ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9232/22

Провадження № 11-сс/820/117/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 0000178, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Шепетівка, Хмельницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваної у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1, 2 статті 307КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 від 09.05.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Окрім того, СУ ГУНП в Хмельницькій області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000117 від 18.03.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.311, ч.ч. 1, 2 ст.313, ч.ч. 1, 2, 3 ст.307 ч.1 ст.309 КК України.

09 травня 2022 постановою прокурора із матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000117 від 18.03.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263,ч. 3 ст. 311, ч.ч. 1, 2 ст. 313, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307 ч. 1 ст. 309 КК України, виділено матеріали досудового розслідування за фактом збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України щодо ОСОБА_7 , відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 від 09.05.2022.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки, з корисливих мотивів та мети, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів та психотропних речовин в Україні, вирішила збагатитися шляхом незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних та психотропних речовин на території міста Славута.

Так, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 08.04.2021, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, діючи умисно, придбала у невстановленої досудовим слідством особи з метою подальшого незаконного збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, яку умисно зберігала з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Після чого, 08.04.2021 під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут психотропних речовин, з метою власного збагачення, близько 16 години, перебуваючи в приміщенні магазину «Економ», що розташований за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Лісна, 3, за 350 гривень збула особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 порошкоподібну речовину білого кольору у поліетиленовому прозорому пакетику, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,0615 г.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, ОСОБА_7 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 15.09.2021, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, діючи умисно, повторно, придбала у невстановленої досудовим слідством особи з метою подальшого незаконного збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, а також психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, яку умисно зберігала з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Після чого, 15.09.2021 під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут наркотичних засобів, з метою власного збагачення діючи умисно, повторно, близько 13 годині 25 хвилини, перебуваючи в дворі будинку, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, збула особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 0,4095 г.

Окрім цього, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут наркотичних засобів та психотропних речовин ОСОБА_7 , повторно, того ж дня, близько 18 години 10 хвилин, перебуваючи поруч магазину «Дніпро-М», що розташований за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Козацька, 1, за 1400 гривень збула особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 паперовий згорток у якому знаходилась порошкоподібна речовину білого кольору у поліетиленовому прозорому пакетику, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,1023435 г., а також безоплатно збула особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 0,4770 г.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 24.11.2021, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, діючи умисно, повторно, придбала у невстановленої досудовим слідством особи з метою подальшого незаконного збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, яку умисно зберігала з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Після чого, 24.11.2021 під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут психотропних речовин, з метою власного збагачення, повторно, близько 17 години 52 хвилин, перебуваючи в приміщенні продуктового магазину «Орбіта», що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Плотиче, 128а, за 400 гривень збула особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 прозорий полімерний зіп-пакет в якому знаходяться: два прозорих полімерних зіп-пакета із речовиною у вигляді кристалів сірого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,11418 г. та 0,1411 г.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу та психотропної речовини, вчиненому повторно, ОСОБА_7 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

24 березня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 статті 307 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1-3, 5 ч.1 ст.177КПК України, а тому 24.03.2022 ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення грошової застави в розмірі 49620 грн., у разі внесення якої на ОСОБА_7 покладаються обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

28 березня 2022 було внесено грошову заставу в розмірі 49620 грн., а ОСОБА_7 звільнено з під варти та роз`яснено вимоги ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 24.03.2022 щодо покладених на неї обов`язків.

Однак, ОСОБА_7 , після внесення необхідної суми застави, будучи добре ознайомленою із її обов`язками, на зберігання у відповідний орган свій паспорт для виїзду за межі України не здала, натомість, відповідно до інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації ДПС України, ОСОБА_7 , 18.04.2022 о 04 год. 48 хв., перетнула державний кордон України через пункт перетину «Ягодин», ділянка кордону польська, на автомобілі із реєстраційним номером НОМЕР_1 та назад не поверталась, тим самим порушила обов`язки, які були на неї покладені.

Постановлю заступника керівника обласної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців тобто до 24.06.2022.

10 травня 2022 відповідно до ч.2 ст. 281 КПК України, ОСОБА_7 оголошену в міжнародний розшук, про що винесено відповідну постанову, а 20.05.2022 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27.07.2022 підозрюваній ОСОБА_7 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ч.6 ст.193 КПК України.

Перебуваючи у міжнародному розшуку 02.10.2024 ОСОБА_7 затримана на території Республіки Польща та компетентним органом цієї країни прийнято рішення про її видачу (екстрадицію) в Україну для притягнення до кримінальної відповідальності та 06 лютого 2024 відбулась передача ОСОБА_7 правоохоронним органам України.

Постановою слідчого ВР ОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 від 06.02.2025 досудове розслідування у вказаному провадженні відновлено.

06 лютого 2025 року слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з тих підстав, що підозрювана ОСОБА_7 свідомо порушила покладені на неї ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 24.03.2024 обов`язки, зокрема: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.02.2025 клопотання слідчого задоволено та ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10.03.2025 включно, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого2025 року про застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати їй запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Апелянт вказує, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , погоджене з прокурор, є неналежно обґрунтованим та таким, що не відповідає приписам п.6 ст. 184 КПК України.

