11 березня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, перебуває в цивільному шлюбі, неповнолітніх дітей на утриманні немає, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1,2 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України, -
Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , за погодження з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Наказом №723-к від 19.03.2010 року, ОСОБА_4 призначений на посаду начальника відділу супроводження продажів Відділення «Запорізька регіональна дирекція» ВАТ ВТБ Банк з 22.03.2010, та ознайомлений з Положенням про відділ супроводження продаж Відділення «Запорізька регіональна дирекція» ВАТ ВТБ Банк (далі по тексту Положення про відділ супроводження продаж), та посадовою інструкцією, відповідно до якої на нього було покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій.
Відповідно п.1.3 положення, відділ супроводження продаж у своїй діяльності керується чинним законодавством України, Статутом Банку а також іншими внутрішніми нормативними документами.
Відповідно до п.1.3 Положення, відділ супроводження продаж є самостійним структурним підрозділом Відділення.
Пунктом 2.1 Положення на відділ супроводження продаж покладено завдання забезпечення якісного, професійного та ефективного супроводження операцій підрозділів фронт-офісу роздрібного бізнесу при здійсненні кредитних операцій, неторгових операцій та операцій з платіжними картками.
Положення про порядок емісії та обслуговування платіжних карток ( далі за текстом Положення про порядок емісії) передбачена можливість проведення клієнтом операцій без використання платіжної картки. Відповідно п.3.8.16. Положення про порядок емісії, списання грошових коштів з рахунку клієнта здійснюється у відділенні, в якому відкрито картковий рахунок клієнта, на підставі заяви клієнта фізичної особи, юридичної особи, фізичної особи підприємця.
Відповідно п.3.6.18 Положення про порядок емісії, списання з карткового рахунку грошових коштів здійснюється через реєстрацію в ПЗ Is-Card форми «Платежная инструкция» (розпорядження про списання коштів з рахунку на адресу іншого клієнту банку) на підставі заяви клієнта, оригінал якої зберігається у справі. Подальше перерахування коштів відповідно до реквізитів, вказаних клієнтом у заяві здійснює відповідальний працівник підрозділу супроводження продажів.
Програмне забезпечення Is-Card надає доступ до обслуговування карткових рахунків клієнтів банку, та автоматично відображає дані про оператора, який безпосередньо виконував операцію.
02.06.2009 р. ОСОБА_4 , як працівнику відділу супроводження продаж, наданий доступ до ресурсів програмного забезпечення Is-Card, чим покладено функції відповідальної особи, що виконує операції з картковими рахунками в ПЗ Is-Card.
В ході виконання свої службових обов`язків начальника відділу супроводження продажів Відділення «Запорізька регіональна дирекція» ВАТ ВТБ Банк, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, але не пізніше листопада 2012 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи в силу займаної посади обсяг своїх можливостей безперешкодного доступу до рахунків клієнтів Банку, керуючись корисливими мотивами, маючи на меті незаконно збагатитися за рахунок чужого майна грошових коштів клієнтів Банку, розробив злочинний план заволодіння вищевказаним майном.
- 26.11.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 51 590 грн.;
- 27.11.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 51 810 грн.;
- 14.12.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 52 260 грн.;
- 17.12.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 52 275 грн.;
- 18.01.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 2000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 21 370 грн., хоча сам ОСОБА_7 , з письмовою заявою про списання своїх коштів до банку не звертався.
Таким чином, ОСОБА_4 зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами клієнта ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_7 у сумі 22 000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 231 913 гривень.
- 08.02.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 4000 доларів, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 31 972 грн.;
- 11.03.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 4000 доларів, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 31 972 грн.,
хоча сам ОСОБА_8 з письмовою заявою про списання своїх коштів до банку не звертався.
Таким чином, ОСОБА_4 зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами клієнта ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_8 у сумі 8000 доларів США, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 63 944 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами клієнта ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_9 у сумі 4000 доларів США, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 31 972 грн.
Таким чином ОСОБА_4 зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами клієнта ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_10 у сумі 45 000 гривень.
- 27.03.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 71 953 грн.;
- 28.03.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 71 435 грн.;
- 09.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 72 863 грн.;
- 10.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 72 954 грн.;
- 11.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 72 954 грн.;
- 15.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 2500 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 26 075 грн.,
хоча сам ОСОБА_8 , з письмовою заявою про списання своїх коштів до банку не звертався.
Таким чином, ОСОБА_4 зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами клієнта ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_8 у сумі 37 500 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 388 234 гривень.
