Справа №523/4674/25
Провадження №1-кс/523/1454/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з діслокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Одеської обласної прокуратури у кримінальному провадженні за № 0002395 від 25.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про накладення арешту на майно, вилученого в ході проведення обшуку,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2025 року до Суворовського районного суду надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , про арешт майна.

Згідно клопотання слідчого, досудовим розслідування встановлено що, ОСОБА_6 , будучи службовою особою правоохоронного органу, займаючи посаду заступника начальника сектору превенції Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, маючому спеціальне звання капітан поліції, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , що займає посаду начальника Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області маючи спеціальне звання майор поліції, у період з кінця листопада 2024 року по 27.03.2025, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, отримали від мешканця м. Одеси ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 45 166 гривень за невчинення в інтересах ОСОБА_7 дій з використанням наданого службового становища, а саме: за не притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за допущені порушення під час ведення господарської діяльності та невжиття заходів мобілізаційного характеру до найманих ОСОБА_7 працівників.

За даним фактом відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч.3 КК України 25.11.2024 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002395.

27.03.2025 року в період часу з 11 год. 36 хв. до 27.03.2025 року 13 год.07 хв. старшим слідчим в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24.03.2025 року проведено обшук за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 170А.

У ході проведення обшуку виявлено та вилучено: транспортний засіб марки BMW, модель 330і, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .

Вказаний транспортний засіб поміщено на спеціальний майданчик №6 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/1.

27.03.2025 року вищевказане майно постановою слідчого було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий у судовому засіданні просив задовольнити клопотання в повному обсязі, оскільки реальним власником транспортного засобу є ОСОБА_5 , у випадку визнання останнього винним у вчиненні кримінальногопрвопорушення, вказане майно підлягає конфіскації на підставі санкції ч.3 ст. 368 КК України.

Адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, просила відмовити в його задоволені, вказуючи на те, що клопотання не мотивоване, відповідно до копії протоколу обшуку, наданої підозрюваному ОСОБА_5 , під час проведення обшуку транспортний засіб не вилучався, однак в копії протоколу наданої до клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, яке направлено до суду, на 9 аркуші копії протоколу додано напис «Вилучено автомобіль марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1 », зазначене свідчить, що автомобіль марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1 не вилучався під час зазначеної слідчої дії та не підлягає арешту. Окрім цього враховуючи те що ОСОБА_5 не є власником вилученого транспортного засобу, а тільки його використовує, а власником є ОСОБА_8 яка в свою чергу звернулась до слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 з клопотанням про повернення вилученого транспортного засобу, однак досі відповіді не отримала. Тому накладення арешту на автомобіль буде порушувати право власності сторонньої особи, яка не є учасником даного кримінального провадження. Слідчий формально послався на ст. 98 КПК України та в клопотання про накладення арешту не зазначив яким саме ознакам визначеним ст. 98 КПК України відповідає вищевказане майно, а саме не зазначено, чи було вилучене під час обшуку майно знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи зберегли на собі його сліди, якщо так, то які саме містять інші відомості, також не зазначено як тимчасово вилучене майно може бути використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Наявність постанови про визнання речовим доказом не можу бути єдиною та безперечною підставою для арешту майна.

Вислухавши учасників провадження, вчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ОСОБА_5 27.03.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Санкцією ч.3 ст.368 КК України визначено можливість призначення покарання за інкримінований злочин у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 є користувачем вилученого транспортного засобу та відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, в зв`язку з чим та враховуючи підставу арешту, вважає, що такий має бути застосовано у спосіб заборони відчуження та розпорядження транспортного засобу марки BMW, модель 330і, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, в цілях запобігання можливості відчуження вищевказаного майна та забезпечення можливої конфіскації майна, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно підлягає конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з діслокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 частково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167-169, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з діслокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Накласти арешт, із забороною відчуження та розпорядження на майно, яке було вилучено 27.03.2025 року в ході санкціонованого обшуку, а саме:

- транспортний засіб марки BMW, модель 330і, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1