Провадження №: 1-в/755/740/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання заступника начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 про приведення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання заступника начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 про приведення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Подання мотивоване тим, що 13.11.2019 року до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшло розпорядження про виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року, відносно ОСОБА_5 . Згідно вироку, 09.02.2019 року, ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, спричинивши потерпілому ДП ЛПП Україна АТ ЛПП матеріальну шкоду на загальну суму 832 гривень 50 копійок.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886- ІХ «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

22 серпня 2024 року Верховний Суд в постанові, яка ухвалена у справі № 567/507/23, висловив позицію щодо застосування норм Закону України «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до норм частини 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, 09.02.2019 року.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн., а 50 відсотків від його розміру ставили 960 гривень 50 копійок.

Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настала кримінальна відповідальність, становив 1921 грн. (960.5 x2=1921).

Відповідно до частини 2 статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_5 склав 832 гривень 50 копійок.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого майна ОСОБА_5 становила 832 гривень 50 копійок, тобто являється меншою за розмір, з якого, відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України, настає кримінальна відповідальність - 1921 грн., та з огляду на норми статті 58 Конституції України і статті 5 КК України щодо принципу зворотної дії закону в часі, засуджений підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Прокурор проти задоволення подання не заперечувала.

Представник Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області та засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд клопотання повідомлялися.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття у судове засідання, осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року ОСОБА_5 , засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року, ОСОБА_5 , 09.02.2019 року, приблизно о 16 години 50 хвилин, вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, яке належить потерпілому ДП ЛПП Україна АТ ЛПП на загальну суму 832 гривень 50 копійок.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2019 рік складав 1921 гривень 00 копійок, тобто, два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складав суму в розмірі: (960.5 x2) = 1921 гривень. Таким чином, станом на день викрадення ОСОБА_5 майна на суму 832 гривень 50 копійок, вказана сума складала менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Наведеної вище правової позиції дотримується Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року в справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання - задовольнити.

Привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року, ухваленого щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала суду може бути оскаржена через Дніпровський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: