Справа № 191/3673/22
Провадження № 1-кп/191/264/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 , законного представника - ОСОБА_5 ,

представника Синельниківського РУП сектору ювенальної превенції ОСОБА_6 ,

представника Служби у справах дітей Синельниківської міської ради ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області м. Синельникове об`єднані матеріали кримінальних проваджень: №0000820 від 21 грудня 2022 року, № 0000797 від 05 вересня 2023 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, студента Синельниківського професійного ліцею, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.09.2023 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.4 ст.186, ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.104, 75,76 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21.05.2022 року приблизно о 20-00 годині, неповнолітній ОСОБА_8 , разом з малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, передбаченої Кримінальним кодексом України, достовірно знаючи, що у будинку за адресою: АДРЕСА_2 ніхто не проживає та у них виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, продовженого Указами Президента України: від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб - до 22.08.2022).

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення, 21.05.2022 року приблизно о 20 годин 05 хвилин, неповнолітній ОСОБА_8 , разом з малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, зазначеної у Кримінальному кодексі України, впевнившись в тому, що власник домоволодіння у будинку відсутній та те, що їх дії носять таємний характер, проникли у приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, неповнолітній ОСОБА_8 разом з малолітнім ОСОБА_9 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, перебуваючи у приміщенні вказаною будинку вчинили крадіжку майна, а саме: велосипеду «Чайка GaieGe» з жіночою рамою червоного кольору, вартістю 2800 гривень 00 копійок та розібраного велосипеду «Україна», вартість якого становить 450 гривень 00 копійок.

Із викраденим майном, неповнолітній ОСОБА_8 разом з малолітнім ОСОБА_9 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, залишили місце злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 3250 гривень 00 копійок.

Крім того, 04.09.2023 року приблизно о 17 годині 36 хвилин, неповнолітній ОСОБА_8 , разом з потерпілим ОСОБА_11 , перебував в першому вагоні приміського поїзду №6280, сполученням «Дніпро-Лозова», де потерпілий ОСОБА_11 показав свій мобільний телефон «Lenovo К10а40» в корпусі білого кольору.

У цей же день та час (тобто 04.09.2023 року приблизно о 17 годині 39 хвилин) у ОСОБА_8 , раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, продовженого Указами Президента України: від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб, від 12.08.2022 №573/2022 строком на 90 діб, від 16.11.2022 №2738-ІХ строком на 90 діб, від 06.02.2023 №58/2023 строком на 90 ді5, від 01.05.2023 №254/2023 строком на 90 діб) та він визначив мобільний телефон «Lenovo К10а40» в корпусі білого кольору, об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, неповнолітній ОСОБА_8 , реалізуючи свій раптово виниклий прямий злочинний, умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах воєнного стану, шляхом ривку з правої руки потерпілого ОСОБА_11 відкрито викрав мобільний телефон «Lenоvo К10а40» в корпусі білого кольору, вартістю 956,00 грн.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 , діючи умисно, з викраденим майном з місця злочину побіг, викраденим майном належним ОСОБА_11 , розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв останньому матеріального збитку на загальну суму 956 гривень 00 копійок.

Умисні дії неповнолітнього ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Умисні дії неповнолітнього ОСОБА_8 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення сужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєних злочинах визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальних актах.

Потерпіла ОСОБА_12 до початку судового засідання надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, покарання просить призначити згідно чинного законодавства.

Потерпілий ОСОБА_11 до початку судового засідання надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, покарання просить призначити згідно чинного законодавства.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин без дослідження доказів.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого, в сукупності з відомостями про предмети злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні) від 24 лютого 2022 року №2І02-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан термін якого неодноразово було продовжено та триває на цей час.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини: обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні ним кримінальних правопорушень,його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану та за ч.4 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно, в умовах воєнного стану.

До пом`якшуючих обставин ОСОБА_8 , згідно положень ст. 66 КК України, суд враховує вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_8 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_8 судом також враховується те, що останній вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив злочини у неповнолітньому віці, хоча на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, у вчиненому щиро покаявся, будь-якими психічними захворюванням чи тимчасовими розладами психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі в теперішній час, за місцем мешкання та навчання характеризується посередньо, а також враховує заяви потерпілих, відповідно до яких, останні претензій матеріального характеру до ОСОБА_8 не мають.

Згідно досудової доповіді, складеної фахівцем Синельниківському районному відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_13 зазначено, що обвинувачений ОСОБА_8 має середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення. В той же час, у висновках досудової доповіді вказано, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів, як засудженим та і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться відповідно до ст. 12 КК України до тяжких, дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Ч. 1 ст. 69 КК України закріплено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

За змістом ст.37 Конвенції ООН "Про права дитини", тюремне ув`язнення дитини використовується лише як крайній захід. Згідно зі ст.17 Мінімальних стандартних правил ООН, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх (Пекінські правила), заходи впливу повинні бути завжди співмірними не тільки з обставинами і тяжкістю правопорушення, а й зі становищем і потребами неповнолітнього, а також із потребами суспільства.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 після вчинення злочинів, які є тяжкими, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», наявність зазначених декількох обставин, що пом`якшують покарання та дані особу обвинуваченого ОСОБА_8 у своїй сукупності, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання, тому прийшов до висновку за можливе застосувати до обвинуваченого норми ст.69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_8 засуджено вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 14.09.2023 року за ч.4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. ст. 104,75,76 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, а також зважаючи на те, що кримінальні правопорушення ОСОБА_8 вчинив до постановлення попереднього вироку від 14.09.2023 року, тому остаточне покарання слід призначити за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень із застосуванням ст. 75, 104 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, такий вид покарання вбачається необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, усвідомлення мети кримінального покарання. Також суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2,4 ч.3 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 не застосовувався.

Відповідно до ч.4 ст.122 КПК України експертам, спеціалістам і перекладачам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.

Враховуючи те, що в межах досудового розслідування по даному кримінальному провадженню судово-товарознавчі експертизи №3752/22 від 17.12.2022 р.н., №3964/23 від 06.09.2023 р.н.були проведені судовим експертом ОСОБА_14 , що не являється її службовим обов`язком, то з обвинуваченого необхідно стягнути на його користь винагороду за виконану нею роботу в розмірі 320,00 грн. та 260,00 грн.

За вимогами ст. 124 КПК України, із ОСОБА_8 , необхідно стягнути витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст. 186 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 14.09.2023 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на ньогообов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2,4 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь судового експерта ОСОБА_14 (розрахунковий рахунок КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , адреса: 07400, Київська область, м.Бровари, бульвар Незалежності,18б, оф.22) винагороду за виконану роботу, проведення судово-товарознавчої експертизи №3752/22 від 17.12.2022 в сумі 320,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь судового експерта ОСОБА_14 (розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) винагороду за виконану роботу, проведення судово-товарознавчої експертизи №3964/23 від 06.09.2023 в розмірі 260,00 грн.

Речові докази: мобільний телефон «Lenovo К10а40» в корпусі білого кольору залишити у власності потерпілого ОСОБА_11 ( а.к.п. т.2 а.с.50-51); велосипед «Чайка GaieGe» з жіночою рамою червоного кольору, розібраний велосипед «Україна» залишити у власності потерпілої ОСОБА_10 ( а.к.п. т.1 а.с.37,38)

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1