Провадження № 1-кс/947/2695/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001130 від 04.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Слідчим відділом Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області 04.10.2024 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснює група прокурорів Київської окружної прокуратури міста Одеси.

Процесуальне керівництво у якому здійснюється Київською окружною прокуратурою міста Одеси.

Так, державним реєстратором ОСОБА_9 на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_3 , 28.05.2019 здійснено державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 16,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Реєстрація за ОСОБА_3 права приватної власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , здійснена на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів № 46 від 15.02.1992, довідки ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» №213315 від 24.05.2019, технічного паспорту, серія та номер: бн, виданий 24.05.2019 ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» та рішення Одеської міської ради 2508-VІ від 21.12.2012.

Так, відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів, № 46 від 15.02.1992, відведено земельну ділянку, площею 300 кв.м. у строкове користування на умовах оренди по АДРЕСА_2 , (на теперішній час ОСОБА_10 ), під розвиток садівництва за рахунок земель містземзапаса громадянину ОСОБА_11 .

Згідно довідки ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» №213315 від 24.05.2019, проведено поточну технічну інвентаризацію за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Огренича, буд. 1/5 та встановлено, що об`єкти під літ. «А,Б,В,Г», побудовано до 05.08.1992 та не є самочинними.

Технічний паспорт, серія та номер: БН від 24.05.2019, видавник: ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», виданий на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , із загальною площею земельної ділянки 817 кв.м. та площею під забудовою 42 кв.м.

Рішення Одеської міської ради №2508-VI від 21.12.2012, яке також стало підставою для оформлення права власності на приватний будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , містить відомості про перейменування АДРЕСА_3 .

Так, відповідно до статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Проте, під час здійснення державної реєстрації на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , документи, передбачені ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» надані не були.

В подальшому, 13.10.2020 державним реєстратором ОСОБА_12 на підставі заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_3 , здійснено державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна, а саме: житлових будинків, площею 85,4 кв.м. кожен, за адресою: АДРЕСА_4 .

Реєстрація за ОСОБА_3 прав приватної власності на житлові будинки, що розташовані за адресою АДРЕСА_4 здійснена на підставі технічного паспорту, серія та номер: б/н, виданий 08.10.2020 ФОП « ОСОБА_13 », висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 21/23/26, виданий 08.10.2020, ФОП « ОСОБА_13 ».

В подальшому, 23.06.2022 державним реєстратором ОСОБА_14 на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_3 , здійснено державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 85,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки :40:032:0003.

Також, 24.06.2022 державним реєстратором ОСОБА_14 на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_3 , здійснено державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 85,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки :40:032:0003 та 02.07.2022 змінено на :40:032:0104.

Реєстрація за ОСОБА_3 прав приватної власності на житлові будинки, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки :40:032:0003 та будинок АДРЕСА_5 із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки :40:032:0104 здійснена на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 21/23/26, виданий 08.10.2020 ФОП « ОСОБА_13 » та технічного паспорту, серія та номер: TI01:9376-2187-7076-9124, виданий 22.02.2022, ЄДЕССБ.

В подальшому, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 09.08.2022 відчужено житловий будинок загальною площею 85,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці із кадастрового номеру :40:032:0104.

Крім того, ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 21.10.2023, відчужено житловий будинок загальною площею 85,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці із кадастрового номеру :40:032:0003.

Відповідно рішення слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2024 року, справа №947/33213/24, провадження №1-кс/947/14242/24 накладено арешт на наступне майно:

-Земельну ділянку із кадастровим номером :40:032:0003 згідно з відомостей Державного земельного кадастру інформація щодо форми власності та власника відсутня

-земельну ділянку із кадастровим номером :40:032:0104 згідно з відомостей Державного земельного кадастру інформація щодо форми власності та власника відсутня;

-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_15 ;

-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_16 .

Про те, через реєстратора накладено арешт лише на дві земельні ділянки та будинок АДРЕСА_1 , оскільки на момент реєстрації ухвали слідчого судді в реєстрі - власник будинку 1/5-А змінився, а саме 03.12.2024 року власником є ОСОБА_17 .

Крім цього, слідчим, в ході досудового розслідування кримінального провадження №0001130 встановлені тотожні ознаки кримінального правопорушення пов`язані із самовільним будівництвом на самовільно захопленій земельній ділянці в місті Одеса, на вулиці Миколи Огренича 1Ж та 1Є, власником яких є також ОСОБА_3 .

Щодо вищевказаного факту, слідчим внесені відомості до ЄРДР за №0000135 від 29.01.2025 року за ч. 3 ст. 197-1 КК України та 30.01.2025 року прокурором Київської окружної прокуратури матеріали к/п №0000135 та №0001130 об`єднані в одне провадження, оскільки власником всіх будівель був сам ОСОБА_3 .

Відомості до ЄРДР №№0000135 внесені на підставі того, що 22.12.2023 державним реєстратором ОСОБА_14 на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_3 , здійснено державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 90 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .

Надалі, на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 17.01.2023 року за №973/23, за адресою: АДРЕСА_6 де зазначено про можливість поділення об`єкту на два об`єкти за адресами 1Ж загальною площею 90 кв.м. та 1Є загальною площею 90 кв.м. відповідно.

28.02.2024 нерухоме майно, а саме: житлового будинку загальною площею 90 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_3 .

Знаючи про те, що здійснюється досудове розслідування, щодо самовільного здійснення будівництва житлових будинків на самовільно зайнятій земельній ділянці, сином ОСОБА_3 (за довіреністю) ОСОБА_5 укладено два договори щодо купівлі-продажу:

30.11.2024 року нерухоме майно, а саме: житлового будинку загальною площею 90 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі продажу зареєстровано за ОСОБА_18 .

31.01.2025 року нерухоме майно, а саме: житлового будинку загальною площею 90 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі продажу зареєстровано за ОСОБА_18 .

Відповідно відомостей, з УДАБК ОМР, повідомлення про початок будівелньих робіт від 16.01.2024 року №ОД21 та декларація про готовність об`єкту до експлуатації від 08.02.2024 №ОД79 за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Огренича 1Ж тобто будівництво було здійснено менш ніж за місяць, а сам висновок, щодо технічної можливості поділу об`єкта від 17.01.2023 року.

Враховуючи обставини, які були викладені під час допитів свідків, а саме двох покупців будинків, яким казали, що продавцем будинку є інша особа, а не ОСОБА_3 , а також те, що продаж будинку відбувався за 50000-60000 доларів США, про те згідно відомостей з договорів купівлі-продажу вартість об`єкта становить в районі 500000 гривень), всі особи які брали безпосередню участь при продажу будинків та були присутні під час укладання договору не надають показів або пояснюють це із поганою пам`яттю, тощо, що впливає на думку, що власник ОСОБА_3 є номінальним власником, при цьому на повістки слідчого не з`являється на допит.

Під час початку обшуку, сам ОСОБА_5 на вимогу співробітників поліції відкрити вхідні двері для проведення обшуку відмовився, оскільки його адвокат повідомила двері не відчиняти. По приїзду адвоката ОСОБА_19 , через 30 хвилин, двері ОСОБА_5 відчинив та розпочався обшук, про те у останнього було чимало часу для знищення чи спотворення речей та документів, які можливо використати в якості доказів у кримінальному провадженні.

В ході проведення обшуку ОСОБА_5 добровільно видав свій власний мобільний телефон марки Хiaomi, модель 23117RA68G, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 з сім: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який слідчим поверхнево оглянуто та одразу встановлено, що здійснювалося видалення відомостей про спілкування із контактами, під час оголошення обшуку ОСОБА_5 одразу дзвонив декілька разів дзвонив контакту « ОСОБА_20 » (якого покупцю будинку позиціонували як власника), тому мобільний телефон вилучений.

В ході обшуку виявлено та вилучено:

-мобільний телефон належний ОСОБА_21 , марки Redmi, імей1: НОМЕР_5 , імей2: НОМЕР_6 із сім: НОМЕР_7 ;

-планшет Mipad 4 PLUS;

-договір №7.3-527 від 01.10.2019 року, щодо квартири АДРЕСА_7 ;

-договір №7.3-528 від 01.10.2019 року, щодо квартири АДРЕСА_8 ;

-флеш-носій Transcend 4gb;

-жорсткий диск марки Apacerp/n AP500GAC601W-S із проводом, який не вмикається.