Захисник стверджує, що слідчим та прокурором, як у зазначеному клопотанні, так і в ході розгляду клопотання слідчим суддею в суді, не наведено достатніх доводів для обґрунтування неможливості запобігти ризикам зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування щодо незастосування слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Крім того, зазначено, що в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, підозрювана ОСОБА_7 показала, що свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнає в повному обсязі і щиро розкаюється у вчиненому та просила врахувати, що раніше вона не судима, має родину та постійне місце проживання, на її утриманні перебуває малолітня донька, позитивно характеризується, була працевлаштована та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Також ОСОБА_7 дала показання, що немає намірів в подальшому переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на інших учасників процесу у кримінальному провадженні, а також немає намірів вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення у якому підозрюється.Свої неправомірні дії, у виді недотримання та невиконання нею обов`язків підозрюваної, що виразились у виїзді за межі державного кордону України, після внесення застави та звільнення з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», пояснила наявністю страху за життя малолітньої доньки, пов`язаного з обстрілами РФ у березні-квітні 2022 року, територій північних районів Хмельницької області, де вона на той час проживала.

Позиції учасників судового провадження

Підозрювана ОСОБА_7 та її захисник підтримали апеляційну скаргу, просили застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Крім того, захисник зазначив, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою є необґрунтованим та не доведено неможливості застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Порушення умов застави підозрюваною було викликане через масові обстріли з боку рф, що стало причиною її виїзду за межі території України, однак цей ризик на даний час можливо виключити шляхом здачі у відповідний орган свій паспорт для виїзду за кордон ОСОБА_11 .

Прокурор у судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваної є доцільним, оскільки інші запобіжні заходу не зможуть запобігти наявним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та забезпечити її належну процесуальну поведінку.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 оскаржує обґрунтованість застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та наявність ризиків для застосування саме такого виняткового запобіжного заходу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити перелічені вище дії. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 1, пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На підставі частини 3 статті 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосуваннязапобіжного заходу щодо підозрюваної відповідно до вимог статей 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини справи, вказані у клопотанні слідчого та додані до клопотання докази, і дійшов вмотивованого висновку, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 307 КК України, а також підтверджують існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, зазначених слідчим в клопотанні.

У колегії суддів не виникає сумнівів щодо висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, оскільки в матеріалах справи є об`єктивна інформація, що свідчить про те, що ОСОБА_7 могла вчинити інкриміноване правопорушення, що також не оскаржується стороною захисту, а тому на підставі статті 404 КПК України колегією суддів не перевіряється.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

У рішеннях по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства.

У рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства» Суд виснував, що «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Так, на переконання колегії суддів, рішення слідчого судді про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ухвалено з дотриманням зазначених вимог національного законодавства та з урахуванням практики ЄСПЛ.

Ухвалюючи рішення за клопотанням слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 (за ч.2 ст.307 КК - тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна),отже, опинившись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності остання може потенційно переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що інкриміноване підозрюваній кримінальне правопорушення вчинене останньою повторно, а після вчинення кримінального правопорушення та звільнення з під варти у зв`язку із внесенням грошової застави, підозрювана 18.04.2022 о 04 год. 48 хв., з метою уникнення кримінальної відповідальності за свої діяння, виїхала за межі України (пропускний пункт «Ягодин») до Республіки Польща, після чого на територію України не поверталась, тобто підозрювана порушила покладені на неї обов`язки у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виснував, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у вчиненні останньою кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 307 КК України, так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, а саме можливість ухилення підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків у кримінальному провадженні, а також продовження злочинної діяльності, які виправдовують застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не здатне запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Колегія суддів цілком погоджується з висновками слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається захисник (те, що підозрювана визнала свою вину, має малолітню дитину, постійне місце проживання та відсутність судимостей), не є безумовними підставами для зміни запобіжного заходу та обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки не спростовують та не зменшують наявних ризиків.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою щодо підозрюваної досліджувалися слідчим суддею та колегією суддів апеляційного суду, але не знайшли свого підтвердження. З огляду на сукупність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, з урахуванням обставин цього кримінального провадження, даних про особу підозрюваної, її попередню процесуальну поведінку, застосування до підозрюваної іншого, менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, не забезпечить належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти встановленим ризикам на цій стадії досудового розслідування.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що підозрювана була працевлаштована та позитивно характеризувалась, оскільки на підтвердження цих доводів жодних доказів стороною захисту не надано.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи захисникапро необґрунтованість незастосування слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу у виді застави, оскільки слідчим суддею зазначено, що із урахуванням обставин справи та особи підозрюваної, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбаченістаттями 177та178цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею та дійшов висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави у вказаному кримінальному провадженні як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому колегія суддів залишає без уваги доводи захисника щодо підстав для порушення ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків, а саме зміна місця перебування, через виникнення в неї страху за життя малолітньої дитини, пов`язаного з обстрілами рф у березні квітні 2022 року територій північних районів Хмельницької області, оскільки ОСОБА_7 самостійно залишила місце свого проживання та виїхала за межі території України, не повідомивши про зазначене органи досудового розслідування, розуміючи наслідки такого порушення, за відсутності намагань попередити про зміну свого місця перебування органи досудового розслідування, свідчить про свідоме нехтування ОСОБА_7 своїми обов`язками та бажання у такий спосіб переховуватися від органів досудового розслідування та/чи суду.

На переконання колегії суддів, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, постановленим згідно з нормами КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми відомостями, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на поточній стадії кримінального провадження, а висновок про неможливість застосування до підозрюваної ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є правильним, обмеження її права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним через неможливість у жодний інший спосіб запобігти її втечі та забезпечити належне виконання нею своїх процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні вимоги захисника підозрюваного є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2025 рокупро застосування до ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1, 2 статті 307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 березня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3