Справа № 404/2349/23
Номер провадження 1-кп/404/147/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА

29 січня 2025 року м. Кропивницький, Україна

Кіровський районний суд м. Кіровограда засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальні провадження № 0000333 від 17.03.2023 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, працюючого в ТОВ «Горизонт» на посаді агронома, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.11.2020 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, з встановленням обов`язків передбачених ст. 76 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження,-

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_5

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_8

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

11.03.2023 р. близько 14:30 години, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухались на власному транспортному засобі «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , до свого місця мешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_9 побачила автомобіль «Chevrolet Cruze», д.н.з. д.н.з НОМЕР_2 , який рухався по проїжджій частині навпроти їх будинку, під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з котрим у неї напередодні 10.03.2023 року поряд з відділенням «Нової пошти» № 6 за адресою: м. Кропивницький, вул. Короленка 32А, виник словесний конфлікт через паркування автомобілів та повідомила про це ОСОБА_3 .

В цей час у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх діянь, діючи умисно та протиправно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 різко зупинив автомобіль, котрим кермував, попереду автомобіля ОСОБА_7 , чим блокував рух останнього, надалі підійшов до автомобіля потерпілого зі сторони водія, після чого через відкрите вікно автомобіля наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя, а саме лівої виличної ділянки ОСОБА_7 . Для припинення конфлікту ОСОБА_7 вийшов з автомобіля, а ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс один удар нижньою третиною правого передпліччя в область лівого плеча потерпілого.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 наніс потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синців у лівій виличній ділянці та на лівому плечі, які відповідно до висновку експерта № 276 від 17.03.2023 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку фактично визнав та пояснив суду, що 9 березня 2023 року в відділенні Нова пошта, що знаходиться в районі Новомиколаївки в місті Кропивницькому, стався словесний інцидент між його дружиною - ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , з приводу паркування транспортних засобів на стоянці відділення. Інцидент був вичерпаний шляхом урегулювання спірних питань. Під час урегулювання спірного питання ОСОБА_9 в свою адресу від ОСОБА_7 отримала образливі висловлювання. Про вказану подію ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_3

11 березня 2023 року о 14 год.00 хв. він разом з дружиною та неповнолітнім сином рухались на власному автомобілі по вул. Юрія Краснокуцького в м. Кропивницькому, під час руху він побачив автомобіль білого кольору Шевролет Круз яким керував ОСОБА_7 , і якого впізнала дружина, яка вказала, що це саме той чоловік з яким на передодні стався інцидент. Вийшовши з свого автомобіля і підійшовши до авто потерпілого, запропонував ОСОБА_7 вийти з авто, однак почув в свою адресу нецензурну словесну лайку, як в свою адресу так і в адресу дружини. Висловлення потерпілого сильно його обурило і через відкрите вікно автомобіля розкритою долонею вдарив в обличчя ОСОБА_7 більше тілесних ушкоджень не наносив. Вважає, що саме ОСОБА_7 своїми діями спровокував його до спричинення йому тілесний ушкоджень. Після чого ОСОБА_7 спричинив ДТП, за участю автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 автомобілем «Chevrolet Cruze», д.н.з. НОМЕР_2 . На місце ДТП викликано працівників поліції. Заявлений цивільний позов ОСОБА_7 не визнає т.я. ДТП спричинена самим ОСОБА_7 .

Незважаючи на фактичне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні злочин, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його вина в скоєнні інкримінованого йому злочині повністю доведена і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню, в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідженими в ході судового слідства, зокрема:

Будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 та статтею 353 КПК України, у судовому засіданні та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що 11.03.2023 р. близько 14:30 години, він разом з дружиною ОСОБА_10 рухались на власному транспортному засобі «Chevrolet Cruze», д.н.з. НОМЕР_2 в м. Кропивницькому по вул. Юрія Краснокутського біля будинку №59. В цей час перед ними різко зупинився автомобіль «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 чим блокував рух, ОСОБА_3 підійшов до його автомобіля зі сторони водія, після чого через відкрите вікно автомобіля наніс два удари кулаком правої руки в область його обличчя, а саме лівої виличної ділянки. З метою не залишення місця пригоди, ОСОБА_3 , він вирішив створити ДТП, при цьому вдарив своїм автомобілем, передньою частиною, задню частину автомобіля ОСОБА_3 . Для припинення конфлікту він вийшов з автомобіля, а ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс один удар нижньою третиною правого передпліччя в область лівого плеча. Заявлений позов підтримує в повному обсязі.

Вказані показання обвинуваченого та потерпілого суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Тим самим, звертає увагу на те, що ними у повній мірі підтверджуються обставини, які підлягають доказуванню згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України, як-то час, місце та спосіб вчинення.

показами допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 яка надала суду, аналогічні пояснення поясненням потерпілого ОСОБА_7

показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка надала аналогічні пояснення поясненням обвинуваченого ОСОБА_3

показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який пояснив суду, що 11.03.2022 року, на прохання ОСОБА_7 прибув на вул. Юрія Краснокутського, №59 м. Кропивницький. Зі слів ОСОБА_7 стало відомо, що невідомий чоловік зупинив його автомобіль та безпричинно наніс йому кулаками рук два удари в обличчя і один удар в область правої руки. Крім того ОСОБА_7 повідомив, що напередодні, 10.03.2023 року у нього стався словесний конфлікт в відділення Нова Пошта в м. Кропивницький по вул. Короленка, 32 з жінкою, яка була присутня на місці події, з приводу паркування автомобілів.

показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що 11.03.2022 року прибула на вул. Юрія Краснокутського до будинку №59 м. Кропивницький. Тобто на місце ДТП побачила наслідки конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , побачили тілесні ушкодження на обличчі ОСОБА_7 з лівої сторони, на місці події знаходились транспортні засобі «Chevrolet Cruze», д.н.з. д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , та автомобіль «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 . Учасники конфлікту повідомили обставини інциденту.

Аналогічні покази показам свідка ОСОБА_12 надав свідок ОСОБА_13 .

В свою чергу, з досліджених судом, у порядку статті 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Витягом ЄРДР № 0000333 від 17.03.2023 року згідно якого 16.03.2023 року до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява ОСОБА_7 про те що 11.03.2023 року о 14.30 в м. Кропивницькому на перехресті вулиць Краснокуцького та Варшавська невідома особа нанесла тілесні ушкодження у вигляді забою та гематом м`яких тканин в ділянці верхньої щелепи. (Т.1 а.п. 1)

Заява ОСОБА_7 від 16.03.2023 року, про притягнення невідомої особи до відповідальності яка 11.03.2023 року о 14.30 в м. Кропивницькому на вулиці Краснокуцького, 59 нанесла тілесні ушкодження у вигляді забою та гематом м`яких тканин в ділянці верхньої щелепи зліва, та на руці вище ліктя. (Т.1 а.п. 9)

Протоколом огляду місця події від 27.03.2023 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 , згідно якого в м.Кропивницькому по вул.. Краснокуцького, 59 ОСОБА_3 підійшов до автомобіля ОСОБА_7 наніс йому 2 удари кулаком правої руки в область голови зліва. (Т.1 а.п. 10-11)

При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

Висновком експерта № 276 від 17.03.2023 згідно якого у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді синців у лівій виличній ділянці та на лівому плечі, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. ( Т. 1 а.п. 13).

Протоколом проведення слідчого експерименті від 20.03.2023 року проведеного з потерпілим ОСОБА_7 згідно якого повідомив та відтворив обставини і події які відбулися 11.03.2023 року о 14.30 в м. Кропивницькому на перехресті вулиць Краснокуцького та Варшавська коли невідома особа нанесла йому тілесні ушкодження. (Т.1 а.п. 23-27)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.03.2023 року в ході якого ОСОБА_7 впізнає особу яка 11.03.2023 року в м. Кропивницькому на вулиці Краснокуцького, 59 нанесла йому тілесні ушкодження. (Т.1 а.п. 28-30)

Протоколом проведення слідчого експерименті від 20.03.2023 року проведеного з свідком ОСОБА_10 згідно якого повідомила та відтворила обставини і події які відбулися 11.03.2023 року о 14.30 в м. Кропивницькому на перехресті вулиць Краснокуцького та Варшавська коли невідома особа нанесла ОСОБА_7 тілесні ушкодження. (Т.1 а.п. 34-37)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.03.2023 року в ході якого ОСОБА_10 впізнає особу яка 11.03.2023 року в м. Кропивницькому на вулиці Краснокуцького, 59 нанесла ОСОБА_7 тілесні ушкодження. (Т.1 а.п. 38-40)

Висновком експерта №292/ 276 від 22.03.2023 згідно якого у ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження у вигляді синців у лівій виличній ділянці,лівого плеча. Механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму утворень, на яких вказує потерпілий ОСОБА_7 в протоколі проведення слідчого експерименту від 20.03.2023 року за його участю.

