УХВАЛА

05 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 359/5760/18

провадження № 51-5071ск24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - ОСОБА_4 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 серпня 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

установив:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2021 року ОСОБА_5 виправдано за ч. 1 ст. 255 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Цим же вироком ОСОБА_5 засуджено до покарання:

- за ч. 3 ст. 27, ст. 340 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 років;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 років;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 135 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання, призначеного за ч. 3 ст. 27, ст. 340 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за ч. 3 ст. 27 і ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27 і ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27 і ч. 3 ст. 135 КК України та визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

У строк остаточного покарання у виді позбавлення волі, призначеного ОСОБА_5 , зараховано строк попереднього ув`язнення з 29 липня 2017 року до дня набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позов потерпілого ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 задоволені частково.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 серпня 2024 року вирок суду першої інстанції змінено та на підставі п. 4 ч.1 ст. 49 КК України в редакції Закону №245-VII від 16 травня 2013 року, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 звільнено від покарання, призначеного за ч. 3 ст. 27 і ч.3 ст. 146, ч. 3 ст. 27 і ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27 і ч. 3 ст. 135 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності.

Звільнено ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

Рішення щодо часткового задоволення цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 скасовано та відмовлено у його задоволенні.

У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзіпрокурор порушує питання про перегляд ухвали Київського апеляційного суду від 07 серпня 2024 року у касаційному порядку, яке дотепер нею не отримано та не внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2024 року вказану касаційну скаргу залишено без руху. Касатору було вказано на недоліки поданої нею касаційної скарги та встановлено п`ятнадцятиденний строк для їх усунення з дня отримання копії ухвали.

На виконання зазначеної ухвали Верховного Суду від 12 листопада 2024 року прокурор подала заяву, проте недоліків поданої нею вперше касаційної скарги не усунула з огляду на таке.

Відповідно до ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження забезпечується у визначених законом випадках та порядку.

Порядок звернення з касаційною скаргою, її форма та зміст регламентовано КПК України. Статтею 429 цього Кодексу передбачено обов`язковість перевірки додержання скаржником вимог ст. 427 КПК України. Необхідність виконання їх обумовлена особливостями касаційної процедури, під час якої Суд перевіряє правильність застосування норм права і не наділений повноваженнями досліджувати докази, вирішувати питання про достовірність даних, ревізувати повноту розгляду та встановлені фактичні обставини справи.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається Судом у межах з урахуванням викладеного касатором обґрунтування позиції, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Тому до форми та змісту скарги законодавець у ст. 427 КПК установив чіткі вимоги, наслідком порушення яких і не виправлення допущених недоліків є повернення поданого звернення.

Так, у порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копію оскаржуваного рішення.В Єдиному державному реєстрі судових рішень інформація щодо зазначеного судового рішення відсутня, вказана обставина позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити чи є оскаржуване судове рішення такими, що може бути переглянуте у касаційному порядку.

Отже, касаційна скарга та заява подані з порушенням вимог ст. 427 КПК України.

Враховуючи те, що прокурор ОСОБА_4 не усунула недоліків своєї касаційної скарги, яка була залишена без руху, її касаційна скарга підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - ОСОБА_4 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 серпня 2024 року щодо ОСОБА_5 повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3