Справа № 362/5489/24
Провадження № 1-кп/362/601/24
ВИРОК

Іменем України

17.12.2024 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Василькові Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 від 11.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянка України, освіта середня, неодружена, працює прибиральницею у ТОВ «Б.В.С.-ГРУП», зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 , раніше судима 21.03.2024 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, від відбування якого звільнена на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

11.07.2024 у вечірній час доби (більш точного часу судом не встановлено) ОСОБА_4 , будучи раніше судимою за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України, перебуваючи по вул. Гетьмана Сагайдачного, що в м. Василькові Обухівського району Київської області, на узбіччі дороги на земельному покриві біля паркана виявила паперовий згорток білого кольору, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, зовні схожа на метадон (фенадон). Надалі ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що дана порошкоподібна речовина білого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон (фенадон), посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних речовин та охорону здоров`я населення всупереч положенням ст. ст. 12, 15, 19, 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, для власного вживання, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх умисних дій, взяла паперовий згорток білого кольору, в якому міститься порошкоподібна речовина білого кольору, та помістила до своєї наплічної сумки, з метою власного вживання, чим придбала та розпочала зберігати наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон).

11.07.2024 близько 17:00 год. поблизу буд. № 55а по вул. Івана Мазепи, що в м. Василькові Обухівського району Київської області, ОСОБА_4 зупинили працівники поліції, затримали її у порядку ст. 298-2 КПК України та під час проведення особистого обшуку у наплічній сумці бежевого кольору, яка належить обвинуваченій, виявлено паперовий згорток, в середині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору зовні схожа на метадон (фенадон), яка в присутності понятих вилучена до спеціального пакету, який було опечатано належним чином.

У наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,122 г., яку ОСОБА_4 незаконно придбала та зберігала без мети збуту.

Метадон (фенадон) з вищезазначеною масою є наркотичним засобом, обіг якої обмежено, перевищує встановлені невеликі розміри (до 0,02 г.) і не перевищує встановлені великі розміри (від 1,6 г.) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список № 1 наркотичних засобів обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ» Наказу № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, які знаходяться у незаконному обігу».

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість визнала частково. Пояснила, що того літнього вечора, точної дати не пам`ятає, у м. Василькові між банком та магазином знайшла згорток. Припустила, що там було щось заборонене. Підняла цей згорток і поклала на долоню руки, накривши мобільним телефоном. Не перевіряла, що знаходилось всередині. У цей момент до неї підійшли двоє поліцейських, які знаходились неподалік і запитали чи має при собі щось заборонене. Вона віддала їм цей згорток. Після цього поліцейські почали її лякати, що відвезуть до відділення поліції, а потім запропонували поїхати з місця події в інше місце і запевнили, що за все це їй нічого не буле, або отримає іспитовий термін. Вона погодилась і сіла до службового автомобіля. Всі разом поїхали і зупинилися у приватному секторі м. Василькова. Там чекали захисника і понятих близько 40 хвилин. Її сумка знаходилась у автомобілі поліцейських, а вона палила зовні. Поліцейські вказали їй на місце її сумки, куди поклали згорток. У присутності захисника і понятих вона дістала зі своєї сумки згорток під відеозапис, який здійснював поліцейський. Бачила, що там був більший розмір метадону, однак була впевнена, що не буде нести за це відповідальності, а тому мовчала. Пояснила суду, що вона не визнає саме той розмір, оскільки згорток, який знайшла, був візуально менший. Наголосила, що є залежною від метадону, проходила відповідне лікування, систематично вживаючи цю речовину під наглядом, надала довідку з лікувального закладу. Підтвердила про обізнаність про встановлення їй судом іспитового строку після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України. Просила суд суворо не карати і ствердила, що соціалізувалася, працює.

Свідок ОСОБА_6 надала суду показання, що у липні 2024 року, більш точної дати вже не пам`ятає, вона поверталась додому і її зупинили працівники поліції. Попросили бути свідком. Надалі у її присутності працівники поліції запитали у обвинуваченої, з якою незнайома, чи є в неї заборонені речовини. Остання повідомила, що є та добровільно видала зі своєї наплічної сумки паперовий згорток. Всередині того згортка була біла кристалоподібна речовина. Даний паперовий згорток поліцейські вилучили, помістили до пакету, який у її, свідка, присутності опечатали. Вона перевірила цілісність того пакету та поставила свої підписи. Жодних зауважень чи заперечень обвинувачена не висловлювала, все пройшло спокійно.

Інший свідок ОСОБА_7 до суду не прибула, ухвала суду про її примусовий привід у судове засідання залишилася невиконаною з невідомих для суду причин. Прокурор відмовилася від її допиту, сторона захисту не заперечила проти цього.

Також суд дослідив письмові докази, що підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Зокрема, за даними витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000159 від 11.04.2024, 11.07.2024 за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Івана Мазепи, 55а, зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . яка повідомила, що зберігає наркотичну речовину, зовні схожу на метадон (а.с. 21).

Згідно з протоколом затримання особи від 11.07.2024 та додатками до нього з відеозаписом з технічного засобу, за яким 11.07.2024 о 16:07 год. у присутності захисника та двох понятих було затримано ОСОБА_4 . Проведено її особистий обшук, під час якого з наплічної сумки було вилучено паперовий згорток, у якому містилась кристалоподібна речовина білого кольору, зовні схожа на метадон. Даний паперовий згорток кристалоподібною речовиною білого кольору вилучено та опечатано до спец пакету CRI1195419. У ході проведення особистого обшуку обвинуваченої заяв та зауважень від неї та захисники не надходило (а.с.22-27).

Постановою про звільнення особи ,затриманої у порядку ст. 298-2 КПК України від 11.07.2024, 11.07.2024 за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Івана Мазепи, поряд з будинком 55а, зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зберігала наркотичну речовину, зовні схожою на метадон. Дану особу звільнено (а.с. 28).

Висновком експерта № СЕ-19/111-24/41050-НЗПРАП від 22.07.2024 з ілюстративною таблицею констатовано, що у наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,122 г. (а.с. 30-34).

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і неупередженому дослідженні обставин кримінального правопорушення, враховуючи відсутність у ході судового розгляду зауважень щодо достовірності та допустимості наданих суду доказів з боку учасників судового провадження, суд вважає всі вищезазначені докази належними, допустимими, достовірними та у своєму взаємозв`язку достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченої про те, що поліцейські поміняли найдений нею згорток на інший, де був більший розмір наркотичного засобу, після чого запевнили, що «їй за це нічого не буде», і вважає, що обвинувачена таким чином намагається уникнути кримінальної відповідальності за скоєне. До того ж ці твердження спростовуються перерахованими вище доказами, у тому числі показаннями свідка, які надавала безпосередньо суду, і даними дослідженого відеозапису, де обвинувачена у присутності захисника і понятих жодних зауважень чи заперечень не висловлює. Суд враховує і суперечливість показань обвинуваченої, яка спочатку вказувала, що вміст згортку не перевіряла, припустивши, що там щось заборонене, а потім ствердно вказала на вид наркотичного засобу метадон, не визнаючи його розмір, що у даному випадку не має вирішального значення.

На підставі викладеного суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, працює прибиральницею, де характеризується позитивно, неодружена, станом на 06.08.2024 перебувала на амбулаторному лікуванні у ТОВ «Медикал Рехаб» у програмі ЗПТ і отримувала лікування у вигляді препарату метадон по 100 мг на добу, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає наркотичними речовинами та алкогольними напоями.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій, у ході судового розгляду не встановлено.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченій, суд не вбачає.

Водночас судом встановлено, що ОСОБА_4 була засуджена 21.03.2024 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, від відбування якого звільнена на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням з встановленням іспитового строку один рік.

На даний час обвинувачена перебуває на обліку органу пробації з 25.04.2024 на підставі вищезазначеного вироку.

Отже, дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинила у період іспитового строку за вищезгаданим вироком суду, а тому у відповідності до положень ч. 3 ст. 78 КК України при обранні міри покарання ОСОБА_4 необхідно застосовувати вимоги ст. ст. 71, 72 КК України і призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком, оскільки обвинувачена після постановлення вироку і до повного відбуття покарання скоїла нове кримінальне правопорушення.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної, її ставлення до скоєного, відсутності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та беручи до уваги, що ОСОБА_4 , будучи судимою, на шлях виправлення не стала, а вчинила нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, суд дійшов висновку, що її виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Суд не знаходить підстав для призначення іншого виду покарання, яке передбачене санкцією статті.

З цих підстав суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України, частково приєднавши невідбуте обвинуваченою покарання за попереднім вироком суду, як достатнє для виправлення обвинуваченої, її перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Так, ч. 4 ст. 71 КК передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Також суд вважає, що підстав для застосування ст. 75 КК України немає, оскільки раніше судима ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та під час іспитового строку вчинила нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, на думку суду, беручи до уваги обставини справи та особу винної, виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання неможливе.

Вказане вище повністю відповідає правовій позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо повторного звільнення від відбування покарання у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину викладене у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 752/2269/18 та у постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 127/10266/19, де вказано, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

До того ж суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 127/25037/17, де виснувало, що у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - у порядку ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному проваджені потерпілим не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2024, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу її фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Речові докази після набрання вироком законної сили, що здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції № 485 від 24.07.2024, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1