Справа № 304/1477/24 Провадження № 1-кс/304/1/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , детектива ОСОБА_5 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах скаржника ОСОБА_3 , на бездіяльність детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_5 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений кримінальним процесуальним законом строк,

У С Т А Н О В И Л А:

До слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області в порядку ст. 303 КПК України надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах скаржника ОСОБА_3 , на бездіяльність детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_5 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений кримінальним процесуальним законом строк, в якій просить зобов`язати детектива повторно розглянути її клопотання, подане 23 грудня 2024 року в інтересах ОСОБА_3 , і прийняти у кримінальному провадженні № 0000004, внесеному в ЄРДР 20.01.2024, відповідне рішення у спосіб, визначений ч. 2 ст. 220 КПК України; ініціювати запит (доручення) в цьому кримінальному провадженні у рамках міжнародної правової допомоги про виклик особи, яка перебуває за межами України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця фактичного перебування за кордоном: АДРЕСА_1 , для вручення йому письмового повідомлення про підозру та направити такий компетентному органу іноземної держави не пізніше шістдесяти діб до дати явки особи або в інший строк, передбачений міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Скаргу мотивує тим, що ТУ БЕБ у Закарпатській області, зокрема, детективом ОСОБА_5 , здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000004 від 20 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 199 КК України. Вказує, що статус ОСОБА_3 та його представника, як і обсяг прав та обов`язків, в цьому кримінальному провадженні до 21.12.2024 був визначений та врегульований нормами ст. 64-2 КПК України. Будь-яких інших процесуальних статусів та якостей ОСОБА_3 до 21.12.2024 і на дату подання скарги не мав і жодних процесуальних рішень з цього приводу не отримував, такі йому у спосіб, визначений чинним КПК України, не направлялись. Відтак, будь-яких процесуальних обов`язків на ОСОБА_3 , які б обмежували його конституційне право на свободу пересування, не покладались і наразі не покладено.

Також указує, що 21.12.2024 на адресу, за якою фактично проживає ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), слідчим доставлено повістку про виклик на 14.00 год 23.12.2024 до детектива ТУ БЕБ в Закарпатській області ОСОБА_5 для вручення повідомлення про підозру у вище вказаному кримінальному провадженні. Однак повістку належним чином вручено особисто ОСОБА_3 не було, оскільки останній ще 16.06.2024 виїхав за кордон у Чеську Республіку. При цьому зазначає, що орган досудового розслідування про факт виїзду ОСОБА_3 за кордон і про його подальше постійне фактичне перебування там був достеменно обізнаний, про що свідчать наявні в матеріалах кримінального провадження відомості, отримані слідчим з органів Держприкордонслужби.

Адвокат ОСОБА_4 , маючи належним чином підтверджені повноваження на представництво інтересів ОСОБА_3 , в тому числі і в рамках кримінального провадження № 0000004, 23.12.2024 подала слідчому ОСОБА_5 клопотання, в якому останнього повідомлено про факт постійного перебування ОСОБА_3 за кордоном з червня 2024 року. Також у клопотання міститься прохання: на виконання вимог ст. ст. 111, 135, 278, 566 КПК України у зв`язку з не набуттям ОСОБА_3 статусу підозрюваного, з метою недопущення порушення будь-яких прав та законних інтересів останнього, ініціювати запит (доручення) у рамках міжнародної правової допомоги про виклик особи, яка перебуває за межами України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для вручення йому письмового повідомлення про підозру та направити такий компетентному органу іноземної держави не пізніше шістдесяти діб до дати явки особи або в інший строк, передбачений міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; до моменту виконання в межах міжнародного співробітництва відповідних процесуальних дій та отримання ОСОБА_3 відповідного процесуального статусу в межах кримінального провадження № 0000004 від 20 січня 2024 року не проводити жодних слідчих і процесуальних дій. Також вказаним клопотанням повідомлено слідчого про те, що ОСОБА_3 не має наміру переховуватись від досудового розслідування, слідства та суду, на підтвердження чого було надано відповідні відомості про наявність у нього зареєстрованого електронного кабінету в системі «Електронний суд» та взято на себе зобов`язання надати відомості щодо фактичного місця проживання ОСОБА_3 за кордоном і відповідних засобів зв`язку із ним протягом доби.

Адвокат також зазначає, що 24.12.2024 за згодою слідчого ОСОБА_5 за допомогою месенджера WhatsApp останньому було надано відомості про правовий статус ОСОБА_3 за кордоном (фотокопія сторінки його закордонного паспорту з відповідною візою Чеської Республіки) та поштову адресу його фактичного місця перебування за кордоном. Однак, того ж дня на електронну поштову скриньку адвоката надійшла відповідь слідчого ОСОБА_5 , в якій вказано, що зазначене клопотання адвоката розглянуто, ОСОБА_3 в порядку ст. 135 КПК України направлено повістку про виклик для вручення йому повідомлення про підозру, однак останній не з`явився та не повідомив поважні причини свого неприбуття, перелік яких визначений ст. 138 КПК України. Одночасно з цим, як зазначив слідчий у своїй відповіді, факт тимчасової відсутності ОСОБА_3 за адресою проживання або перебування його за межами України не обмежує та не позбавляє його права прибути на виклик до слідчого.

Ініціатор скарги вважає, що склавши саме таку відповідь на її клопотання з вище наведеним змістом, слідчий допустив бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

На підставі викладеного просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримала у повному обсязі та просила таку задовольнити, посилаючись на викладені у ній обставини. При цьому звернула увагу слідчого судді, що нею допущено описку в прохальній частині скарги, зокрема, вказано ст. 136 КПК України, замістить правильної 135 КПК України.

Детектив ОСОБА_5 у судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі, оскільки така є необґрунтованою. Зазначив, що ним здійснено всі можливі заходи, передбачені КПК України, для вручення повідомлення про підозру.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, дійшла до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

З огляду на те, що скарга надійшла до суду 06 січня 2025 року та зважаючи, що станом на день звернення до суду з скаргою і на момент її розгляду кримінальне провадження не закрито, обвинувальний акт до суду не направлено, відтак стороною захисту дотримано вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України щодо можливості оскарження бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У скарзі сторона захисту ставить питання про необхідність зобов`язати детектива повторно розглянути її клопотання, подане 23 грудня 2024 року в інтересах ОСОБА_3 , і прийняти у кримінальному провадженні № 0000004, внесеному в ЄРДР 20.01.2024, відповідне рішення у спосіб, визначений ч. 2 ст. 220 КПК України, а також ініціювати запит (доручення) в цьому кримінальному провадженні у рамках міжнародної правової допомоги про виклик особи, яка перебуває за межами України, ОСОБА_3 для вручення йому письмового повідомлення про підозру та направити такий компетентному органу іноземної держави не пізніше шістдесяти діб до дати явки особи або в інший строк, передбачений міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Питання повідомлення особи про підозру врегульоване нормами глави 22 КПК України.

Так, чинні положення КПК України містять вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру (ст. 277 КПК України), випадки, за яких повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, (ч. 1 ст. 276 КПК України), порядок вручення письмового повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України).

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Аналізуючи зазначене положень КПК України дає підстави для висновку, що під час розгляду цієї скарги предметом перевірки слідчого судді є питання дотримання вимог щодо процесуального порядку вручення повідомлення про підозру.

Детективами Територіального управління БЕБ у Закарпатській області під процесуальним керівництвом прокурорів Закарпатської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 20 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України.

22 грудня 2024 року детективом Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_5 складено, а прокурором відділом Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Враховуючи те, що за місцем проживання ОСОБА_3 у АДРЕСА_2 , останньому не вдалося вручити повідомлення про підозру, у зв`язку з його відсутністю, стороною обвинувачення вжито заходів для вручення повідомлення про підозру ОСОБА_3 у спосіб, передбачений КПК України, а саме відповідно до положень ст. ст. 278, 111, 135 КПК України шляхом: надання такої законному представнику (бабі) ОСОБА_3 ОСОБА_7 , яку остання 23 грудня 2024 року отримала для передачі ОСОБА_3 ; надіслання ОСОБА_3 повідомлення про підозру поштою за відомим стороні обвинувачення на момент складання повідомлення про підозру місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ; надіслання із використанням програми обміну цифровими повідомленнями «Viber» на номер телефону ОСОБА_3 .

