Справа № 496/1907/25
Провадження № 1-кс/496/639/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка Одеської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна -

УСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суд Одеської області від 02.04.2025 року в кримінальному провадженні № 0000258 від 31.03.2025 року а саме з:

- т/з марки «TOYOTA» моделі «CAМRY», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 ;

- свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , який поміщено до полімерного сейф-пакету №PSP2187819;

Своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 , як власник автомобіля «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 не була обізнана із намірами ОСОБА_7 щодо використання її автомобіля для можливої організації незаконного перевезення з метою подальшого збуту особливо небезпечної психотропної речовини, що знаходиться в незаконному обігу. Співробітники поліції не інкримінують власнику автомобіля ОСОБА_5 співучасть у кримінальному правопорушенні, досудове розслідування якого здійснюється в рамках кримінального провадження № 0000258 від 31.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тому вважає необхідним скасувати арешт на автомобіль та повернути його власнику - ОСОБА_5 , так як на даний час вже відпала потреба в подальшому застосуванні арешту автомобіля із повною забороною власнику володіти, користуватися та розпоряджатися цим автомобілем, оскільки органом досудового розслідування вже проведені всі необхідні слідчі дії, які вимагають безпосереднього доступу до автомобіля. Крім того, оскільки цей автомобіль не належить фігурантам кримінального провадження, то відповідно на даний транспортний засіб в подальшому не може бути примусово звернено грошове стягнення під час виконання можливого вироку суду в майбутньому чи відшкодування заподіяної шкоди можливим потерпілим особам. За вказаним вище кримінальним провадженням, громадянка ОСОБА_6 не є підозрюван ою, однак в силу накладеного арешту позбавлена можливості користуватись своїм майном. На даному етапі відпала потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна.

ОСОБА_6 та її представник до судового засідання не з`явилися, від адвоката ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій просив розгляд клопотання провести за відсутності заявника та його представника.

Слідчий до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо зняття арешту в частині права користування.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також слідчий суддя застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу положень частини 2 статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Абзацом 2 частини 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що слідчими ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000258 від 31.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суд Одеської області від 02.04.2025 року в кримінальному провадженні №0000258 від 31.03.2025 року накладено арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на майно, яке було виявлено та вилучено 31.03.2025 року в ході проведення огляду місця події, який проводився на ділянці автомобільної дороги перед СП «Два стовпи», Одеського району, Одеської області за координатами 46.4868353, 30.6148400, в тому числі і на т/з марки «TOYOTA» моделі «CAМRY», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , який поміщено до полімерного сейф-пакету №PSP2187819;

Відповідно до вищевказаної ухвали, у зв`язку з тим, що вищевказане майно, що було вилучено, визнано речовим доказом в означеному кримінальному провадженні, тобто відповідало критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, на таке майно було накладено арешт, про скасування якого на даний час просить власник майна.

Вищевикладене вказує на те, що арешт на майно було накладено обґрунтовано.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на вилучений автомобіль та свідоцтво приходжу до наступного переконання.

Вказане майно відповідно до постанови слідчого визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, досудове розслідування триває, з метою досягнення цілей та мети кримінального провадження, недопущення порушення права законного володільця майна, слідчий суддя вважає про недоцільність збереження заборони користування вказаним майном.

У частині ж скасування арешту із забороною на розпорядження та відчуження майна, з урахуванням необхідності збереження балансу між інтересами досудового розслідування та правами законного володільця, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт із забороною користування на:

- т/з марки «TOYOTA» моделі «CAМRY», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 ;

- свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , який поміщено до полімерного сейф-пакету №PSP2187819.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчими, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000258 від 31.03.2025.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1