживання, вчинив кримінальне правопорушення під час дії воєнного стану.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, враховуючи обставини справи, а також те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин проти основ національної безпеки України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою до 15.03.2025 року.

Ухвала діє до 15.03.2025 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1