МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/2747/24
Провадження 1-кс/945/493/24
У Х В А Л А

про арешт тимчасово вилученого майна

27 листопада 2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, -

встановив:

Прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2024 року за № 0000114.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 19.11.2024 приблизно о 19:00 години ОСОБА_5 та ОСОБА_6 19.11.2024 на транспортному засобі ЗАЗ 110206 д.н.з. НОМЕР_1 прибули на узбережжя водосховища річки Березань, після чого перебуваючи в зазначеному місці, за допомогою плав засобу, який привезли із собою вийшли в акваторію річки та здійснили незаконний вилов риби, а саме: щука- 19 шт, окунь- 10шт, карась сріблястий 101 шт, судак звичайний- 4 шт, тарань- 7 шт, плоскирка- 1 шт, рак річковий- 214 шт. за допомогою заборонених знарядь лову сіток ліскових у кількості 7 одиниць, чим спричинено шкоду на суму 997 101 грн.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на майно, прокурор посилається на те, що вилучене майно є предметом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення і може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор у судове засідання не прибув; 27.11.2024 подав на адресу суду заяву про розгляд подання за його відсутністю; клопотання підтримує.

Власник майна у судове засідання не прибув; про дату та час розгляду клопотання повідомлений.

Дослідивши документи, слідчим суддею встановлено таке.

Тимчасове вилучення майна та арешт майна, на підставі п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Частиною 2 статті 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У судовому засіданні встановлено достатньо підстав вважати про те, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, у зв`язку з чим, 19.11.2024 дізнавачем СД ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області було проведено огляд місця події, під час якого, відповідно до протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього, виявлено та вилучено: риба роду «щука» - 19 особин; риба роду «окунь» - 10 особин; риба роду «карась сріблястий» - 101 особина; риба роду «судак звичайний» - 4 шт; риба роду «тарань» - 7 шт; риба роду «плоскирка» - 1 шт; рак річковий 214 шт; сітки ліскові L- 75 м, h- 1,2 м, діаметр вічка -50 мм у кількості 7 шт; гумовий човен «Kolibri» зеленого кольору з двома веслами; високі гумові чоботи зеленого кольору; насос механічний для гумового човна; транспортний засіб ЗАЗ 110206 д.н.з. НОМЕР_1 з ключами від нього.

20 листопада 2024 року вилучене майно, відповідно до постанов про визнання речей речовими доказами та прилучення їх до провадження в якості речових доказів, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000114.

Отже, при розгляді клопотання встановлено, що тимчасово вилучене майно, під час огляду, а саме: ліскові сітки, риба, гумовий човен з веслами та насос до нього, є речовими доказами, оскільки є предметом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а гумові чоботи можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення і відчуження, а також для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, необхідно здійснити захід забезпечення кримінального провадження арешт, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення клопотання прокурора про арешт майна в цій частині.

Також, слідчий суддя враховує і те, що транспортний засіб ЗАЗ 110206, д.н.з. НОМЕР_1 , хоча і не перебуває у власності ОСОБА_6 , однак перебуває у його фактичному володінні, однак також є засобом вчинення кримінального проступку, оскільки використовувався, з метою полегшення подолання перешкод на шляху досягнення злочинної мети, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 здійснювали прямування до води та у зворотньому напрямку на цього автомобілі; транспортували човен; ОСОБА_6 перевіряв чи немає інших людей в автомобілі, який стояв неподалік.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

А тому, поміж іншого, слідчий суддя враховує і можливість застосування спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 249 КК України.

Отже, в ході розгляду клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна автомобіля ЗАЗ 110206, д.н.з. НОМЕР_1 , встановлено, що цей автомобіль також є і засобом вчинення кримінального правопорушення, є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи третіх осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду в межах кримінального провадження № 0000114.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно:

- риба роду «щука» - 19 особин;

- риба роду «окунь» - 10 особин;

- риба роду «карась сріблястий» - 101 особина;

- риба роду «судак звичайний» - 4 шт;

- риба роду «тарань» - 7 шт;

- риба роду «плоскирка» - 1 шт;

- рак річковий 214 шт;

- сітки ліскові L- 75 м, h- 1,2 м, діаметр вічка -50 мм у кількості 7 шт;

- гумовий човен «Kolibri» зеленого кольору з двома веслами;

- високі гумові чоботи зеленого кольору;

- насос механічний для гумового човна;

- транспортний засіб ЗАЗ 110206, д.н.з. НОМЕР_1 , з ключами від нього.

Ухвалу про арешт майна слід виконати шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування таким майном: рибами: роду «щука» - 19 особин; «окунь» - 10 особин; «карась сріблястий» - 101 особина; «судак звичайний» - 4 шт; «тарань» - 7 шт; «плоскирка» - 1 шт; раком річковим 214 шт; сітками лісковими L- 75 м, h- 1,2 м, діаметр вічка -50 мм у кількості 7 шт; гумовим човном «Kolibri» зеленого кольору з двома веслами; високими гумовим чоботами зеленого кольору; насосом механічним для гумового човна; транспортним засобом ЗАЗ 110206, д.н.з. НОМЕР_1 , з ключами від нього.

Прокурору у кримінальному провадженні № 0000114 проінформувати заінтересованих осіб про арешт майна.

На підставі ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала виконується негайно прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

27.11.2024