УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000023 від 09.01.2024 року, накладеного на підставі ухвали слідчого суду Солом`янського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року, -

в с т а н о в и в:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що слідчими СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000023 від 09.01.2024.

Слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва розглядалося клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000023 від 09 січня 2024 року про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (копія прокурора клопотання додається). Квартира, в якій проведено обшук, належить на праві власності ОСОБА_6

08 серпня 2024 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва (справа № 760/17492/24) задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 09 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111-2 Кримінального кодексу України, про арешт тимчасово вилученого майна та накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку 25 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, зокрема грошові кошти.

Обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/14609/24 від 25 червня 2024 року (копія додається) у квартирі, належить громадянці України ОСОБА_6 , яка є дружиною мого клієнта ОСОБА_3 (копія свідоцтва про шлюб додається). ОСОБА_6 та ОСОБА_3 проживають разом у цій квартирі, як сім`я.

Під час проведення обшуку було вилучено майно, яке належить на праві приватної власності та спільної власності подружжя моєму клієнту - чоловіку підозрюваної ОСОБА_6 , який відтак набув статусу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

В клопотанні адвокат зазначає, що вважає арешт був накладений не обґрунтовано, оскільки накладений із істотними порушеннями процесуального законодавства з боку суду та сторони обвинувачення, а саме:

- клопотання про накладення арешту було отримано судом лише 30 липня 2024 року, а ухвала про накладення арешту постановлена усупереч приписам процесуального законодавства тільки через 9 днів після отримання судом такого клопотання.

- майно, на яке було накладено арешт, на праві власності належить ОСОБА_3 , а не підозрюваній, а тому, у майбутньому не може бути об`єктом конфіскації майна як виду кримінального покарання, оскільки воно не належить підозрюваному, а відтак підстави для арешту відсутні.

- є достатні докази того, що вилучені грошові кошти в частині є такими, що отримані не від можливої протиправної діяльності, що виключає обґрунтованість накладення арешту.

- грошові кошти, на які було накладено арешт, не мають жодного доказового значення у кримінальному провадженні, зокрема, через їх доведене походження з джерел, які завідомо не є такими, що можуть вважатися отриманими від можливої протиправної діяльності.

Крім того, вказує, що 01 травня 2024 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладено договір позики (копія додається), за яким ОСОБА_7 передала у власність ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) доларів США., які ОСОБА_3 зобов`язується повернути ОСОБА_7 до 31.12.2024 року.

Факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів від ОСОБА_7 підтверджується копією розписки ОСОБА_3 від 01 травня 2024 року, виконаної рукописним способом.

Окрім того, 06 червня 2024 року між ОСОБА_8 , та ОСОБА_3 було укладено договір позики (копія додається), за яким ОСОБА_8 передала у власність ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США., які ОСОБА_3 зобов`язується повернути ОСОБА_8 до 31 грудня 2024 року.

Факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів від ОСОБА_8 підтверджується копією розписки ОСОБА_9 від 06 червня 2024 року, виконаної рукописним способом, копія якої додається.

Автор клопотання зазначає, що ОСОБА_3 позичив грошові кошти у сумі 37 000 (тридцять сім тисяч) доларів США., які зберігав за місцем свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , а тому вони не є власністю ОСОБА_6 , та не могли бути отримані нею від протиправної діяльності.

Враховуючи зазначене, адвокат просить суд частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/17492/24 від 08 серпня 2024 року на майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить йому на праві приватної власності, а саме з грошових коштів у розмірі 37 000,00 (тридцять сім тисяч) доларів США (суми позик); грошових коштів у розмірі 19 849,00 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок дев`ять) доларів США (1/2 від суми вилучених коштів); грошових коштів у розмірі 4 772,00 (чотири тисячі сімсот сімдесят два) євро (1/2 від суми вилучених коштів).

Представник володільця майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Представники слідчого управлінням ГУ СБ України в м. Києві та Київській області та Київської міської прокуратури в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомили.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутність представника власника майна та представника слідчим управлінням ГУ СБ України в м. Києві та Київській області та володільця майна.

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутність прокурора.

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що слідчими СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні слідчими № 0000023 від 09.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111-2 Кримінального кодексу України.

08 серпня 2024 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва (справа № 760/17492/24) задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 09 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111-2 Кримінального кодексу України, про арешт тимчасово вилученого майна та накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку 25 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, зокрема грошові кошти долари США в загальній сумі, всього: 76 699,00 дол. США (сімдесят шість тисяч шістсот дев`яносто дев`ять), грошові кошти ЄВРО в загальній сумі, всього 9 545,00 євро (дев`ять тисяч п`ятсот сорок п`ят).

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно прийшов до висновку, що на даний час матеріали клопотання свідчать про те, що вказане в клопотанні майно, зокрема і грошові кошти, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та може бути використане як доказ в кримінальному провадження, тому вбачав наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, слідчий суддя, дотримався вказаних вище вимог законодавства, встановивши належні правові підстави, передбачені частин 1, 2, 3 статті 170 КПК України для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим статті 98 КПК України.

Наведене свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його втрати, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи вказані обставини та проаналізувавши зазначені в ухвалі слідчого судді від 08 серпня 2024 року правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що арешт на вказане вище майно був накладений обґрунтовано та в жодному разі не призвів до надмірного обмеження прав власника, а також в повній мірі відповідав принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини, відповідно до практики ЄСПЛ.

Також, адвокатами ОСОБА_4 , не доведено, що подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, а також, що арешт був накладений необґрунтовано.

Крім того, в судовому засідання, яке відбулось 12 грудня 2024 року, адвокатом ОСОБА_4 , було повідомлено, що ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року оскаржувалась в Київському апеляційному суду, та була залишена без змін.

В судове засіданні при вирішенні питання про накладення арешту повідомлявся володілець майна - громадянка ОСОБА_6 та її захисник.

При цьому арешт на грошові кошти накладався з метою збереження речових доказів.

За таких обставин, у своїй сукупності, слідчий суддя вважає, що клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 131-132, 170, 171, 173, 174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1