Також в ході обшуку встановлено, що ОСОБА_3 , чоловік літнього віку, який перебував у лежачому стані, в ході обшуку у останнього було запитано «чи будував він будинки?», на що ОСОБА_3 відповів: «у стройбате и на стройке».

12.02.2025 на підставі постанови слідчого вилучене майно визнано речовим доказом в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що вилучені в ході обшуку речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Представник ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на те, що вилучене майно не має відношення до кримінального провадження та не підтверджує вчинення кримінального правопорушення. Просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Представник ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 запереував проти задоволення клопотання слідчого, оскільки воно є необгрунтованим, а майно не є доказами у данному кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, проте від прокурора до суду надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, враховуючи думку представників власників майна та заяву прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України

Як вбачається з клопотання, під час початку обшуку ОСОБА_5 на вимогу співробітників поліції відкрити вхідні двері для проведення обшуку відмовився, оскільки його адвокат повідомила двері не відчиняти. По приїзду адвоката ОСОБА_19 , через 30 хвилин, двері ОСОБА_5 відчинив та розпочався обшук, проте у останнього було чимало часу для знищення чи спотворення речей та документів, які можливо використати в якості доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, в ході поверхневого огляду даного мобільного телефону слідчим було встановлено, що здійснювалося видалення відомостей про спілкування із контактами, під час оголошення обшуку ОСОБА_5 одразу дзвонив декілька разів дзвонив контакту « ОСОБА_20 » (якого покупцю будинку позиціонували як власника). Слідчий суддя зазначає, що вказане підтверджується долученою до клопотання копією протоколу огляду мобільного телефону від 12.02.2025.

Так чином, слідчий суддя враховує доводи слідчого у клопотанні та приходить до переконання з приводу того, що вилучений мобільний телефон ОСОБА_5 може містити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-караних дій, у тому числі й зв`язків власника такого технічного пристрою з іншими, ймовірно причетними до вчинення кримінальних правопорушень, особами.

Крім того, відносно вилученого майна слідчий суддя приходить до переконання, що вочевидь наразі існує необхідність в його додатковому дослідженні, у тому числі експертом/спеціалістом на предмет видалення даних та їх змісту. Результати проведення огляду/експертного досліддження такого технічного пристрою можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити або спростувати робочу наразі версію сторони обвинувачення.

У зв`язку з чим, таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 12.02.2025, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що решта майна, вилученого ході обшуку за адресою: АДРЕСА_9 , а саме: мобільний телефон, марки Redmi, імей1: НОМЕР_5 , імей2: НОМЕР_6 із сім: НОМЕР_7 належить ОСОБА_21 ;планшет Mipad 4 PLUS;договір №7.3-527 від 01.10.2019 року, щодо квартири АДРЕСА_7 ;договір №7.3-528 від 01.10.2019 року, щодо квартири АДРЕСА_8 ;флеш-носій Transcend 4gb;жорсткий диск марки Apacerp/n AP500GAC601W-S із проводом, який не вмикається ймовірно належить ОСОБА_3 , оскільки, як зазначається у клопотанні, обшук був проведений у тому числі за його місцем проживання.

Так, слідчий суддя зауважує, що на теперішній час, з огляду на зміст поданого стороною обвинувачення клопотання слід зазначити, що воно не містить ані будь-яких документів, якими б підтверджувалося доказове значення вищевказаного майна, ані власне відповідного обґрунтування, в зв`язку з чим сторона обвинувачення в цілому прийшла до переконання про їх доказове значення у кримінальному провадженні.

Фактично, наразі слідчий суддя лише може припустити, що клопотання слідчого зводиться до того, що таке клопотання подано з метою вивчення вилучених таких речей та отримання інформації, яка самостійно або в сукупності має доказове значення для даних злочинів.

