ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальні провадження №0002226 №0002351 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Рівненської області, м. Рівне, громадянина України, українця, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , студент 3-го курсу Національного університету водного господарства та природокористування, не одруженого, працюючого різноробочим, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч.ч 1,2 ст. 182, ч.ч. 1,2 ст. 361, ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України, -

розгляд кримінального провадження відбувся з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2024 року близько 11 год. 00хв. обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне привласнення документа, керуючись корисливим мотивом, із метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження, шляхом вільного доступу, викрав та незаконно привласнив платіжні банківські картки АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , власницею яких є ОСОБА_5 , які у розумінні положень ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, та в подальшому розпорядився наявними на їх рахунку грошовими коштами шляхом перерахунку на банківську картку НОМЕР_3 емітовану банку (А-Банк).

23 вересня 2024 року, точного часу досудовим розслідувань не встановлено, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 використовуючи мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А30S», діючи умисно, з метою незаконного втручання в роботу електронно-обчислювальних машин, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі витоку інформації та бажаючи їх настання, без дозволу власника, отримав доступ до персональних даних ОСОБА_5 , наявних в АТ КБ «ПриватБанк», що привело до витоку вищевказаної інформації, у результаті чого, також не санкціоновано втрутився в автоматизовану систему Інтернет-Банк «Приват 24/7» та отримавши доступ до банківських карток НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ОСОБА_5 , здійснив переказ грошових коштів в сумі 16000 гривень на свою банківську картку НОМЕР_3 емітовану банку «А-Банк»

23 вересня 2024 року о 11 год. 13 хв., , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, діючи таємно та в умовах воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і в подальшому, який продовжено за допомогою автоматизованої системи Інтернет-Банк «Приват 24/7» отримавши доступ до банківської картки НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_5 , здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 8000 гривень, шляхом переказу на банківську картку НОМЕР_3 емітовану банку (А-Банк), власником якої є ОСОБА_3 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, 23.09.2024 о 11 год. 14 хв., перебуваючи за адресою: м. Рівне, вул. Романа Шухевича 6/160, за допомогою автоматизованої системи Інтернет-Банк «Приват 24/7» отримавши доступ до банківської картки НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_5 , здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 6000 гривень, шляхом переказу на банківську картку НОМЕР_3 емітовану банку (А-Банк), власником якої є ОСОБА_3 .

Окрім того, 23.09.2024 о 11 год. 14 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою автоматизованої системи Інтернет-Банк «Приват 24/7» отримавши доступ до банківської картки НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_5 , здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 2000 гривень, шляхом переказу на банківську картку НОМЕР_3 емітовану банку (А-Банк), власником якої є ОСОБА_3 , чим завдав ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 16000 гривень.

07.08.2024 року о 15 год. 00 хв.,перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , з метою заволодіння грошовими коштами банківської організації, використовуючи доступ до всесвітньої мережі Інтернет через оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , за допомогою мобільного телефону марки «Linux, Android 10 K», діючи умисно, всупереч вимогам ч.ч.1, 2 ст.32 Конституції України, згідно якої ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, ч.2 ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010, згідно якої поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення, ч.2 ст.21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, згідно якої, інформація про фізичну особу є конфіденційною та може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом, а також усвідомлюючи, що згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження, а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та гарантованого законодавством права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, органів державної влади та місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, порушив право потерпілого ОСОБА_5 на недоторканість приватного життя.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 , без згоди та відома ОСОБА_5 , незаконно зібрав конфіденційну інформацію про неї та зберігав її у своєму мобільному телефоні, після чого використав та поширив її, шляхом створення на сайті з онлайн кредитування «www.pumb.ua» анкети-заявки на укладення договору про надання онлайн-кредиту, зазначивши завідомо неправдиві дані про те, що позичальником є ОСОБА_5 , вказавши конфіденційну інформацію про неї, а саме: дату народження ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), паспортні дані (закордонний паспорт серії НОМЕР_5 , виданий органом: 5610, дата видачі 16.11.2021 року), ідентифікаційний номер ( НОМЕР_6 ), місце реєстрації та проживання ( АДРЕСА_3 ), місце роботи (Комунальне некомерційне підприємство Центральна міська лікарні Рівненської міської ради) та надавши фотозображення закордонного паспорту ОСОБА_5 та довідки про присвоєння останній ідентифікаційного номера фізичної особи платника податків, що призвело до укладення від імені, без згоди та відома ОСОБА_5 з АТ «ПУМБ» договору про надання кредиту у виді грошових коштів в розмірі 15000 гривень у тимчасове, строкове, платне користування на умовах, визначених договором, які кредитодавець перерахував на банківський рахунок НОМЕР_7 з банківською карткою АТ «ПУМБ» № НОМЕР_8 , відкритий на ім`я ОСОБА_5

