Провадження №: 1-кп/752/1349/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2025 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001021 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , працює не офіційно, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 5 місяців (звільнений умовно-достроково 15.07.2021 року);

вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.08.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 роки (злочин вчинено 01.05.2020 року, тобто до постановлення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року); згідно ухвали Київського апеляційного суду вирок набрав законної сили 3.10.2023 року; станом на 22.08.2024 року іспитовий строк сплинув;

вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 гривень (штраф не сплачено); на підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.08.2022 року ухвалено виконаувати самостійно (станом на 15.01.2025 року даний вирок законної сили не набрав),

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 12.09.2024 року приблизно о 14 год. 32 хв. за адресою: м.Київ, проспект Академіка Глушкова, придбав у невстановленої особи кристалічну речовину, розуміючи що, це особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, помістив вказану речовину до лівої кишені штанів, в які на той час був одягнений, чим незаконно придбав та почав зберігати при собі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання без мет збуту.

В подальшому, ОСОБА_3 12.09.2024 приблизно о 15 год. 43 хв. за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 1, був зупинений працівником поліції. Після чого, в ході обшуку затриманого ОСОБА_3 у останнього з лівої кишені штанів було виявлено та вилучено полімерний пакет з пазовим замком, в середині якого наявна кристалічна речовина, а саме особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, яку останній зберігав при собі без мети збуту.

Згідно висновку експерта у наданій на дослідження кристалічній речовині виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP становить 0,631 г.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю та підтвердив, що дійсно за викладених у обвинувальноум акті обставин придбав у знайомого PVP та зберігав його для власного вживання, в подальшому 12.09.2024 року був затриманий поліцією, яка вилучила психотропну речовину. Різновид та кількість психотропної речовини він не оспорює. У вчиненому щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому їм органом досудового слідства кримінального проступку при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує відсутність тяжких наслідків від вчиненого проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, однак висновків для себе не зробив, і знову вчинив кримінальний проступок у сфері обігу психотропних речовин, його вік, відношення обвинуваченого до вчиненого, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, дані про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, обставину, що пом`якшує покарання - визнання вини, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до постанови пленуму Вурховного Суду України від 24.10.2003 №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", у випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку, суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків.

Слід вказати, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.08.2022 року, ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбалення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року, крім іншого, вказаний вирок ухвалено виконувати самостійно. Згідно даних листа від 11.12.2024 року з Голосіївського РВ ДУ "Центр пробації", уповноважена особа органу пробації з поданням про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у звязку із закінченням іспитового строку не зверталась і 22.08.2024 року іспитовий строк ОСОБА_3 закінчився. Враховуючи те, що кримінальний проступок вказаний у даному вироку ОСОБА_3 вчинив після закінчення іспитового строку, а саме 12.09.2024 року, беручи до уваги позицію пленуму Верховного Суду України, враховуючи, що всі протиріччя та сумніви тлумачаться на користь особи, суд вважає, що підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст. 71 КК України щодо вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.08.2022 року немає.

Разом з тим, ОСОБА_3 вчинив новий злочин після постановлення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року, не відбувши призначене йому покарання у виді штрафу, тому суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 71 КК України, призначивши ОСОБА_3 покарання за сукупністю даного вироку та вказаного вище вироку від 23.11.2023 року. Проте із врахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України невідбуте покарання у виді штрафу, призначене попереднім вироком суду, слід виконувати самостійно.

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових проступків та злочинів.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат вирішити згідно ст.ст.100, 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, ОСОБА_3 за сукупністю вироків остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, призначене вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 23.11.2023 року, виконувати самостійно.

Направлення засудженого ОСОБА_3 до місця подальшого відбування покарання здійснювати в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 57 КВК України.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Речові докази:

мобільний телефон марки «Samsung», синього кольору, імеі: НОМЕР_2 , що опечатано в спецпакет CRI1047078, який повернутий ОСОБА_3 - залишити останньому за належністю;

кристалічну речовину білого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,631 г, що опечатано в спецпакет №0000445, що знаходиться у камері зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві (квитанція №215445) - знищити;

компакт-диск, що знаходиться в матеріалах справи №752/21075/24 зберігати в матеріалах справи протягом усього часу її зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 3029,12 грн. на залучення експерта.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1