Таким чином ОСОБА_4 зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами клієнта ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_11 у сумі 44 425 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 , зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 у сумі 1000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 10 432 грн.
29.08.2014 органом досудового розслідування, на підставі зібраних в ході розслідування доказів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Марганець Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянину України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимому, у зв`язку із тим, що його місцезнаходження невідомо, поштовим зв`язком, направлено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3,4,5 ст. 191 КК України.
30.08.2014 органом досудового розслідування, у зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від слідства, винесена постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук.
Під час подальшого досудового розслідування, слідчим, з метою встановлення місця знаходження підозрюваного ОСОБА_4 , неодноразово надавалися доручення на оперативні підрозділи.
Так, в ході виконань доручень слідчого, оперативним працівникам СКП ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області не вдалося встановити місцезнаходження ОСОБА_4 .
Однак, оперативними працівниками УСР в Запорізькій області ДСР Національної поліції України, в ході виконання доручення слідчого від 17.01.2024 №195св/46/04-2024, було отримано оперативну інформацію, що ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, поза пунктами пропусків, виїхав на тимчасово окуповані російською федерацією території з метою переховування на них та для можливості вільно пересуватися по території країни агресора.
Подальшим досудовим розслідуванням встановлено, що період часу з 26.11.2012 по 14.04.2013 начальник відділу супроводження продажів Відділення «Запорізька регіональна дирекція» ВАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_4 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права, на яку в силу посадової інструкції покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій, керуючись корисливими мотивами, з метою власного незаконного збагачення, втілюючи свій єдиний злочинний умисел та усвідомлюючи протиправність своїх дій, зловживаючи службовим своїм становищем, маючи доступ до клієнтської бази та ПЗ Is-Card, шляхом безпідставного сформування платіжних інструкцій (тобто підробки документів на переказ розпоряджень про списання грошових коштів), заволодів грошовими коштами клієнтів ВАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у загальній сумі 815920 грн., що є особливо великим розміром на момент вчинення злочину.
- 26.11.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 51 590 грн.;
- 27.11.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 51 810 грн.;
- 14.12.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 52 260 грн.;
- 17.12.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 52 275 грн.;
- 18.01.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 2000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 21 370 грн.,
при цьому вказавши реквізитом отримувача коштів свій картковий рахунок, хоча сам ОСОБА_7 , з письмовою заявою про списання своїх коштів до банку не звертався.
- 08.02.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 4000 доларів, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 31 972 грн.;
- 11.03.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 4000 доларів, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 31 972 грн.,
при цьому вказавши реквізитом отримувача коштів свій картковий рахунок, хоча сам ОСОБА_8 з письмовою заявою про списання своїх коштів до банку не звертався.
- 27.03.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 71 953 грн.;
- 28.03.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 71 435 грн.;
- 09.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 72 863 грн.;
- 10.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 72 954 грн.;
- 11.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 72 954 грн.;
- 15.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 2500 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 26 075 грн.,
при цьому вказавши реквізитом отримувача коштів свій картковий рахунок, хоча сам ОСОБА_8 , з письмовою заявою про списання своїх коштів до банку не звертався.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 26.11.2012 по 14.04.2013 начальник відділу супроводження продажів Відділення «Запорізька регіональна дирекція» ВАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_4 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права, на яку в силу посадової інструкції покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій, керуючись корисливими мотивами з метою власного незаконного збагачення, втілюючи свій єдиний злочинний умисел та усвідомлюючи протиправність своїх дій, зловживаючи службовим своїм становищем, маючи доступ до клієнтської бази та ПЗ Is-Card, шляхом безпідставного сформування платіжних інструкцій (тобто підробки документів на переказ розпоряджень про списання грошових коштів), під час привласнення грошових коштів клієнтів ВАТ «ВТБ Банк», а саме: грошових коштів у сумі 22 000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 231 913 гривень, які перебували на рахунку ОСОБА_7 ; грошових коштів у сумі 8000 доларів США, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 63 944 грн. та 37 500 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 388 234 грн., які перебували на рахунку ОСОБА_8 ; грошових коштів у сумі 4000 доларів США, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 31 972 грн., які перебували на рахунку ОСОБА_9 ; грошових коштів у сумі 45 000 гривень, які перебували на рахунку ОСОБА_10 ; грошових коштів у сумі 3300 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 34 425 грн. та грошових коштів у сумі 10 000 гривень, які перебували на рахунку ОСОБА_11 ; грошових коштів у сумі 1000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 10 432 грн., які перебували на рахунку ОСОБА_12 , у загальній сумі 815920 грн., усвідомлюючи, що вказані грошові кошти набуті ним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, вчинив дії спрямовані на легалізацію (відмивання) цих доходів, одержаних злочинним шляхом.