Механізм утворень тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму утворень, на яких вказує свідок ОСОБА_10 в протоколі проведення слідчого експерименту від 20.03.2023 року за його участю, про механізм утворень синців в ділянці лівого плеча свідок не вказує. (Т.1 а.п. 42-43)

Суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочин), передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

В ході розгляду кримінального провадження ОСОБА_7 заявив цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 23 752 грн. 55 коп., моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. за проведення незалежної оцінки вартості транспортного засобу в розмірі 4 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. разом 127 752 грн. 55 коп. обґрунтувавши свої вимоги посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявлені вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. визнав в повному обсязі, в решті заявлених позовних вимог не визнав в зв`язку з необґрунтованістю цивільного позову.

Вирішуючи даний цивільний позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 1166. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні встановлено, що в даному випадку, пошкодження автомобіля потерпілого відбулося з власної ініціативи, власним рішенням ОСОБА_7 . Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України та приписів ст. 1166 ЦК України реальні збитки, які завдані майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Однак існують можливі випадки передбаченні положенням ст. 1169 ЦК України, а саме відшкодування шкоди, завданої особою у разі здійснення нею права на самозахист. Шкода, завдана особою при здійсненні нею права на самозахист від протиправних посягань, у тому числі у стані необхідної оборони, якщо при цьому не були перевищені її межі, не відшкодовується. Якщо у разі здійснення особою права на самозахист вона завдала шкоди іншій особі, ця шкода має бути відшкодована особою, яка її завдала. Якщо такої шкоди завдано способами самозахисту, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства, вона відшкодовується особою, яка вчинила протиправну дію.

В даному випадку дії спрямовані на самозахист з боку потерпілого не було. Про це було повідомлено ОСОБА_7 як в ході досудового та і в ході судового слідства. Рішення про умисне пошкодження транспортних засобів прийняте з інших мотивів і абсолютно не виправдано в ситуації яка мала місце.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 23 752 грн. 55 коп. та за проведення незалежної оцінки вартості транспортного засобу в розмірі 4 000 грн. задоволенню не підлягають і в їх задоволенні слід відмовити.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу ОСОБА_3 не оспорюється то зазначена вимога підлягає задоволенню в повному об`ємі, а тому з ОСОБА_3 стягується 5 000 грн. на користь ОСОБА_7 в рахунок витрат на правову допомогу.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відшкодування моральної шкоди проводиться відповідно до правил ст. 1167 ЦК України, а саме моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення.

Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», №12868/05, рішення від 10.12.2009; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004). Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує положення частини 3 ст. 23 ЦК України та роз`яснення, які містяться у пункті 9 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», характер неправомірних дій ОСОБА_3 та те, що потерпілий, крім фізичного болю, зазнав також і психологічного стресу, він змушений змінювати звичайний спосіб життя, докладати додаткових зусиль для відновлення стану здоров`я, взаємовідносин у побуті, колективі та захисту своїх прав, звертатися за консультативною допомогою до фахівців.

Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, не повинен призводити до її збагачення та не може бути засобом покарання винної особи, у зв`язку з чим визначений у позові розмір моральної шкоди в сумі 100 000 грн. суд вважає завищеним.

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, в тому числі і матеріальне становище обвинуваченого, суд приходить до висновку, що моральна шкода, заподіяна потерпілому, підлягає відшкодуванню у сумі 20000,00 грн. Саме така сума, на думку суду, є співмірною з понесеними ОСОБА_7 моральними стражданнями та відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

При призначенні ОСОБА_14 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок проти здоров`я особи.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, на обліку в лікарнях не перебуває, раніше судимий - 26.11.2020 року Кіровоградським районним судуом Кіровоградської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, з встановленням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає те, що він розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та не заперечував обставини у вчиненні кримінальних правопорушень.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного злочину, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є визнання вини, каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, матеріальний стан обвинуваченого, характеризуючі дані та приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт.

Суд враховує позицію потерпілого про необхідність призначення покарання обвинуваченому в межах закону. Підстави для застосування більш тяжкого покарання, у суду відсутні, зважаючи на особу обвинуваченого та його поведінку під час розгляду кримінального провадження.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1, 75 КК України суд не знаходить.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2020 року засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, а 11.03.2023 року вчинив нове кримінальне правопорушення, в період дії іспитового терміну.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

До того ж, згідно роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003, частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Зазначені вище обставини характеризують обвинуваченого як небезпечну для суспільства особу, маючу деформацію життєвих принципів, яка не бажає виправлятися, тому виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, на думку суду, є неможливим.

Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 під час іспитового строку за попереднім вироком суду вчинив нове кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне в порядку ст. 71 КК України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2020 року.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 не обирати.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 160 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71, пп. г п.1 ч.1 ст. 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26.11. 2020 року, та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 20 (двадцять) днів позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 5 000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу та 20000 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_3 відмовити.

Речові докази: Оптичний диск до протоколу огляду предмета від 29.03.2023 р. зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1