Справа № 308/8888/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції матеріали судового провадження 11-сс/4806/188/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, про зміну запобіжного заходу, та змінено запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою на строк до 27.03.2025 із визначенням застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) грн, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355, ч. 4 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні № 0000215, відомості про яке 17.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 26.02.2025.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а саме до ГУ ДМС у Закарпатській області.

З клопотання вбачається, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000215, відомості про яке 17.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що згідно договору продажу автомобіля «umowa sperzedazy samochodu» від 20.03.2024 громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 , паспорт громадянина Польщі НОМЕР_1 ) продав автомобіль марки «Audi» моделі «А-6 С-7», чорного кольору,

-2-

номерний знак Польщі НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , громадянину України ОСОБА_11 для подальшої можливості здійснення розпорядження вказаним автомобілем, а саме можливості продажу.

Однак, вказані цивільно-правові відносини були укладені між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виключно на підставі вищевказаного польського документу - договору продажу автомобіля «umowa sperzedazy samochodu» від 20.03.2024, а фактично вищезазначений автомобіль марки «Audi А6 С-7» польської реєстрації, у кінці 2023 року, точної дати слідством не встановлено, вказаним власником автомобіля, громадянином Польщі ОСОБА_14 було передано іншому громадянину республіки Польщі на ім`я також ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), точні дані та особу досудовим розслідуванням не встановлено, який тривалий час проживав в м. Києві.

У період з 29 по 30.04.2024 громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), особу якого слідством не встановлено, який був на той час фактичним володільцем автомобіля «Audi А6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , передав у тимчасове користування зазначений автомобіль своїй знайомій ОСОБА_17 , яка користувалась даним автомобілем спільно зі своїм співмешканцем ОСОБА_18 . Окрім того, встановлено, що ОСОБА_19 та ОСОБА_20 спільно працювали із вказаним громадянином Польщі на ім`я ОСОБА_21 ), особу якого слідством не встановлено, в м. Києві в одній із ІТ фірм.

Також встановлено, що у період з 30.04.2024 по 16.05.2024, громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), особу якого слідством не встановлено, почав вимагати повернути «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F у ОСОБА_19 , однак остання спільно із своїм співмешканцем ОСОБА_20 , із яким вони проживають спільно сім`єю, відмовились повертати даний автомобіль громадянину Польщі, посилаючись на те, що останній в ході спільної роботи із ОСОБА_20 на фірмі, заборгував певну суму коштів. Відповідно у свою чергу ОСОБА_19 спільно із ОСОБА_20 відмовились повертати вищевказаний автомобіль громадянину Польщі на ім`я ОСОБА_21 ), особу якого слідством не встановлено, до моменту коли останній не поверне відповідну заборгованість ОСОБА_20 .

Надалі, у кінці квітня 2024 року фактичний власник автомобіля «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_9 (паспорт громадянина Польщі НОМЕР_1 ), звернувся до ОСОБА_13 , якому раніше було надано право, згідно вищевказаної польської договірної документації, розпоряджатись зазначеним автомобілем, з метою повернення свого автомобіля, так як громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_16 , особу якого слідством не встановлено, повідомив, що даний автомобіль передано громадянці ОСОБА_19 , яка з певних причин відмовилась повертати автомобіль.

Після чого, ОСОБА_13 , маючи законні вимоги на підставі зазначеного вище договору на розпорядження автомобілем марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F, почав здійснювати заходи щодо встановлення місця знаходження вказаного автомобіля.

07.05.2024 ОСОБА_13 звернувся до відділу поліції № 1 (Житомирський район) Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області із заявою з приводу повернення йому автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , який 30.04.2024 його знайомий ОСОБА_22 ( ОСОБА_16 ) передав своїй знайомій на ім`я ОСОБА_23 .

Окрім того, ОСОБА_13 з метою встановлення місця знаходження автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , у період з 07.05.2024 по 16.05.2024, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, звернувся до свого знайомого та односельчанина ОСОБА_24 , який є поліцейським та працює інспектором УПП у м. Києві, який будучи працівником поліції мав посприяти у відшуканні вказаного автомобіля на території Закарпатської області.

-3-

Після чого, у вказаний період часу, а саме у період із 07.05.2024 по 16.05.2024 у ОСОБА_13 та ОСОБА_25 , виник злочинний умисел на повернення та вилучення автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , у фактичного користувача, у невстановлений законом спосіб, а саме шляхом примушування до виконання цивільно-правових відносин, що виникли у ОСОБА_13 із своєї сторони як особи, якій надано власником право користуватись та розпоряджатись зазначеним автомобілем, відносно фактичних користувачів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , яким автомобіль надано у тимчасове користування на праві усної домовленості.

В подальшому, ОСОБА_13 та ОСОБА_25 , діючи спільно з метою розшуку вказаного автомобіля, у період 07.05.2024 по 15.05.2024, точної дати слідством не встановлено, через своїх знайомих працівників правоохоронних органів, осіб яких слідством не встановлено, звернувся до ОСОБА_8 , як до оперативного працівника УП ГУ НП в місті Києві (на вказаний час звільнений із служби в Національній поліції України), з метою також залучення останнього до злочинної схеми, шляхом сприяння у відшуканні автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 .

У подальшому, з метою виконання спільного злочинного плану, ОСОБА_13 та ОСОБА_25 надали в телефонному порядку ОСОБА_6 ідентифікаційні дані вказаного автомобіля для подальшого встановлення його місця знаходження. У ході спілкування ОСОБА_6 було вказано, що даний автомобіль незаконно перебуває у громадянки на ім`я ОСОБА_23 , та остання не хоче його повертати на вимогу власників, з приводу чого ОСОБА_13 та ОСОБА_25 за сприянням ОСОБА_6 , мають на меті повернути автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F належному власнику, громадянину Польщі ОСОБА_26 .

Надалі, 16.05.2024 ОСОБА_6 з метою реалізації злочинного плану ОСОБА_13 та ОСОБА_25 та з метою сприяння останнім у вилученні вказаного автомобіля насильницьким шляхом у незаконних власників, почав здійснювати заходи щодо відшукання автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 . Тоді ж, ОСОБА_6 прибув до Мукачівського району Закарпатської області, де у с. Поляна вказаного району, встановив місце перебування автомобіля, а саме, що він знаходиться у вказаному селі на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_6 виконавши взяті на себе злочинні обов`язки щодо сприяння у знаходженні вказаного автомобіля та у наданні порад та вказівок щодо його відшукання, 16.05.2024 в телефонному режимі надав поради та вказівки ОСОБА_25 , що автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , знаходиться за адресою с. Поляна, вул. Гірська, 17, Мукачівського району.

У подальшому, ОСОБА_13 спільно із ОСОБА_25 , отримавши від ОСОБА_6 поради та вказівки щодо місця знаходження вказаного автомобіля, 16.05.2024 виїхали та 17.05.2024 прибули до с. Поляна Мукачівського району, з метою вчинення умисних дій до примушування фактичних користувачів у поверненні автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , шляхом застосування насильницьких дій.

Окрім того, ОСОБА_25 , з метою виконання взятих на себе злочинних зобов`язань щодо дій, які полягали в примушуванні до виконання цивільно-правових відносин на користь ОСОБА_13 з приводу повернення належного останньому автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 , та з метою доведення їхнього спільного із ОСОБА_13 злочинного плану, взяв із собою свій належним чином зареєстрований спеціальний засіб «Форт-12Р травматичний пістолет на гумових кулях, який призначений для використання та застосування для спричинення тілесних ушкоджень, як спецзасобу, для подальшого, за потреби, застосування до осіб, які б не виконували їхні протиправні вимоги із ОСОБА_13 щодо повернення вказаного автомобіля.

-4-

У свою чергу ОСОБА_6 17.05.2024 о 07 год почав надалі відшукувати на прохання ОСОБА_25 вказаний автомобіль, та віднайшовши його в черговий раз, який вже знаходився за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний намір дій ОСОБА_13 та ОСОБА_25 щодо подальшого вчинення останніми насильницьких дій відносно користувачів зазначеного автомобіля, повідомив в телефонному режимі ОСОБА_25 , що він може із своїм знайомим, якого ОСОБА_6 вважав як фактичного власника автомобіля, їхати до вказаного місця розташування автомобіля, чим надав поради та вказівки у сприянні подальшого вчинення злочину ОСОБА_13 та ОСОБА_25 .

