Дата документу 25.03.2025 Справа № 335/4624/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/528/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/4624/23Суддя-доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
УХВАЛА

25 березня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання потерпілої ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 січня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення передбаченого ч.1 ст.125 КК України кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду 28 січня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за ч.1 ст.125 КК до 80 годин громадських робіт.

24.03.2025 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, потерпіла ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку від 28.01.2025 року. Своє клопотання потерпіла мотивувала тим, що вона не була присутня під час проголошення судом вироку, копія вироку суду на її адресу не надсилалася, з 11.02.2025 року по 20.02.2025 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні, а тому ознайомитися із вироком суду змогла лише 26.02.2025 року із даних системи «Судова влада».

Учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію потерпілої, яка підтримала своє клопотання та просила поновити їй строк на апеляційне оскарження вироку; перевіривши матеріали провадження та доводи клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.

Відповідно до ч.2 ст.395 КПК апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Правило дотримання вказаного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Особа, яка звертається до суду із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, повинна довести, що причини пропуску встановленого законом строку є поважними.

Про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюється судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Так, в обґрунтування свого клопотання потерпіла посилалася на те, що вона не була присутня в судовому засіданні, в якому було проголошено вирок суду та копія вироку їй не була направлена.

Проте колегія суддів визнає такі доводи потерпілої не переконливими виходячи з такого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 дійсно не була присутня під час проголошення вироку.

Разом з тим, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла брала участь у судовому провадженні, а також у судових дебатах. Крім того, потерпіла була присутня у судовому засіданні від 24.01.2025 року, в якому обвинуваченому було надано останнє слово та суд видалився до нарадчої кімнати.

Відповідно до наявної у матеріалах провадження довідки про доставку повідомлення у додаток потерпіла була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 28.01.2025 року, в якому судом було проголошено вирок.

Відтак потерпіла фактично з власної волі не скористалася своїм правом бути присутньою під час проголошення вироку, на відміну від обвинуваченого та його захисника, які з`явилися на проголошення вироку 28.01.2025 року та в цей же день отримали його копію.

Отже та обставина, що потерпіла не скористалася своїм диспозитивним правом бути присутньою під час проголошення судового рішення, є суб`єктивною обставиною, яка виникла внаслідок безпосередніх дій самої потерпілої, тому вона не може вважатися поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Більш того, потерпіла, будучи обізнаною про ухвалення судом 28.01.2025 року вироку щодо ОСОБА_7 , із клопотанням про надання інформації про результат розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , а так само із клопотанням про отримання копії вироку до суду не зверталася.

Крім того, у своєму клопотанні потерпіла, як на причину пропуску строку на апеляційне оскарження вироку, посилалася на її перебування на стаціонарному лікуванні в період з 11.02.2025 року по 20.02.2025 року. Із долученої до клопотання копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що потерпіла перебувала на лікуванні з 10.02.2025 року по 19.02.2025 року. Між тим, потерпіла ні в клопотанні, ні в судовому засіданні апеляційного суду не зазначила, які ж обставини перешкодили подати їй апеляційну скаргу в період з 29.01.2025 року по 09.02.2025 року, а також в період з 20.02.2025 року по 27.02.2025 року.

Також, заявляючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, потерпіла посилалася на те, що ознайомитися зі змістом вироку вона змогла лише 26.02.2025 року. Разом з тим, потерпіла, ознайомившись ще 26.02.2025 року зі змістом вироку суду, апеляційну скаргу подала лише 24.03.2025 року, тобто майже через місяць. Але при цьому потерпіла не зазначила жодної поважної причини такого тривалого зволікання зі зверненням з апеляційною скаргою і таку невиправдану затримку у подачі скарги нічим не пояснила.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що потерпіла не навела об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які б судова колегія могла визнати поважними, та поновити зазначений строк.

Отже клопотання є необґрунтованим, а тому, на думку колегії суддів, строк на подачу апеляційної скарги поновлений бути не може.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.399 КПК апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження, повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.

Керуючись п.4 ч.3 ст.399 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Клопотання потерпілої ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу повернути потерпілій ОСОБА_6 , надіславши також копію даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4