Справа № 177/1074/24
Провадження № 1-кп/177/99/25
У Х В А Л А

Іменем України

21.01.2025 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0001137 від 07.06.2023 за ч. 4 ст. 187 КК України щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого

адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Криворізьким районним судом Дніпропетровської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурором 09.01.2024 подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , яке отримано захисником обвинуваченого, адвокатом ОСОБА_5 . Від отримання вказаного клопотання обвинувачений відмовився.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала та додатково, на обґрунтування поданого клопотання зазначила, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у позбавлення волі, а тому останній, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Доказом наявності ризику незаконного впливу на свідків є те, що ОСОБА_2 ще під час досудового розслідування погрожував застосувати фізичний вплив на свідка ОСОБА_6 , про що у рапорті про неможливість вручення судової повістки вказаному свідку повідомив о/у ВКП КВП ГУНП у Дніпропетровській області, через що свідок відмовляється з`являтися для дачі показань до суду. Про вплив на свідків також може свідчити поведінка допитаного в даному судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який ухилявся від відповідей на питання прокурора, які стосувалися особи обвинуваченого ОСОБА_2 , хоча про здійснення будь-якого тиску з боку обвинуваченого свідок категорично заперечив. Окрім того, обвинувачений обізнаний із матеріалів кримінального провадження про анкетні дані свідків, які ще не допитувалися у судовому засіданні, а також про їх місце проживання, а тому, може впливати на них, із метою змінити показання.

Також прокурор вказувала, що про наявність ризику вчинення ОСОБА_2 іншого кримінального правопорушення може свідчити те, що хоча останній вважається не судимим у силу ст. 89 КК України, разом із тим, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема, за умисний корисливий злочин, передбачений ч. 2 ст. 178 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як безпідставного та необґрунтованого. Зазначив, що наявність ризиків не доведена, а навіть, якщо і припустити їх наявність, то вони зменшилися, оскільки потерпілі та частина свідків, яких сторона обвинувачення заявляла як основних, допитано. Доказів тиску на свідків саме ОСОБА_2 , прокурором не надано. Навпаки, зі змісту показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 можна дійти висновку, що саме орган досудового розслідування, усвідомлюючи відсутність беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, здійснював тиск на свідка, із метою надання останнім показань проти обвинуваченого. Просив змінити запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією обвинуваченого від суспільства, оскільки обвинувачений бажає працевлаштуватися, проживати з сім`єю та займатися вихованням доньки. Про такі наміри обвинуваченого також свідчить інформація від директора ТОВ «СПАРТАК ПЛЮС» від 21.01.2025, яке готове прийняти на роботу ОСОБА_2 на посаду менеджера зі збуту на повний робочий день. Вказував на те, що у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений зобов`язується з`являтися до суду за першою вимогою.

Обвинувачений ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання та підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу на менш суворий.

Заслухавши учасників судового провадження, розглянувши клопотання прокурора та заперечення сторони захисту, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як слідує з матеріалів справи, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 закінчується 23.01.2025.Водночас, з об`єктивних причин, завершити судовий розгляд вказаного кримінального провадження до визначеної дати не представляється можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_2 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає до задоволення, оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо цього обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати.

На існування вказаних ризиків вказує те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Обвинувачений раніше притягався до відповідальності за корисливі злочини проти власності, не працює, джерел доходів для існування не має, з сім`єю не проживає, що свідчить про його слабкі соціальні зв`язки та про можливість останнього переховуватися від суду, а також вчинити нові злочини. У даному провадженні не допитані всі свідки сторони. Зокрема, як засвідчують матеріли справи, свідок ОСОБА_6 відмовився з`являтися за викликом до суду, оскільки під час досудового розслідування отримував погрози від ОСОБА_2 фізичною розправою, про що відображено у рапорті о/у ВП КРУП. Тому, оскільки вказаний свідок в даному судовому засіданні безпосередньо не допитаний, наявні ризики впливу на нього обвинуваченим.

Отже, при вирішенні питання про доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинувачених, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що ризики, які стали підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися та продовжують існувати, як і не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід, тому суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів.

Даючи оцінку доводам сторони захисту, зокрема ненадання доказів стороною обвинувачення наявності ризиків, суд ураховує, що ризиками є будь-які фактичні дані. При цьому, такі фактичні дані не можуть бути обмеженими тими, які визначені в ст. 84 КПК України. Оскільки такі дані, на думку суду, повинні свідчити лише про можливості існування певних підозр, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжником яких є запобіжний захід. А отже, судом наведено існування саме тих достатніх підстав, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які, на його думку, є доказами, у розумінні положень ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку суду, саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, що визначені ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу та особі обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.

Посилання сторони захисту на відсутність доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд до уваги не бере та зазначає, що відповідно до ст. ст. 194, 199 КПК України, під час процедури продовження запобіжного заходу, слід ураховувати, що надання оцінки доказів винуватості обвинуваченого в справі відбувається лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Тобто, на стадії судового розгляду суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження в даному судовому засіданні.

Судом, відповідно до ст. 178 КПК України, при розгляді клопотання також вивчено дані, що характеризують особу обвинуваченого, зазначені як прокурором у клопотання, так і стороною захисту в судовому засіданні. Разом з тим, їх сукупність не дає підстав аби змінити обраний ОСОБА_2 запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який, що свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу.

У зв`язку з тим, що формулювання обвинувачення стосується дій пов`язаних з насильством, відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, судом не визначається ОСОБА_2 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 187, 194, 199, 331, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора пропродовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001137 від 07.06.2023 за ч. 4 ст. 187 КК України, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21.03.2025 включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1