КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/8426/24
Провадження № 1-кп/552/1082/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2024 м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1

за участю секретаря- ОСОБА_2

прокурора- ОСОБА_3

обвинуваченого- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000430 від 21.10.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Установлено, що постановою Київського районного суду м. Полтави від 27.05.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт. 18.06.2020 ОСОБА_4 поставлено на облік до Київського РВ філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області.

25.07.2022 ОСОБА_4 ознайомлений з порядком та умовами відбування призначеного покарання та його попереджено, що у разі ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, а в разі злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, до кримінальної відповідальності за ст. 389-2 КК України.

18.10.2023 ОСОБА_4 вручено направлення до ПЕЗО «Міськсвітло» та зобов`язано приступити до відпрацювання суспільно корисних робіт не пізніше 19.10.2023.

23.10.2023 уповноваженою особою ПЕЗО «Міськсвітло» повідомлено орган пробації, що ОСОБА_4 протягом 2-х днів не з`явився для відпрацювання суспільно корисних робіт.

З огляду на вказане того ж дня відносно ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-2 КУпАП.

06.11.2023 у ОСОБА_4 відібрано пояснення про причини неявки та повторно вручено направлення до ПЕЗО «Міськсвітло», а також зобов`язано приступити до відпрацювання суспільно корисних робіт не пізніше 07.11.2023.

14.11.2023 з ПЕЗО «Міськсвітло» надійшли: наказ, довідки про інструктаж з охорони праці та про виконання запланованих робіт, перелік об`єктів та видів робіт, графік виходу на роботу.

З 15.11.2023 по 21.11.2023 ОСОБА_4 періодично з`являвся до ПЕЗО «Міськсвітло», відпрацювавши при цьому 39 годин суспільно корисних робіт.

Таким чином, з призначених 120 годин суспільно корисних робіт ОСОБА_4 не відпрацював 81 годину.

У подальшому ОСОБА_4 для відпрацювання суспільно-корисних робіт не з`являвся.

Київським РВ відносно ОСОБА_4 складено протоколи від 20.11.2023, 01.12.2023, 08.12.2023, 12.12.2023 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-2 КУпАП за неявку для відпрацювання суспільно корисних робіт.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 11.12.2023 справи про вчинення адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_4 № 552/7134/23 та № 552/7278/23 об`єднано в одне провадження за загальним номером № 552/7134/23. 25.12.2023 постановою Київського районного суду м. Полтави на ОСОБА_4 за ст. 183-2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 03.01.2024 справи про вчинення адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_4 №552/7603/23 про притягнення до адміністративної відповідальності та № 552/7609/23 про притягнення до адміністративної відповідальності об`єднано в одному провадженні за загальним номером № 552/7603/23. Постановою Київського районного суду м. Полтави від 01.02.2024 на ОСОБА_4 за ст. 183-2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 1 (одну) добу.

12.12.2023 наказом директора ПЕЗО «Міськсвітло» ОСОБА_4 звільнений від відбування суспільно-корисних робіт у зв`язку з ухиленням від їх відбування.

12.12.2023 до Київського РВ з`явився ОСОБА_4 , де його опитано з приводу невиходів на підприємство для відпрацювання суспільно корисних робіт, поважних причин не виявлено.

Таким чином ОСОБА_4 вважається таким, що притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП.

06.08.2024 ОСОБА_4 направлено до КП «Декоративні культури ПМР» для подальшого відбування суспільно корисних робіт та зобов`язано приступити до відпрацювання суспільно корисних робіт не пізніше 19.08.2024.

28.08.2024 до Київського РВ з КП «Декоративні культури» надійшли документи: підтвердження, наказ, довідка, перелік об`єктів та видів робіт, які виконуватиме ОСОБА_4 , графік виходу на оплачувані суспільно корисні роботи, а також повідомлення, що ОСОБА_4 до відпрацювання суспільно корисних робіт не приступив.

23.09.2024 у ОСОБА_4 відібрано пояснення з приводу невиходів на підприємство для відпрацювання суспільно корисних робіт та повторно роз`яснено про наслідки ухилення від призначеного покарання, після чого він зобов`язався терміново приступити до відпрацювання суспільно корисних робіт.

06.11.2024 ОСОБА_4 повторно видано направлення до КП «Декоративні культури ПМР» для подальшого відбування суспільно корисних робіт та зобов`язано приступити до відпрацювання суспільно корисних робіт не пізніше 08.11.2024.

Однак, після отримання повторного направлення, ОСОБА_4 у період з 19.08.2024 по 26.11.2024 для відпрацювання суспільно корисних робіт так і не з`являвся.

В подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, протиправно, без поважних причин, переслідуючи мету ухилитися від відбування стягнення, будучи особою, яку неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 183-2 КУпАП України, станом на 26.11.2024 до відпрацювання суспільно корисних робіт не приступив, встановлені судом обов`язки не виконував та не з`являвся до місця відбування суспільно корисних робіт, а саме до КП «Декоративні культури ПМР». У зв`язку з чим стягнення не відбуто в повному обсязі, а саме з призначених 120 годин, відбуто лише 39 годин суспільно корисних робіт.

Отже, ОСОБА_4 своїми діями умисно порушив порядок та умови відбування покарання, що виразилося у невиконанні призначеного постановою суду стягнення, без поважних причин, злісно ухилившись від відбування суспільно корисних робіт.

Під злісним ухиленням особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вважається продовження ухилення від відбування суспільно корисних робіт особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі статті 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто неприбуття до місця виконання суспільно корисних робіт (підприємства, установи, організації) протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, невихід на суспільно корисні роботи або відмова від виконання роботи, вид якої визначений підприємством, установою, організацією, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а також поява на робочому місці у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння.

Поважними причинами є хвороба та інші документально підтверджені обставини, що фактично позбавляють можливості порушника прибути для відпрацювання суспільно корисних робіт.

Враховуючи, що в ході досудового розслідування не встановлено обставин, які б фактично унеможливили ОСОБА_4 відпрацювати суспільно корисні роботи, у діях останнього вбачаються ознаки злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисних діях, які виразилися у злісному ухиленні від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та дав суду показання відповідно до викладених раніше в мотивувальній частині вироку фактичних обставин. Щиро розкаюється у вчиненому.

Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ст. 389-2 КК України.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується положеннями ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше не судимий, на момент вчинення злочинів на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким, пом`якшуючі обставини, наведені вище, дані про особу обвинуваченого, те, що він щиро розкаюється у вчинені кримінального правопорушення.

З урахуванням всіх даних в їх сукупності, виходячи із загальних засад призначення покарання, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 389-2 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи та навчання.

На переконання суду, таке покарання є справедливим і достатнім для досягнення цілей покарання, визначених статтею 50 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368-371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Головуючий суддя ОСОБА_1