1Справа № 335/139/21 1-кп/335/100/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Запоріжжя клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0002385 від 30.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, українцю, громадянину України,неодруженому, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштованому, освіта середня, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше засудженому: 03.07.2006 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 4 ст. 189, ч. З ст. 187, ч. 2 ст. 189, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. 27.02.2007 звільнений з УВП по відбуттю строку покарання; 21.09.2010 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 196, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із конфіскацією майна. 12.11.2015 звільнений з УВП по відбуттю строку покарання;28.03.2018 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік; 18.02.2019 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. 26.02.2020 звільнений з УВП по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, а саме, що 29 жовтня 2020 приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «Сільпо №146», розташованого за адресою пр. Соборний 147, м. Запоріжжя, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з торгівельного прилавку взяв хамон та упакував у поліетиленовий пакет «Sierra Morena Cоперано» вагою 0,990 кг, вартість якого згідно з висновком експерта №1585-20 від 19.11.2020 складає 577 гривень 37 копійок (без врахування ПДВ), що належить потерпілому ТОВ «Сільпо-Фуд», продовжуючи свій злочинний умисел, не маючи наміру розрахуватись за вказаний товар пройшов через прохідний турнікет та повз касову зону території торгівельного залу магазину «Сільпо №146», попрямувавши до виходу з магазину, тим самим, з метою особистого збагачення, таємно викрав його, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки в подальшому був затриманий працівниками служби безпеки вищевказаного магазину.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), під час якої особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, вчинене повторно.

13.01.2025 до судового засідання представник потерпілого не з`явився по невідомим для суду причинам, про дату, час та місце судового засідання були повідомлений завчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. В матеріалах провадження наявна заява про розгляд провадження у відсутність представника потерпілого, цивільний позов не подавався.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив закрити кримінальне провадження відносно нього. Дав суду згоду на закриття справи щодо нього з цих підстав.

Захисник підтримав клопотання прокурора і просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Вислухавши клопотання, з`ясувавши думку учасників процесу щодо нього, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявленого клопотання виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12 судам нагадується, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

09 серпня 2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18 липня 2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX), згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП, якими посилена відповідальність за вчинення, зокрема шахрайства та дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

Таким чином, з 09 серпня 2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та шахрайство, стають кримінально караними діяннями, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту, судом убачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, 29.10.2020 року.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2020 становить 2102 грн, а 50 відсотків від його розміру становлять, відповідно, неоподаткований мінімум доходів громадян 1051 грн на 2020 рік, а 2 неоподатковуваних мінімуми становить 2102 грн.

Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становила 2102 гривень (1051 гривень х 2).

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002385 від 30.10.2020 року, діями обвинуваченого ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому на суму 577,37 гривень, тобто менше мінімального розміру вартості майна для кваліфікації діяння за ст.185 КК України за Законом №3886-IX.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Здійснивши аналіз наведених вище положень законів, слід дійти висновку, що відбулася втрата чинності закону шляхом прийняття нового закону і, відповідно, визначення нових меж між адміністративними правопорушеннями (дрібне викрадення чужого майна) та кримінальним правопорушенням (крадіжки, шахрайство). Відтак, наразі не є кримінально карним діянням - викрадення чужого майна, вартість якого у 2020 році (на момент вчинення правопорушення) становила до 2102,00 гривень, ураховуючи положення ст.5 КК України (часткова декриміналізація).

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 2 ст.185КК України, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки вартість викраденого майна відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Долю речового доказу по даному провадженню, який переданий на відповідальне зберігання представнику потерпілого, слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України, а саме повернути потерпілому за належністю.

Керуючись ст.ст. п. 4-1 ч. 1 ст. 284 , 372, 376 КПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0002385 від 30.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України , задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002385 від 30.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ: хамон «Sierra Morena Cоперано» вагою 0,990 кг, салат « Олів`є» -0,216 кг переданий на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_6 повернути за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення

Суддя: ОСОБА_1