13.08.2024 року, близько 20 год. 43 хв. обвинувачений , перебуваючи за адресою: м. Рівне, вул. Романа Шухевича 6/160, діючи умисно та повторно, порушуючи право потерпілого ОСОБА_5 недоторканість приватного життя, всупереч вимогам ч.ч.1, 2 ст.32 Конституції України, ч.2 ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010, ч.2 ст.11, ч.2 ст.21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, з метою заволодіння грошовими коштами мікрофінансової організації, використовуючи доступ до всесвітньої мережі Інтернет через оператора мобільного зв`язку мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , за допомогою мобільного телефону марки «Linux, Android 10 K», без згоди та відома потерпілого, незаконно зібрав конфіденційну інформацію про нього та зберігав її у своєму мобільному телефоні, після чого використав та поширив її, шляхом створення на сайті з онлайн кредитування «https://creditplus.ua» анкети-заявки на укладення договору про надання онлайн-кредиту, зазначивши завідомо неправдиві дані про те, що позичальником є ОСОБА_5 вказавши конфіденційну інформацію про нього, а саме: дату народження, паспортні дані, ідентифікаційний номер, місце реєстрації та проживання, місце роботи, та надавши фотозображення закордонного паспорту громадянки ОСОБА_5 та довідки про присвоєння останній ідентифікаційного номера фізичної особи платника податків, що призвело до укладення від імені, без згоди та відома ОСОБА_5 з ТОВ «Авентус» договору про надання кредиту у виді грошових коштів на суму 1500 грн у тимчасове, строкове, платне користування на умовах, визначених договором, які кредитодавцем були перераховані на банківську картку АТ «Універсал банк» № НОМЕР_9 , відкриту на ім`я ОСОБА_6 , котрі в подальшому ОСОБА_6 були використані на власні потреби.

28 серпня 2024 року о 16 год. 33 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно та повторно, порушуючи право потерпілого ОСОБА_5 на недоторканість приватного життя, всупереч вимогам ч.ч.1, 2 ст.32 Конституції України, ч.2 ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010, ч.2 ст.11, ч.2 ст.21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, з метою заволодіння грошовими коштами мікрофінансової організації, використовуючи доступ до всесвітньої мережі Інтернет через оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , за допомогою мобільного телефону марки «Linux, Android 10 K», без згоди та відома потерпілого, незаконно зібрав конфіденційну інформацію про нього та зберігав її у своєму мобільному телефоні, після чого використав та поширив її, шляхом створення на сайті з онлайн кредитування «https://miloan.ua» і «https://tengo.ua» анкети-заявки на укладення договору про надання онлайн-кредиту, зазначивши завідомо неправдиві дані про те, що позичальником є ОСОБА_5 , вказавши конфіденційну інформацію про нього, а саме: дату народження, паспортні дані, ідентифікаційний номер, місце реєстрації та проживання, місце роботи, та надавши фотозображення паспорту громадянина України ОСОБА_5 та довідки про присвоєння останньому ідентифікаційного номера фізичної особи платника податків, що призвело до укладення від імені, без згоди та відома ОСОБА_5 з ТОВ «Мілоан» договору про надання кредиту у виді грошових коштів на суму 2500 грн у тимчасове, строкове, платне користування на умовах, визначених договором, які кредитодавцем були перераховані на банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_10 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 котрі в подальшому ОСОБА_3 були використані на власні потреби.

