Справа № 307/578/25
Провадження №1-кс/307/107/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого ОСОБА_3 , володільців майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 17 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Вказує на те, що досудовим розслідуванням вставлено, що 17 лютого 2025 року, близько 00 год. 35 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на відстані 100 метрів до державного кордону України, на напрямку 277 прикордонного знаку, при спробі незаконного перетину державного кордону затримано громадян України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , В ході проведення перевірочних заходів та опитування затриманих стало відомо, що ОСОБА_8 здійснив організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_5 за грошову винагороду в розмірі 10800 (десять тисяч вісімсот) доларів США шляхом перерахунку останньому на криптогаманець. Громадяни України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 здійснювали доставку затриманих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в межі прикордоння, шляхом об`їзду контрольних постів правоохоронних органів, а також надавали місце тимчасового перебування, забезпечували продуктами харчування та надавали поради, вказівки щодо подальших дій стосовно порядку незаконного перетину державного кордону з України в Румунію в обхід встановлених пунктів пропуску. 17 лютого 2025 року було проведено огляд місця події, в ході якого було тимчасово вилучено майно: мобільний телефон марки «iPhone» моделі «12», всередині якого знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку з номеромНОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 . IMEI-2: НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «NUBIA» моделі «NX591J» без сім карти, IMEI-1: НОМЕР_4 IMIE-2: НОМЕР_5 , які належать володільцюОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; мобільний телефон марки «MEIZU» моделі «SNE_2X1», ІMEI-1: НОМЕР_6 IMEI-2: НОМЕР_7 , всередині якого знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку з номеромНОМЕР_8 , в чохлі якого також знаходилися сім карти оператора мобільного зв`язку з номерамиНОМЕР_9 , НОМЕР_10 , які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні вказані вилучені речі постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 17 лютого 2025 року визнано речовими доказами.

З метою збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно: мобільний телефон марки «iPhone» моделі «12», всередині якого знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 . IMEI-2: НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «NUBIA» моделі «NX591J» без сім карти, IMEI-1: НОМЕР_4 IMIE-2: НОМЕР_5 , які належать володільцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на мобільний телефон марки «MEIZU» моделі «SNE_2X1», ІMEI-1: НОМЕР_6 IMEI-2: НОМЕР_7 , всередині якого знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_8 , в чохлі якого також знаходилися сім карти оператора мобільного зв`язку з номерами НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Володільці майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши з цього приводу учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 17.02.2025 року, за правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 332 КК України.

Після проведення 17 лютого 2025 року огляду місця події в приміщенні ВІПС «Тячівслідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області було вилучено майно, яке в подальшому постановою слідчого від 17 лютого 2025 року в даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами, зокрема: мобільний телефон марки «iPhone» моделі «12», всередині якого знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 . IMEI-2: НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «NUBIA» моделі «NX591J» без сім карти, IMEI-1: НОМЕР_4 IMIE-2: НОМЕР_5 , які належать володільцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та мобільний телефон марки «MEIZU» моделі «SNE_2X1», ІMEI-1: НОМЕР_6 IMEI-2: НОМЕР_7 , всередині якого знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_8 , в чохлі якого також знаходилися сім карти оператора мобільного зв`язку з номерами НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст.131 КПК України заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження.

Згідно з ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; правову підставу для арешту майна, можливість використання останнього, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження за №0000101 від 17.02.2025 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Матеріалами клопотання доведено, що зазначене кримінальне правопорушення було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначених речей як доказів в даному кримінальному провадженні.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити та з метою збереження речових доказів слід накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено в ході огляду місця події в приміщенні ВІПС «Тячів», а саме на: мобільний телефон марки «iPhone» моделі «12», всередині якого знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку з номеромНОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 . IMEI-2: НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «NUBIA» моделі «NX591J» без сім карти, IMEI-1: НОМЕР_4 IMIE-2: НОМЕР_5 , які належать володільцюОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна; мобільний телефон марки «MEIZU» моделі «SNE_2X1», ІMEI-1: НОМЕР_6 IMEI-2: НОМЕР_7 , всередині якого знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку з номеромНОМЕР_8 , в чохлі якого також знаходилися сім карти оператора мобільного зв`язку з номерамиНОМЕР_9 , НОМЕР_10 , які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000101 від 17 лютого 2025 року, арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:

-мобільний телефон марки «iPhone» моделі «12», всередині якого знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку з номеромНОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 . IMEI-2: НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «NUBIA» моделі «NX591J» без сім карти, IMEI-1: НОМЕР_4 IMIE-2: НОМЕР_5 , які належать володільцюОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна;

-мобільний телефон марки «MEIZU» моделі «SNE_2X1», ІMEI-1: НОМЕР_6 IMEI-2: НОМЕР_7 , всередині якого знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку з номеромНОМЕР_8 , в чохлі якого також знаходилися сім карти оператора мобільного зв`язку з номерамиНОМЕР_9 , НОМЕР_10 , які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та володільцям майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 19 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1