ВИРОК

іменем України

18 лютого 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

найменування кримінального провадження:

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000530 від 19.07.2023 року;

відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною середньою освітою, неодружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» не перебуває, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, майстер відділення розбирально-складальних робіт ІНФОРМАЦІЯ_2, у званні солдат, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше неодноразово судимий, востаннє засуджений Сколівським районним судом Львівської області 23.08.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років, покарання невідбуте, а судимість у встановленому порядку не погашена;

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні котрого обвинувачується особа: ч. 5 ст. 407 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

з боку сторони обвинувачення - прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 ; з боку сторони захисту - обвинувачений ОСОБА_3 та його захисниця - адвокатка ОСОБА_5 ;

розглянувши обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, за участі вищевказаних сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, -

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до вимог статей 11, 16, 127 та 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому й стримувати інших від негідних вчинків, 01.08.2022 року близько 08:00 год., діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , котра дислокується у АДРЕСА_2 (точне місце дислокації розголошенню не підлягає), та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 по момент його фактичного затримання 03.05.2023 року працівниками ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності його позиції, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. Зокрема вказав, що дійсно був мобілізованим на початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , однак 01.08.2022 року вранці він самовільно залишив її, так як хотів додому та побачити свою співмешканку й їх спільних дітей, а, прибувши додому, вже не захотів повертатися назад. Він перебував вдома аж до моменту його затримання працівниками ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, що мало місце 03.05.2023 року. Проте, станом на сьогодні, він усвідомлює, що такі його дії є нічим іншим, як самовільним залишенням місця несення військової служби, він розуміє значення своїх дій, обіцяє більше такого не вчиняти, хоче повернутися да місця несення військової служби, а тому при обранні йому міри покарання покладається на розсуд суду, однак просить його суворо не карати.

Визначений обсяг доказів, котрі підлягають дослідженню, та встановлений порядок їх дослідження.

Після роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_3 суті обвинувачення, який винним себе у скоєнні пред`явленого йому обвинувачення за ч. 5 ст. 407 КК України визнав повністю, суд визначив обсяг доказів, котрі будуть досліджуватися, та встановив порядок їх обмеженого дослідження, визначений ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки присутні у залі судових засідань сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження проти цього не заперечували, а обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ніким не оспорюються.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні котрого визнається обвинувачений.

Суд вважає, що у діях обвинуваченого ОСОБА_3 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і суд також вважає, що дії зазначеного обвинуваченого вірно кваліфіковані за вказаною статтею (частиною статті) чинного на час його скоєння КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючих вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених у ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд не вбачає.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених у ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання суд не вбачає.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що його характеризують, зокрема умисну форму вини та мотиви кримінального правопорушення, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а також особу зазначеного обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, він позитивно характеризується за місцем проживання та посередньо характеризується за місцем несення військової служби, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» не перебуває, він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, покарання не відбув, судимість його у встановленому порядку не погашена.

З урахуванням наведених обставин, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , виходячи з положень ст. 65 КК України, вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, - у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років. Підстав для застосування положень статей 69 та 75 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд не вбачає.

З огляду на вказане, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, сукупність встановлених даних про його особу, міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Поряд з цим встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 є винним у вищевказаному кримінальному правопорушенні, котре вчинив до ухвалення відносно нього 23.08.2023 року Сколівським районним судом Львівської області вироку у справі за єдиним унікальним номером 453/1044/23 та номером провадження 1-кп/453/180/23, про його обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, котрий 25.09.2023 року набрав законної сили. Відтак, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК України.

Вирішення інших питань, необхідних при ухваленні вироку.

Питання доцільності застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, котрі винесені на такий розгляд сторонами кримінального провадження.

Судові витрати на залучення експертів та інші витрати, у даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у даному кримінальному провадженні також відсутні.

Керуючись статтями 2, 7, 349, 351, 358, 368-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, до вказаного вище покарання зарахувати покарання за вироком, ухваленим щодо ОСОБА_3 Сколівським районним судом Львівської області 23.08.2023 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1044/23 та номером провадження 1-кп/453/180/23, котрий 25.09.2023 року набрав законної сили, у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, і за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 2 (два) місяці.

Рішення щодо запобіжного заходу та початку строку відбування остаточно призначеного покарання.

Жоден із визначних чинним КПК України запобіжних заходів щодо засудженого ОСОБА_3 до дати набрання даним вироком суду законної сили не застосовувати.

Строк відбування остаточного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 2 (два) місяці засудженому ОСОБА_3 рахувати з часу фактичного затримання, визначеного у вироці, ухваленому щодо нього Сколівським районним судом Львівської області 23.08.2023 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1044/23 та номером провадження 1-кп/453/180/23, котрий 25.09.2023 року набрав законної сили, а саме рахувати з 03 травня 2023 року.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області.

Поряд з цим, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, котрі ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження котрих було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Порядок отримання копії вироку.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому ОСОБА_3 та прокурору Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 .

Вирок проголошено прилюдно 18 лютого 2025 року, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Суддя ОСОБА_6