Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2279/22
Провадження №: 1-кп/332/23/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001012 від 14.11.2022 та за № 0000256 від 09.10.2023, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.І.Франко, Пологівського району, Запорізької області, українки, громадянки України, яка має середню освіту, не заміжньої, утриманців не має, за судовими рішеннями позбавлена батьківських прав щодо чотирьох дітей 2012 року народження, 2017 року народження, 2020 року народження, офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженої 15.02.2024 вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, ст.ст.75,76 КК України,- 1 рік,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

19.08.2022 приблизно о 14:00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України згідно з Указом Президента України введено воєнний стан, переконавшись, що за її протиправними діями ніхто не спостерігає, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_1 , за допомогою м`язової сили рук перелізла через паркан вказаного домоволодіння, та продовжуючи свій протиправний умисел, через незачинене вікно проникла до будинку АДРЕСА_1 , звідкіля таємно викрала майно ОСОБА_7 , а саме:

- болгарку марки «metabo 230 мм.», вартість якої, згідно з висновком експерта №2212 від 08.09.2022 року складає 2662 гривні 50 копійок;

- шуруповерт марки «dextone» вартість якого встановити не представилося за можливе;

- кросівки марки «Nike», червоного кольору, вартість яких, згідно висновку експерта №2212 від 08.09.2022 року складає 592 гривні 23 копійки;

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_6 , разом з викраденим майном покинула місце вчинення злочину та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 3254 гривні 83 копійки.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, 09.10.2023, приблизно о 10 год 30 хв., знаходячись в лісосмузі по вул.Лейтенанта Шмідта в місті Запоріжжя, незаконно придбала, шляхом привласнення знайденого на землі, полімерний згорток, обмотаний ізолентою червоного кольору, в якому знаходився полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору всередині, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-23/16285-НЗПРАП від 13.10.2023 містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальна маса якої складає 0,3713г (в перерахунку на основу), та яку у подальшому незаконно зберігала при собі у лівій кишені штанів, без мети збуту для власного вживання до моменту вилучення працівниками поліції під час проведення огляду місця об 11 год 42 хв 09.10.2023, неподалік буд.138 по вул.Лейтенанта Шмідта в м.Запоріжжі.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину визнала повністю, пояснивши про обставини вчиненого згідно з обвинувальними актами. У вчиненому розкаялася, просила суд суворо не карати, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розгляд провадження провести за його відсутності, просив призначити обвинуваченій покарання на розсуд суду, але у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності її позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 , надані нею під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень з визнанням у повному обсязі своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком, особу обвинуваченої, яка засуджена 15.02.2024 вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, офіційно не працевлаштована, під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем фактичного проживання характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Так, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

При цьому суд не убачає достатніх підстав для можливості застосування у відношенні ОСОБА_6 ст.75 КК України. Суд бере до уваги, що ОСОБА_6 не має офіційного працевлаштування, має слабкі соціальні зв`язки, обвинувачується у вчиненні двох епізодів умисних кримінальних правопорушень. Суд не убачає можливості виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання відповідно до ст.75 КК України та доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування у відношенні обвинуваченої ст.69 КК України судом не встановлено, оскільки встановлені вище обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує, що санкцією частини 1 статті 309 КК України, за вчинення незаконного виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до ч.1 ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Згідно з ч.3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Як вбачається матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 має чотирьох малолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак, рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2022 року (справа ЄУН 332/959/22) було частково задоволено позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, що діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, та ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначене рішення набрало законної сили 26.01.2023.

Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 грудня 2023 року (справа ЄУН 332/4120/23) було задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав по відношенню до дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначене рішення набрало законної сили 15.01.2024.

Тобто, на момент постановлення вироку ОСОБА_6 на утриманні малолітніх дітей не має.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання в межах санкцій інкримінованих їй статей КК України, а саме за ч.1 ст.309 КК України, у виді обмеження волі, та ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі. При цьому, суд вважає за можливе призначити остаточне покарання за правилами, передбаченими ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених за даним вироком покарань.

Як убачається з матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_6 була 15.02.2024 засуджена вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до п`яти років позбавлення волі,на підставі ст.75 КК звільнена від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Кримінальні правопорушення за ч.4 ст.185 КК України та за ч.1 ст.309 КК України, вчинені нею 19.08.2022 та 09.10.2023, тобто до постановлення вищезазначеного вироку Жовтневого районного суду міста Запоріжжя.

Згідно з правовою позицією викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі №760/26543/17 у випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законною силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнення від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Вищенаведене також узгоджується з роз`ясненнями, що містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався і підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

Цивільний позов у провадженні не заявлений. Витрати на залучення експертів на користь держави у кримінальному провадженні суд вважає необхідним покласти на обвинувачену.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349,366-371,373-376,395,532 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та ч.1 ст.309 КК України та призначити їй покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч.1 ст.309 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років один місяць.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 запобіжний захід не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 15 лютого 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_6 була засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до п`яти років позбавлення волі,на підставі ст.75 КК звільнена від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-болгарку марки «metabo 230 мм», шуруповерт марки «dextone», кросівки марки «Nike» червоного кольору, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 ,- вважати повернутими на за належністю ОСОБА_7 .

-особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальна маса якої складає 0,3713г (в перерахунку на основу), які поміщено в полімерний спеціальний пакет № 5837489 та передано на відповідальне зберігання до камеру схову відділення поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція №664),- знищити;

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової хімічної експертизи №СЕ-19/108-23/16285-НЗПРАП від 13.10.2023 в розмірі 956,00 гривень.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1