Справа № 467/143/25
Провадження № 1-в/467/55/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М.,

прокурора Жидика В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка подання начальника державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» Шамшури Д. про вирішення питання про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року за № 3886-1Х щодо засудженого

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Асбест Свердловської області Росії, засудженого вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 червня 2022 року ч.2 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі

В С Т А Н О В И В:

Начальник державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року за № 3886-1Х щодо засудженого ОСОБА_1 , мотивуючи своє клопотання тим, що засуджений відбуває покарання у державній установі «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» з 23 січня 2023 року згідно вирокуМаловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 червня 2022 року.09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року за № 3886-1Х. Нині викрадення чужого майна є кримінально караним, якщо його вартість становить понад два неоподаткованих мінімуми доходів громадян. Матеріальний збиток, спричинений засудженим згідно вироку суду не перевищує двох неоподаткованих мінімуми доходів громадян. Таким чином, дії засудженого підпадають під дію ч.2 ст. 51 КпАП України, а не під дію КК України.

Представник колонії у судове засідання не з`явився.

Засуджений у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Прокурор в судовому засіданні прохав на підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого від покарання, призначеного вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 червня 2022 року та від покарання, призначеного вироком Кропивницького апеляційного суду від 31 серпня 2021 року за ч.1 та ч.2 ст. 185 КК України.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Початок строку покарання: 31 серпня 2021 року. Кінець строку: 04 серпня 2026 року.

Вироком Кропивницького апеляційного суду від 31 серпня 2021 року ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалено строк відбування покарання рахувати з 31 серпня 2021 року, в строк відбуття покарання зараховано час перебування під вартою у період з 13 жовтня 2020 року по 09 грудня 2020 року.

Згідно вироку суду останній здійснив викрадення чужого майна 04 серпня 2019 року на суму 1216 грн., 17 серпня 2019 року на суму 1713 грн., 01 вересня 2020 року на суму 1606 грн. 89 к., 12 вересня 2020 року на суму 2486 грн. 94 к., 16 вересня 2020 року на суму 1453 грн. 40 к.

Крім того, вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 червня 2022 року ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 23 червня 2022 року, у строк відбутого покарання зараховано час перебування під вартою з 13 жовтня 2020 року по 09 грудня 2020 року та з 31 серпня 2021 року по 23 червня 2022 року.

Згідно вироку суду останній здійснив викрадення чужого майна 09 серпня 2021 року на суми 463 грн. 20 к. та 579 грн.

На час, до якого відносяться інкриміновані засудженому діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 року у 2019, 2020, 2021 роках на час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому діяння згідно вироків суду, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 192.1, 210.2, 227 грн. Якщо вартість викраденого майна перевищувала вказані суми, то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 року, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року, чинній з 09.08.2024 року, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст. 4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 1921 грн., 2102 грн., 2270 грн. на час, до якого відносяться інкриміновані засудженому діяння (2019- 2021 роки), кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад вказані суми - за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище) - за відповідною частиною статті 185 КК України.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст.ст. 5, 74 України, суд вважає необхідним звільнити засудженого від покарання, призначеного вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 червня 2022 року за ч.2 ст. 185 КК України, а також від покарання, призначеного вироком Кропивницького апеляційного суду від 31 серпня 2021 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України. Однак, оскільки у сукупність злочинів, за якими засуджений відбуває покарання по вироку Кропивницького апеляційного суду від 31 серпня 2021 року, входить ще і ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України, покарання по яким на день розгляду справи не відбуто, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 слід вважати засудженим за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 537-539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання начальника державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» Шамшури Д. про вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року за № 3886-1Х щодо засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити на підставі ч.2 ст. 74 КК України ОСОБА_1 , засудженого вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 червня 2022 року від покарання, призначеного вироком суду за ч.2 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 71 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Звільнити на підставі ч.2 ст. 74 КК України ОСОБА_1 , засудженого вироком Кропивницького апеляційного суду від 31 серпня 2021 року від покарання, призначеного вироком суду за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн. та за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_1 засудженим вироком Кропивницького апеляційного суду від 31 серпня 2021 року до покарання:

-за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,

-за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі,

-за ч.1 ст. 357 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі,

-за ч.3 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 72 КК України строк відбування покарання рахувати з 31 серпня 2021 року, в строк відбуття покарання зарахувати час перебування під вартою у період з 13 жовтня 2020 року по 09 грудня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Т.М.Кологрива