ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

09 січня 2025 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши під час підготовчого судового засідання у кримінальному проваджені № 0001326 від 26.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту,

В С Т А Н О В И В:

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні прокурору. Своє клопотання обгрунтував тим, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме, не містить чітке та конкретне формулювання обвинувачення, зокрема, об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак. В обвинувальному акті сторона обвинувачення зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у пропозиції та паданні неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданої їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.Аналогічне формулювання зазначено в обвинувальному акті в правовій кваліфікації правопорушення. Згідно ч.1 ст.369 ККУ, встановлено кримінальну відповідальність за - пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особибудь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.Відповідно до ч. 3 ст.369 ККУ, діяння, передбачені частиною першою або другою цієї статті, якщо неправомірна вигода надавалася службовій особі, яка займає відповідальне становище, або вчинені за попередньою змовою групою осіб. Проте, з обвинувального акту не зрозуміло, яку саме, на думку сторони обвинувачення, повинен був дію вчинити начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 .Оскільки в розділі «Формулювання обвинувачення» сторона обвинувачення вважає, що була пропозиція надання неправомірної вигоди за сприяння у пришвидшенні поставлення на військовий облік її чоловіка ОСОБА_8 в ІНФОРМАЦІЯ_2 .Таким чином наявні розбіжності, бо в обвинувальному акті вказується суперечна інформація, спочатку зазначено (в правовій кваліфікації кримінального правопорушення), що ОСОБА_9 начебто вчинила - пропозицію та надання неправомірної вигоди...в інтересах того, хто пропонує. Потім вказано, що мало місце лише пропозиція надання неправомірної вигоди (розділ Формулювання обвинувачення) за сприяння у пришвидшенні поставлення на військовий облік її чоловіка. Потім в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується у пропозиції та наданні неправомірної вигоди... в інтересах того, хто пропонує таку вигоду.Проте, з обвинувального акта не зрозуміло які саме дії в інтересах ОСОБА_4 повинен був вчинити начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 .Також, на думку захисника, не зрозуміло, яким чином сторона обвинувачення дійшла висновку, що ОСОБА_4 була в стані осудності станом на 25.07.2024р., та те що ОСОБА_4 , начебто знала, що ОСОБА_7 є начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 і зокрема займає відповідальне становище. Крім того, захисник посилався на те, що в обвинувальному акті замість вказівок на обставини, передбачені ст.ст. 66 та 67 КК України є лише посилання , що обставини не встановлені.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника.

Прокурор заперечив щодо клопотання захисника про повернення обвинувального акту, посилаючись на дотримання положень ст. 291 КПК України.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши клопотання захисника, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 91 КПК передбачено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17 зазначив, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг. Визначення обсягу обвинувачення при направлені обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

В постанові Верховного Суду від 29.03.2019 у справі № 686/18210/15-к зазначено, що для забезпечення права на ефективний захист в формулюванні обвинувачення мають бути зазначені ті обставини і з такою деталізацією, які необхідні й достатні для того, аби дозволити обвинуваченому ефективно захищатися від нього. Це не означає, що при формулюванні кожного обвинувачення мають бути зазначені всі без виключення обставини, наведені у переліку статті 91 КПК.

Це підтверджено і практикою Європейського суду з прав людини, на яку посилається захисник. Зокрема, у рішенні «Маточча проти Італії» зазначено, що хоча «обвинуваченому мають повідомити «в деталях» підставу обвинувачення проти нього, тобто суттєві факти, які свідчать проти нього і є підставою для обвинувачення і характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих суттєвих фактів»,[1]однак «обсяг «детальної» інформації, на який посилається [пункт (а) параграфу 3 статті 6 Конвенції], змінюється в залежності від особливих обставин кожної справи».[2]

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

З урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленного обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процессуально неприпустимим.

До того ж, процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно вимог чинного КПК, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст. 373 КПК, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст. 318-380 КПК України.

Якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини, то питання зміни обвинувачення можливо вирішити шляхом застосування вимог ст. 337-339 КПК.

Виходячи з положень кримінального процесуального законодавства та судової практики, визначення форми, послідовності, ступеню деталізації та обсягу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, що зазначаються в обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора.

На даній стадії судового провадження суд позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку по суті повноти досудового розслідування, оскільки об`єктивне з`ясування всіх обставин справи здійснюється судом на стадії судового розгляду кримінального провадження.

В обвинувальному акті прокурором змістовно та послідовно викладено обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, що в повному обсязі дозволяє стороні захисту зрозуміти суть пред`явленного обвинувачення.

Таким чином, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення є достатніми для правильного розуміння обставин та реалізації права на захист. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Посилання сторони захисту на суперечність, неконкретність та некоректність формулювання обвинувачення суд вважає безпідставним, оскільки зазначення в обвинувальному акті конкретних обставин кримінального правопорушення відноситься до дискреційних повноважень прокурора, у зв`язку з чим останній зазначає ті обставини, які вважає встановленими.

До аналогічних висновків суд приходить і при оцінці викладу прокурором обставин, передбачених ст.ст. 66 та 67 КК України. Так, прокурором в обвинувальному акту зазначено, що обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_4 не встановлено. Тобто прокурор виклав їх так, як встановив за наслідками проведеного досудового розслідування.

Суд звертає увагу на те, що невідповідність обвинувального акта вимогам, які передбачені для обвинувального акта відповідними положеннями КПК України є вичерпною підставою для його повернення.

Тому інші недоліки досудового розслідування при їх встановленні, в тому числі, щодо з`ясування чи нез`ясування осудності ОСОБА_4 , не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підстав невідповідності його вимогам КПК.

При цьому, з урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення чи недоліків досудового розслідування є проведенням судом оцінки доказів, що є процесуально неприпустимим.

До того ж, процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно з вимогами чинного КПК, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого КПК, тобто за наслідкамилише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених статтями 318-380 КПК України.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального актуу кримінальному провадженні № 0001326 від 26.07.2024 щодо ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 369 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10