Підставами вважати, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 , є таким, який ОСОБА_3 використовував як місце проживання на території України, і тому міг отримати за вказаною адресою повідомлення про підозру, є відомості, наявні в матеріалах справи, зокрема, відомості з клопотання про вчинення процесуальних дій (ініціатором клопотання самостійно вказано цю адресу, як таку, за якою фактично проживає ОСОБА_3 ).

Також матеріалами скарги підтверджено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 користується мобільним додатком Viber, який встановлений на телефоні, оскільки згідно з скріншотів екрану телефону вбачається, що наявна відмітка про доставку повідомлень. При цьому, з огляду на положення ч. 1 ст. 135 КПК України, є можливим вручення повідомлення про підозру за допомогою телефону, однак відсутня вказівка щодо конкретного способу, в який у такому випадку може бути використаний засіб телефонного зв`язку, аби стверджувати про неможливість направлення повідомлення про підозру за допомогою вищенаведених додатків для передавання повідомлень.

Направлення повідомлення про підозру поштою за вказаним місцем проживання ОСОБА_3 на території України, а також за допомогою телефону у вищевказані способи, узгоджується із вимогами КПК України та відповідає положенням Закону.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшла висновку, що детективами БЕБ дотримані вимоги КПК України, оскільки органом досудового розслідування повідомлення про підозру ОСОБА_3 вручено у спосіб, визначений КПК України, а саме відповідно до положень ст. ст. 278, 111, ч. 2 ст. 135 КПК України.

Доводи сторони захисту, що вручення повідомлення про підозру має здійснюватися відповідно до вимог ч.7 ст.135, ч.1 ст.566 КПК України є безпідставними з огляду на те, що вказана норма передбачає порядок здійснення виклику особи, яка проживає за кордоном, тобто не має місця проживання в Україні.

При цьому, відповідно до інформації Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області за № 2101.4.1-985/2101.02-25 від 05 лютого 2025 року, з клопотанням щодо оформлення виїзду за кордон на постійне проживання ОСОБА_3 не звертався. Сам по собі його виїзд 16 червня 2024 року за межі України свідчить лише про тимчасове перебування за кордоном, і не свідчить про виїзд ОСОБА_3 на постійне місце проживання за кордон.

Частиною 7 ст. 135 КПК України передбачена можливість надіслання повідомлення про підозру особі, яка проживає за кордоном, а не яка тимчасово перебуває за кордоном.

На момент складання та підписання повідомлення про підозру, в органу досудового розслідування були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 виїхав за межі території України з метою постійного проживання за кордоном, тобто відсутні були й підстави для вручення йому повідомлення про підозру в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.

Отже, вручення повідомлення про підозру за відомим органу досудового розслідування місцем проживання ОСОБА_3 на території України у спосіб, визначений ч. 2 ст. 135 КПК України, є обґрунтованим та таким, що відповідає вище встановленим обставинам.

Стороною захисту не надано таких доказів, які б спростовували відповідний висновок.

Вказане дає підстави для висновку, що стороною обвинувачення вжито всіх можливих заходів для вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

При цьому, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42 та ст. 135 КПК України, можна дійти висновку, що дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складення такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин з усіх доступних для неї джерел, що і було здійснено детективом та підтверджується матеріалами скарги.

Крім того, Кримінальний процесуальний кодексу України не передбачає обов`язку і права детектива відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка тимчасово відсутня за місцем проживання. В свою чергу, органом досудового розслідування було вчинено всі можливі передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

Вжиття органом досудового розслідування заходів для вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, для підтвердження факту набуття ним статусу підозрюваного у кримінальному провадженні у цьому випадку є достатнім з урахуванням того, що у день складання та вручення повідомлення про підозру місцезнаходження його органом досудового розслідування не встановлено, що підтверджується матеріалами скарги, а отже до ОСОБА_3 застосовується третій випадок набуття особою статусу підозрюваного у кримінальному провадженні відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, оскільки ОСОБА_3 є особою, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено йому внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З огляду на вищевикладене, скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись 2, 9, 22, 303, 306-308, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні скарги відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 21 березня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1