29.08.2024 року о 10 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно та повторно, порушуючи право потерпілого ОСОБА_5 на недоторканість приватного життя, всупереч вимогам ч.ч.1, 2 ст.32 Конституції України, ч.2 ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010, ч.2 ст.11, ч.2 ст.21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, з метою заволодіння грошовими коштами мікрофінансової організації, використовуючи доступ до всесвітньої мережі Інтернет через оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , за допомогою мобільного телефону марки «Linux, Android 10 K», без згоди та відома потерпілого, незаконно зібрав конфіденційну інформацію про нього та зберігав її у своєму мобільному телефоні, після чого використав та поширив її, шляхом створення на сайті з онлайн кредитування «https://credit7.ua» анкети-заявки на укладення договору про надання онлайн-кредиту, зазначивши завідомо неправдиві дані про те, що позичальником є ОСОБА_5 , вказавши конфіденційну інформацію про нього, а саме: дату народження, паспортні дані, ідентифікаційний номер, місце реєстрації та проживання, місце роботи, та надавши фотозображення паспорту ОСОБА_5 , та довідки про присвоєння останньому ідентифікаційного номера фізичної особи платника податків, що призвело до укладення від імені, без згоди та відома ОСОБА_5 , з ТОВ «Лінеура Україна» договору про надання кредиту у виді грошових коштів на суму 800 грн у тимчасове, строкове, платне користування на умовах, визначених договором, які кредитодавцем були перераховані на банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_8 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 котрі в подальшому ОСОБА_3 були використані на власні потреби.

07.08.2024 близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3, діючи, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, видаючи себе за ОСОБА_5 подав від імені ОСОБА_5 електронну заявку на отримання кредиту за допомогою системи онлайн-кредитування АТ «Перший Український Міжнародний банк», внаслідок чого отримав кредитні кошти, в сумі 15 000 грн., на банківську картку АТ «Перший Український Міжнародний банк» № НОМЕР_8 , видану на ім`я ОСОБА_5 , якими розпорядився, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок банку АТ «Акцент Банк (А-Банк)», а саме банківську картку № НОМЕР_3 , чим завдав потерпілому майнової шкоди на вищевказану суму.

13.08.2024 о 20 год. 43 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3, діючи, умисно, повторно з корисливих мотивів, шляхом обману, видаючи себе за ОСОБА_5 подав від імені ОСОБА_5 електронну заявку на отримання кредиту за допомогою системи онлайн-кредитування ТОВ «Авентус (Кредит Плюс)», внаслідок чого отримав кредитні кошти, в сумі 1500 грн., на банківську картку АТ «Універсал Банк»,№ НОМЕР_9 , видану на ім`я ОСОБА_3 якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 28.08.2024 о 16 год. 33 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи, умисно, повторно з корисливих мотивів, шляхом обману, видаючи себе за ОСОБА_5 подав від імені ОСОБА_5 електронну заявку на отримання кредиту за допомогою системи онлайн-кредитування ТОВ «Мілоан» внаслідок чого отримав кредитні кошти, в сумі 2500 грн. на банківську картку АТ «Перший Український Міжнародний банк» № НОМЕР_8 , видану на ім`я ОСОБА_5 якими розпорядився, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок банку АТ «ПУМБ а саме банківську картку № НОМЕР_11 .

29.08.2024о 10 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи, умисно, повторно з корисливих мотивів, шляхом обману, видаючи себе за ОСОБА_5 подав від імені ОСОБА_5 електронну заявку на отримання кредиту за допомогою системи онлайн-кредитування ТОВ «Лінеура Україна (Credit 7)» внаслідок чого отримав кредитні кошти, в сумі 800 грн. на банківську картку АТ «Перший Український Міжнародний банк» № НОМЕР_8 , видану на ім`я ОСОБА_5 якими розпорядився, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок банку АТ «ПУМБ а саме банківську картку № НОМЕР_11 , чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди в загальному розмірі 4800 гривень.

07.08.2024 року о 15 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , отримавши доступ до облікового запису АТ «ПУМБ», належного потерпілій ОСОБА_5 за допомогою мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , та мобільного телефону марки «Linux, Android 10 K» несанкціоновано втрутився в автоматизовану систему інтернет-банкінгу «ПУМБ», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі витоку і підробки інформації та бажаючи їх настання, через мережу Інтернет, несанкціоновано, тобто без дозволу та відома ОСОБА_5 отримав доступ до інформації, яка зберігається та обробляється в автоматизованій системі віддаленого доступу інтернет-банкінгу «ПУМБ» (база даних - програмно-апаратний комплекс банку, що забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та автентифікації відповідно договору), видав себе за останню, що призвело до витоку інформації про клієнта банку - ОСОБА_5 втрутився в роботу автоматизованої системи інтернет-банкінгу «ПУМБ», шляхом подачі електронного документу на відкриття рахунку, здійснив відкриття кредитного банківського рахунку в АТ «ПУМБ», НОМЕР_7 .

