ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6661/24
Провадження № 1-в/210/1095/24
У Х В А Л А

іменем України

20 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сільченко В.Є.

секретаря судового засідання Козіної В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_1 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває заява засудженого ОСОБА_1 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник адміністрації Лавренко В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор Петров В.І. вважав заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 13, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.06.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки. Згідно пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покладено на засудженого ОСОБА_1 в період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у кримінальному провадженні не обирався.

07.06.2021 року вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_1 за цим вироком покарання, яке згідно підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 7 (сім) місяців, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2019 року, та визначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (роки) і 1 (один) місяць. Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили не обирати. Строк відбування покарання ОСОБА_1 вираховувати з дня його затриманні для виконання цього вироку.

20.01.2022 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців. На підставіч.1ст.71 КК Україниза сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року, до покарання за цим вироком, і визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки три місяці. Початок строку відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з дня його фактичного затримання.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.01.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами: 03.07.2021 року, сума матеріального збитку складає 392,80 гривень; 03.07.2021 року, сума матеріального збитку складає 348,20 гривень; 03.07.2021 року, сума матеріального збитку складає 336,30 гривень; 07.07.2021 року, сума матеріального збитку складає 770,00 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2021 на рівні 2270,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2021 рік, становить 1135,00 грн (2270,00 грн *50% = 1135,00 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2021 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2270,00 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону №3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Відтак, за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.06.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, яка не підпадає під дію Закону № 3886?IX.

Крім того, за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.06.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, який не підпадає під дію Закону № 3886?IX.

Враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі ч.1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений ОСОБА_1 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.01.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_1 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити.

Вважати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.06.2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки. Згідно пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покладено на засудженого ОСОБА_1 в період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у кримінальному провадженні не обирався.

Вважати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.06.2021 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_1 за цим вироком покарання, яке згідно підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 7 (сім) місяців, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2019 року, та визначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (роки) і 1 (один) місяць. Строк відбування покарання ОСОБА_1 вираховувати з дня його затриманні для виконання цього вироку.

Звільнити засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.01.2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: В. Є. Сільченко