Так, ОСОБА_4 втілюючи свій єдиний злочинний умисел та будучи обізнаним, що вищевказані грошові кошти, одержані ним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, маючи на меті приховати/замаскувати незаконність їх походження, у тому числі джерела їх походження та у подальшому безперешкодно їх використовувати, при безпідставному списанні грошових коштів з рахунків вищевказаних клієнтів ВАТ «ВТБ Банк», у реквізитах отримувача коштів, вказував свій особистий картковий рахунок, з якого у подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб (скоріш за все за допомогою банкоматів або кас банківських установ) та у невстановлений досудовим розслідуванням час, конвертував їх у готівкову форму, тим самим здійснюючи їх легалізацію (відмивання).
У зв`язку із вищевикладеним, 26.01.2024 органом досудового розслідування, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поштовим зв`язком на останні відомі місця реєстрації та проживання, направлено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1,2 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України.
Також, письмове повідомлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч. 1,2 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України та повістки про виклик підозрюваного для участі у слідчих (розшукових) діях, були опубліковані 29.05.2024 на офіційному інтернет-сайті Офісу Генерального прокурора України та 31.05.2024 у друкованому виданні «Урядовий кур`єр» №111.
Однак на визначні у повістках дати прибуття, ОСОБА_4 так і не з`явився до органу досудового розслідування та іншим чином на зв`язок не виходив, таким чином продовжуючи переховуватися від органу досудового розслідування.
В ході досудового розслідування даного кримінального провадження, слідством було зібрано достатні докази, на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_4 ряду злочинів, з яких злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, однак підозрюваний з метою ухилення від покарання, переховується від органу досудового розслідування.
Так, з урахуванням наявної у органу досудового розслідування інформації про переховування ОСОБА_4 на тимчасово окупованих територіях України та території держави агресора російська федерація, 04.07.2024 органом досудового розслідування оголошено підозрюваного ОСОБА_4 у міжнародний розшук та до Ордожонікідзевського районного суду м. Запоріжжя подано клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане клопотання було задоволено слідчим суддею та 14.08.2024 ОСОБА_4 заочно було обрано вказаний запобіжний захід.
11.03.2025 ОСОБА_4 з`явився до органу досудового розслідування у зв`язку із чим виникла необхідність у розгляді питання про застосування заочно обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий, посилаючись на те, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 у 2014 році залишив місце мешкання та по 11.03.2025 переховувався від досудового слідства, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, забезпечити виконання процесуальних рішень у провадженні.
Крім того, у клопотанні зазначено, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_4 під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити з викладених в ньому підстав.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечував проти задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід посилаючись на те, що ОСОБА_4 добровільно з`явився до органу досудового розслідування, був необізнаний про здійснення відносно нього досудового розслідування, про здійснення відносно нього досудового розслідування дізнався лише у лютому 2025 року з оголошення у газеті „Урядовий кур`єр.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши додані в його обґрунтування копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
11.03.2025 року на підставі ухвали слідчого судді від 14.08.2024 року ОСОБА_4 затримано.
26.01.2024 органом досудового розслідування, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поштовим зв`язком на останні відомі місця реєстрації та проживання, направлено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1,2 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України.
Також, письмове повідомлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч. 1,2 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України та повістки про виклик підозрюваного для участі у слідчих (розшукових) діях, були опубліковані 29.05.2024 на офіційному інтернет-сайті Офісу Генерального прокурора України та 31.05.2024 у друкованому виданні «Урядовий кур`єр» №111.
Виходячи з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин. Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Органом досудового розслідування шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.
Незважаючи на ступень тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 слідчий судді враховує вік підозрюваного, те що останній неодружений, але перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, працює не офіційно, має місце постійного проживання, де проживає з цивільною дружиною та дитиною, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, добровільно з`явився до органу досудового розслідування, після того, як дізнався, що відносно нього здійснюється досудове розслідування.
Враховуючи характер висунутої підозри, відсутність негативних характеристик підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак відмовляє в задоволенні клопотання.
Оцінивши в сукупності всі вищезгадані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, заборонивши ОСОБА_4 з 21:00 год. до 06:00 год. наступної доби залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.03.2025 року включно, буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 42, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого залишити без задоволення.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1,2 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби, заборонивши йому з 21:00 год. до 06:00 год. наступної доби залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.03.2025 року включно.
Покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;
- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити до 22.03.2025 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1