07.08.2024 по 29.08.2024, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , отримавши доступ до облікового запису АТ «ПУМБ», належного потерпілій ОСОБА_5 за допомогою мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , та мобільного телефону марки «Linux, Android 10 K», діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі витоку і підробки інформації та бажаючи їх настання, через мережу Інтернет, несанкціоновано, тобто без дозволу та відома ОСОБА_5 отримав доступ до інформації, яка зберігається та обробляється в автоматизованій системі віддаленого доступу інтернет-банкінгу «ПУМБ» (база даних - програмно-апаратний комплекс банку, що забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та автентифікації відповідно договору), видав себе за останню, що призвело до витоку інформації про клієнта банку - ОСОБА_5 та втрутився в роботу автоматизованої системи інтернет-банкінгу «ПУМБ», , шляхом подачі електронних документів на переказ грошових коштів, здійснив переказ грошових коштів в загальній сумі 18792 гривень з банківського рахунку в АТ «ПУМБ» НОМЕР_7 на банківські картки емітовані в АТ «Акцент банк» за № НОМЕР_3 та № НОМЕР_11 , та відкриті на ОСОБА_3 .

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному привласненні офіційного документу, в несанкціонованому втручанні в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж, що призвело до витоку інформації, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, у незаконному збиранні, зберіганні, використанні, поширенні конфіденційної інформації про особу, у незаконному збиранні, зберіганні, використанні, поширенні конфіденційної інформації про особу, вчиненими повторно, у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненими повторно, у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинених повторно, ОСОБА_3 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст.361, ч. 4 ст. 185, ч. 1, 2 ст. 182, ч.1,2 ст.361, ч. 1,2 ст.190 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, не заперечив кваліфікацію вчинених ним кримінальних правопорушень.

Вказав, що у вересні місяці 2024 року перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю спостереження, шляхом вільного доступу, викрав платіжні банківські картки АТ КБ «Приват Банк», власницею яких є ОСОБА_5 , яка являється його матір`ю.

Також без згоди потерпілої зібрав конфіденційну інформацію про неї та зберігав її у своєму мобільному телефоні, після чого використав та поширив її, шляхом створення на сайті з онлайн кредитування «www.pumb.ua» анкети-заявки на укладення договору про надання онлайн-кредиту, зазначивши завідомо неправдиві дані про те, що позичальником є ОСОБА_5 , вказавши конфіденційну інформацію про неї, а саме дату народження, паспортні дані, ідентифікаційний номер, місце реєстрації та проживання та надавши фотозображення закордонного паспорту, що призвело до укладення від імені, без згоди та відома ОСОБА_5 з банками договорів про надання кредиту у виді грошових коштів. Отримані грошові кошти витрачав на власні потреби, у вчиненому щиро розкаюється просив суворо не карати. Матеріальну шкоду потерпілій частково відшкодував.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти проведення розгляду за спрощеною процедурою, передбаченою ч. 3 ст. 349 КПК України. Цивільні позови не заявляла, підтвердила факт відшкодування обвинуваченим частини завданої шкоди, а саме відшкодовано 7000 (сім тисяч) гривень. Підтвердила усі факти викладені в обвинувальному акті, а саме те, що шляхом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, обвинувачений з її карток здійснив викрадення грошових коштів, також за допомогою системи онлайн-кредитування від імені потерпілої отримав кредитні кошти, які згодом перерахував на власну катку. Щодо міри покарання, просила суворо не карати .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілої та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 мали місце, вони містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч.ч 1,2 ст. 182, ч.ч. 1,2 ст. 361, ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України, і останній у їх вчиненні винен.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що вказані правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та проступків.

Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд враховує, що на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Також судом досліджено досудову доповідь складену ДУ «Центр пробації» у Рівненській області Рівненський районний відділ №1, від 20.01.2025 року зі змісту якої слідує, що на думку органу пробації, факторами, які підвищують ризик вчинення кримінального правопорушення є:

- «Матеріальне становище»;

- «Контроль над поведінкою та мисленням»;

- «Вживання алкоголю».

Згідно оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, визначено високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, вчинення кримінального правопорушення під час умов воєнного стану.

Витрати на залучення експертів, відсутні.

У даному кримінальному провадженні міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання, а тому вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч.ч 1,2 ст. 182, ч.ч. 1,2 ст. 361, ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного ) року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч. 1 ст. 182 КК України у виді штрафу 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч. 2 ст. 182 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч. 2 ст. 361 КК України у виді штрафу 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного ) року обмеження волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Запобіжний захід не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1