Справа №195/857/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2025 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.02.2024 року за № 0000004 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселянка Запорізького району Запорізької області, із неповною середньою освітою, не одружений, непрацюючий, на утриманні малолітніх дітей не має, фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст. 185. ч.4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.12.2023 року перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, отримав від раніше йому знайомого, особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження пропозицію спільно вчинити крадіжку кабелю належного Акціонерному товариству «Українська залізниця» (надалі АТ «Українська залізниця»), на що у нього раптово виник умисел на крадіжку чужого майна, керуючись яким ОСОБА_3 надав свою згоду тим самим вказані особи вступили в попередню змову між собою на повторне, таємне викрадення чужого майна.

На виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження обговорили та узгодили спільний план вчинення злочинних дій, який полягав у крадіжці кабелю - контактного проводу МФ-100, розміщеного на опорах вздовж над залізничною колією, за допомогою заздалегідь заготовлених предметів, а саме: дерев`яного брусу, мотузки та ножиць арматурних, а також визначення місця вчинення злочину ділянки залізничної колії розташованої поблизу с. Зоря, Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження 16.12.2023 року приблизно об 00.30 год. пішки прибули на ділянку місцевості розташовану поблизу с. Зоря, Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області з географічними координатами 47.6842026,34.6627976, де перебуваючи на залізничній колії в проміжку між опорами №№ 69-71 контактної мережи на 124 км пікет-4-5 перегону між розподільними пунктами БП-123 км БП-129 км, переконавшись, що будь-які сторонні особи відсутні та не спостерігають за ними, діючи за попередньою змовою групою осіб як співвиконавці, таємно, умисно, повторно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022 зі змінами, дію якого продовжено на момент вчинення злочину, в порядку передбаченим ст. 6 Законом України «Про правовий режим воєнного стану», який є особливим правовим режимом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вчинення спільних механічних дій, за допомогою заздалегідь заготовлених предметів, а саме: дерев`яного брусу, мотузки та ножиць арматурних, від`єднали між вищевказаними опорами відрізок кабелю - контактного проводу МФ-100 довжиною 52 метри, який попередньо скрутивши в моток, відтягнули та покинули в розташованій поруч лісосмузі.

Після чого, не зупиняючись на досягнутому, діючи безперервно, з єдиним умислом на досягнення свого злочинного плану, ОСОБА_3 спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження повернулися до того ж самого місця залізничної колії та продовжуючи свої спільні злочинні дії, від`єднали у вказаний спосіб другий парний відрізок кабелю - контактного проводу МФ-100 довжиною 52 метри, проте в цей час особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_3 помітили як в їх сторону рухається аварійно-ремонтна залізнична машина виробничого підрозділу «Нікопольська дистанція електропостачання» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», та побоюючись бути застигнутими на місці злочину, кинули на колію вказаний другий парний відрізок кабелю, тим самим з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з місця вчинення злочину зникли.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та вчинили незакінчений замах на таємне викрадення кабелю МФ-100 загальною довжиною 104 метри, належного потерпілій юридичній особі АТ «Українська залізниця» (), загальна ринкова вартість якого на момент вчинення кримінального правопорушення, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 990/24 від 21.02.2024 року, склала 112990,24 грн.

Дії ОСОБА_3 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.01.2024 року в денний час доби перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, отримав пропозицію від раніше йому знайомого, особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, спільно вчинити крадіжку кабелю належного Акціонерному товариству «Українська залізниця» (надалі АТ «Українська залізниця»), на що у нього раптово виник умисел на крадіжку чужого майна, керуючись яким ОСОБА_3 надав свою згоду тим самим вказані особи вступили в попередню змову між собою на повторне, таємне викрадення чужого майна.

На виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження обговорили та узгодили спільний план вчинення злочинних дій, який полягав у крадіжці кабелю - контактного проводу МФ-100, розміщеного на опорах вздовж над залізничною колією, за допомогою заздалегідь заготовлених предметів, а саме: дерев`яного брусу, мотузки, ножиць арматурних та ножівки по металу, а також визначення місця вчинення злочину ділянки залізничної колії розташованої поблизу с. Зоря, Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, 01.01.2024 року приблизно об 16.30 год. із настанням темряви пішки прибули на ділянку місцевості розташовану поблизу с. Зоря, Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області з географічними координатами 47.703449,34.671555, де перебуваючи на залізничній колії в проміжку між опорами №№ 154-156 контактної мережи на 126 км пікет-9 перегону між розподільними пунктами БП-123 км БП-129 км, переконавшись, що будь-які сторонні особи відсутні та не спостерігають за ними, діючи за попередньою змовою групою осіб як співвиконавці, таємно, умисно, повторно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022 зі змінами, дію якого продовжено на момент вчинення злочину, в порядку передбаченим ст. 6 Законом України «Про правовий режим воєнного стану», який є особливим правовим режимом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вчинення спільних механічних дій, за допомогою заздалегідь заготовлених предметів, а саме: дерев`яного брусу, мотузки, ножиць арматурних та ножівки по металу, від`єднали між вищевказаними опорами відрізок кабелю - контактного проводу МФ-100 довжиною 60 метрів, який утримуючи при собі в руках відтягнули до розташованої поруч лісосмуги, де діючи у той же спосіб, розділили його на приблизно метрові однакові за довжиною шматки, які помістивши до заздалегідь заготовленого поліпропіленового мішка та з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 991/24 від 21.02.2024 року, на момент вчинення злочину ринкова вартість викраденого майна кабелю МФ-100 довжиною 60 метрів, склала 104894,14 грн.

Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження спричинили потерпілій юридичній особі АТ «Українська залізниця» (код ) майнову шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 судом кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 разом зі своїм захисником погодився з вищенаведеними обставинами, вину визнав, пояснює свою протиправну поведінку своєю легковажністю та тяжким матеріальним становищем. Цивільний позов визнає, зобов`язується сплатити понесену матеріальну шкоду в повному обсязі та надав суду підтвердження сплати грошових коштів в сумі 1980 грн.20 коп. Щиро розкаюється в скоєному, просить суд суворо його не карати.

Представник потерпілого в судовому засіданні підтримав цивільний позов та просив суд його задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придністровська залізниця» в рахунок відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 1/2 його частини. Крім того підтвердив факт сплати обвинуваченим ОСОБА_3 грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди. Просить суд призначити покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження, щодо оскарження таких обставин, суд визнав у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин справи та обмежитись лише допитом обвинуваченого та представника потерпілого, дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого. Окрім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 К. (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до характерезуючих матеріалів обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, скарг відносно нього не надходило, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі його самовикриття.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, які пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, який неодружений, непрацевлаштований, відсутність скарг за місцем проживання щодо нього, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не судимий, позицію представника потерпілого, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно з ст. 66 КК України, його щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Також слід врахувати, що під час розгляду справи ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та виявив жаль з приводу вчиненого діяння та готовність до повного відшкодування завданої шкоди..

Враховуючи позицію представника потерпілого, який підтвердив факт часткового відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який просить суд суворо не карати ОСОБА_3 та не позбавляти його волі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд також враховує вік обвинуваченого ОСОБА_3 - 21 рік, останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має постійне місце реєстрації та проживання, має соціальні зв`язки, його щире каяття, позицію представника потерпілого і дані обставини суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та з урахуванням особи винного, вважає, що при призначенні покарання у виді позбавлення волі слід застосувати ст. 69 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, але нижче від найнижчої межі встановленої в санкції інкримінованої статті за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинених злочинах визнав в повному обсязі, під час судового розгляду надавав чіткі та послідовні показання, не намагався приховати певні обставини, у зв`язку із чим судовий розгляд справи був проведений у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, щиро розкаявся у вчиненому.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

На підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, та на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити від відбування покарання, поклавши обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КК України- особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням обвинуваченого.

Відповідно до положень ч. 5 зазначеної норми цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Цивільний позов Акціонерного товариства «Українська залізниця «в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до обвинуваченого ОСОБА_3 та особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає за необхідне задовольнити частково, а саме 1/2 частини від загальної суми 112 990 грн 24 коп. з урахуванням сплати грошових коштів в розмірі 1980 грн. 20 коп. обвинуваченим ОСОБА_3 , що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 13.03.2025 року.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, а саме: диск з відеозаписом до протоколу слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 від 16.05.2024 року - залишити в матеріалах справи.

Питання щодо процесуальних витрат, понесених на залученні експертів при проведенні 2 (двох) судово-товарознавчих експертиз та 1 (одної) судово-трасологічної експертизи вартістю 1774 грн.56 коп. - відповідно до вимог ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років 11 (одинадцять) місяців позбавлення волі;

за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 , остаточну міру покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, та зобов`язати засудженого ОСОБА_3 ,періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця «в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до обвинуваченого ОСОБА_3 та особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця «в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в рахунок відшкодування шкоди , завданої кримінальним правопорушенням 54 514 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот чотирнадцять) гривень 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати, які понесені при залученні експертів при проведенні 2 (двох) судово-товарознавчих експертиз та 1 (одної) судово-трасологічної експертизи вартістю 1774 грн.56 коп

Речові докази по справі, а саме: диск з відеозаписом до протоколу слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 від 16.05.2024 року - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1