Справа № 227/2114/24
В И Р О К

іменем України

11 березня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000106, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Переходи, Чортківського р-ну, Тернопільської обл., громадянина України, з середньою освітою, одруженого, утримує одну малолітню дитину, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 2 п. 18, ч. 3 п. 42, ч. 4 п. 81 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, громадянин ОСОБА_4 , призваний для проходження військової служби до Збройних Сил України за мобілізацією.

Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 24 серпня 2023 року № 228 ОСОБА_4 призначено на посаду оператора 2 відділення взводу протитанкових керованих ракет, військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднання громадян.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 перебуває на території Донецької області.

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем призваним на військову службу за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді оператора 2 відділення взводу протитанкових керованих ракет , військової частини НОМЕР_1 , відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до примітки ст. 358 КК України, під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі само зайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити, за наступних обставин.

Згідно п. 2 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія або яка була позбавлена права на керування транспортним засобом чи здійснила обмін посвідчення водія протягом двох років з дати його видачі, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС. Відповідно п. 5.1 Централізоване оформлення, видача, повернення та обмін посвідчень водія здійснюється територіальними сервісними центрами МВС у визначені законодавством строки.

Поряд з цим, солдат ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, достовірно знаючи, що посвідчення водія НОМЕР_2 є підробленим, а він є особою, яка не отримувала посвідчення водія, на законну вимогу поліцейського пред`явив посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , з метою підтвердження наявності у нього права на керування транспортними засобами відповідної категорії, яке не відповідає за способом друку та відсутністю елементів захисту, зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, тобто є підробленим, таким чином використавши завідомо підроблений документ.

Разом з цим, при перевірці вищевказаного посвідчення водія НОМЕР_2 встановлено, що згідно інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» вказане посвідчення видано на ім`я ОСОБА_6 , а дані про отримання ОСОБА_4 посвідчення водія відсутні.

ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав в повному обсязі свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених вище, та показав, що йому для пересування на автомобілі по службі потрібне було посвідчення водія, а оскільки він його не мав, то через Інтернет замовив таке посвідчення за 11 тис. грн. 29 квітня 2024 року близько 13 години він на автомобілі «ВАЗ-2106», номерний знак НОМЕР_3 , рухався по автодорозі та в районі села Ганівка був зупинений патрульними поліцейськими для перевірки документів. Він передав працівникам поліції підроблене посвідчення водія і під час перевірки ті виявили підробку, після чого викликали слідчо-оперативну групу. Розуміє, що своїми діями вчинив кримінальне правопорушення. У вчиненому розкаюється.

Оскільки ОСОБА_4 добровільно та усвідомлено (сумнівів щодо чого під час його допиту встановлено не було) повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального проступку, правильно розуміє зміст цих обставин, судом на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого ч. 4 ст. 258 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_4 ,, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, значимість завідомо підробленого документа, який використав ОСОБА_4 , відомості про особу обвинуваченого.

Останній не має не знятих та непогашених судимостей, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за місцем служби характеризується задовільно, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується також задовільно, утримує малолітню дитину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді штрафу у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки підстави для застосування більш суворих видів покарання не встановлені і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок.

Речові докази підроблене посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

11.03.2025