При цьому, будь-яке логічне, обґрунтоване та аргументоване, а не попросту формальне, шляхом цитування відповідних законодавчих положень пояснення слідчогопро мету, підстави та завдання арешту майна у такому клопотанні відсутні.

Так, зазначене майно було вилучено 12.02.2025, й, на думку слідчого судді, у сторони обвинувачення було вдосталь процесуального часу для дослідження такого майна, зокрема, як мінімум призначення відповідних експертних досліджень та/або залучення відповідних спеціалістів з тим, щоб дійсно підтвердити відповідність такого майна критеріям речових доказів.

По меншій мірі, сторона обвинувачення об`єктивно мала вдосталь процесуального часу для того, щоб у суворій відповідності до вимог кримінального процесуального закону України вказати, яке конкретно доказове значення мають вилучене майно ОСОБА_21 та ОСОБА_3 , з огляду на відповідні положення вимог ч. 1 ст. 98 КПК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що огляд мобільного телефону ОСОБА_5 вже проведений.

Натомість з аналізу поданого клопотання вбачається, що окрім формального цитування відповідних положень КПК України, будь-якого конкретного доказового значення майна ОСОБА_21 та ОСОБА_3 слідчим зазначено не було.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

В цьому розрізі, якби хоча б дійсно, сторона обвинувачення в судовому засіданні навела наразі якісь аргументовані, підтверджені відповідними доказами доводи відносно того, щоб хоч якось пояснити свою позицію з приводу доказового значення вилученого майна, можливо дійсно, була б доцільність розглядати можливість повернення такого клопотання, у випадку певної його невідповідності вимогам закону.

Однак така формальна позиція сторони обвинувачення, яка відобразилася у поданому клопотанні про арешт майна та заяві прокурора про розгляд такого клопотання без його участі не може свідчити про те, що стороною обвинувачення хоча б якісь додаткові процесуальні дії вживалися для підтвердження доказового значення вилученого майна.

Таким чином, на переконання слідчого судді, у випадку, якщо таке клопотання буде повернуто прокурору, наведене не відповідатиме завданням та загальним засадам кримінального провадження, а також вимогам розумності та пропорційності, в розрізі інтересів зацікавлених осіб.

З наведених міркувань, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для прийняття процесуального рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, в зв`язку з чим, додатково слід звернути увагу на наступне.

На теперішній час, саме у матеріалах клопотання про арешт майна відсутнє будь-яке документальне підтвердження причетності ОСОБА_21 та ОСОБА_3 (осіб, у яких було вилучено майно) до означених обставин кримінального провадження.

Більше того, навіть якби сторона обвинувачення долучила відповідні матеріали, якими б наведені обставини підтверджувалися, наведене не звільняло б сторону обвинувачення від обов`язку довести, яке доказове значення має вилучене майно.

З наведених ж міркувань відносно відсутності будь-яких доказів щодо можливої причетності ОСОБА_21 та ОСОБА_3 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-3 КК України, слідчий суддя не може погодитися з доводами слідчого.

Між тим, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 станом на теперішній час про підозру не повідомлявся, та тим більше слідчий суддя на даній стадії кримінального провадження, не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, в рамках розгляду даного клопотання, вирішує питання доведеності існування сукупності підстав та/або розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення.

З огляду на вищевикладене у сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого в цій частині задоволенню не підлягає.

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене 12.02.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_9 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на мобільний телефон, належний ОСОБА_5 , марки Хiaomi, модель 23117RA68G, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 з сім: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Майно, яке було тимчасово вилучене 12.02.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_9 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

-мобільний телефон, належний ОСОБА_21 , марки Redmi, імей1: НОМЕР_5 , імей2: НОМЕР_6 із сім: НОМЕР_7 ;

-планшет Mipad 4 PLUS;

-договір №7.3-527 від 01.10.2019 року, щодо квартири АДРЕСА_7 ;

-договір №7.3-528 від 01.10.2019 року, щодо квартири АДРЕСА_7 ;

-флеш-носій Transcend 4gb;

-жорсткий диск марки Apacerp/n AP500GAC601W-S із проводом, який не вмикається, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, - повернути особі, у якої воно було вилучено.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7

Слідчий суддя ОСОБА_1