УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року

м. Київ

справа № 758/1322/25

провадження № 51 - 897 впс 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 758/1322/25) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

До Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 758/1322/25) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК, з Подільського районного суду міста Києва до Московського районного суду м. Харкова.

Клопотання захисника мотивовано тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 було скеровано до Подільського районного суду міста Києва з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки кримінальне правопорушення згідно обвинувального акту було вчинено ОСОБА_6 за місцем здійснення діяльності БО «БФ «Безмежна підтримка», а також про наявність виняткових обставин, а саме місце проживання обвинуваченої на території м. Харкова, а тому матеріали кримінального провадження слід направити саме до Московського районного суду м. Харковадля розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 , який підтримав подане клопотання, перевіривши наведені у клопотанні доводи, матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, який здійснював судове провадження.

Частиною 3 ст. 34 КПК визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Водночас згідно з положеннями ч. 9 ст. 615 КПК (в редакції Закону № 2462-IX від 27.07.2022) під час дії воєнного стану, зокрема, обвинувальні акти, скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, до Подільського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні (справа № 758/1322/25) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК. Судовий розгляд цього провадження не розпочато.

З інкримінованих у цьому провадженні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, найбільш тяжким є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 190 КК.

Згідно вказаного обвинуваченого акту вищевказана особа обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), в особливо великих розмірах. Конкретне місце вчинення злочинів встановити неможливо, адже грошові кошти зараховувалися на банківські рахунки та на адресу криптогаманця, а також з обвинувального акту не вбачається місце здійснення діяльності БО «БФ «Безмежна підтримка».

Шахрайство вважається закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або з моменту отримання ним права розпоряджатися таким майном. При цьому для розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на банківському рахунку, не обов`язково знімати їх з рахунку. Особа має можливість користуватися чи розпорядитися ними в будь-якому місці, де наявна відповідна технічна можливість для цього.

За правилами визначення територіальної підсудності, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження має здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Щодо доводів захисника, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може буди передано на розгляд до іншого суду за місцем проживання обвинуваченої, то суд їх визнає безпідставними, з огляду на таке.

У ч. 1 ст. 34 КПК наведено вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження з одного суду до іншого.

Разом із цим, абз. 6 ч. 1 зазначеної статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків тощо.

При цьому з системного аналізу норм кримінального процесуального закону вбачається, що кримінальне провадження може бути направлено з одного суду до іншого у виняткових випадках тоді, коли іншим чином забезпечити виконання завдань кримінального провадження неможливо.

Водночас, клопотання захисника не містить належного обґрунтування щодо наявності випадків, що є винятковими згідно ст. 34 КПК, в ньому не наведено жодних даних про те, що саме більшість учасників у цьому провадженні проживає на території, яка належить до юрисдикції саме Московського районного суду м. Харкова.

Натомість, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 перебуває у ДУ «Київський слідчий ізолятор», а потерпілі мешкають в різних містах України.

Факт перебування учасників кримінального провадження на території іншої області сам по собі не є винятковим випадком у розумінні положень ст. 34 КПК для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Інших, визначених законом підстав для передачі вказаних матеріалів кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, у клопотанні не наведено.

Враховуючи наведене та те, що орган досудового розслідування, що закінчив розслідування цього кримінального провадження знаходиться у межах територіальної юрисдикції місцевого суду до якого прокурор, під час дії воєнного стану, і скерував обвинувальний акт, колегія суддів Касаційного кримінального суду вважає, що кримінальне провадження надійшло до належного суду, а тому підстав для задоволення клопотання захисника немає.

Керуючись ст. 34 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 758/1322/25) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3