Надалі, ОСОБА_25 , діючи спільно із ОСОБА_13 прибули близько 12 год 17.05.2024 до АДРЕСА_2 , куди заздалегідь вказав ОСОБА_6 , а саме до паркового місця вказаного будинку по АДРЕСА_3 , де знаходився автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_2 . У подальшому, ОСОБА_13 спільно із ОСОБА_25 , ідентифікувавши вказаний автомобіль, вирішили дочекатись фактичного користувача даного автомобіля, з метою здійснення насильницьких дій щодо примушування до повернення вказаного автомобіля ОСОБА_13 та повернення відповідних реєстраційних документів на автомобіль із ключем запалювання двигуна.

Близько 13 год 17.05.2024 до автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F підійшов ОСОБА_20 , якому раніше даний автомобіль та реєстраційні документи із ключем запалювання передала громадянка ОСОБА_19 , особа із якою ОСОБА_20 перебуває у цивільних сімейних відносинах та проживає спільно сім`єю.

В подальшому, у вказаний час та місці, ОСОБА_13 діючи спільно із ОСОБА_25 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характери спільних дій та усвідомлюючи їхні суспільно-небезпечні наслідки, знаючи, що останній має при собі спецзасіб травматичної дії «Форт-12Р» № НОМЕР_4 , який із ззовні схожий на вогнепальну зброю бойовий пістолет «Форт-12», підійшли до ОСОБА_20 та його товариша ОСОБА_27 , та почали застосовувати до останніх насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, з метою примушування ОСОБА_20 повернути їм реєстраційні документи на транспортний засіб із ключем запалювання.

ОСОБА_13 діючи спільно із ОСОБА_25 , за сприянням ОСОБА_6 о 13 год 17.05.2024, знаходячись на автомобільній парковці за адресою АДРЕСА_2 , з метою подолання опору ОСОБА_20 щодо передачі йому сумки останнього, в якій знаходились реєстраційні документи на автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F, наніс декілька ударів ладонями правої та лівої руки по обличчю та затилку голови ОСОБА_20 . У свою чергу, ОСОБА_25 діючи також спільно із ОСОБА_13 , з метою примушування до виконання ОСОБА_20 та ОСОБА_27 певних дій, спрямованих на виконання їхніх вказівок, вийняв із кобури спецзасіб «Форт-12Р» № НОМЕР_4 , який із ззовні схожий на вогнепальну зброю бойовий пістолет «Форт-12», та направив в сторону ОСОБА_20 даний спец засіб погрожуючи застосуванням ним як зброєю та представляючись працівником правоохоронного органу «УПП міста Києва» поліції. У свою чергу, ОСОБА_20 суб`єктивно сприймаючи дані обставини, усвідомлюючи, що до нього може бути застосована вогнепальна зброя, сприймаючи вказані погрози та вказаний спецзасіб, як реальні та небезпечні для життя та здоров`я, почав виконувати всі вказівки, надані ОСОБА_13 та ОСОБА_25 .

Надалі, ОСОБА_20 під примусом та насильством зі сторони ОСОБА_13 та ОСОБА_25 , та під реальною загрозою насильства, що є небезпечним в момент заподіяння шляхом погрози застосування вогнепальної зброї «Форт-12», передав реєстраційні документи на автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F та ключ запалювання ОСОБА_13

-5-

У подальшому, ОСОБА_13 , діючи спільно із ОСОБА_25 , доводячи свій спільний злочинний умисел до кінця, за попереднього сприяння ОСОБА_6 , спільно заволоділи автомобілем марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F, а саме ОСОБА_13 передав ОСОБА_25 ключ запалювання на вказаний автомобіль, та останній на даному автомобілі покинув місце вчинення злочину, у свою чергу ОСОБА_13 та ОСОБА_6 покинули вказане місце на власних транспортних засобах.

Надалі, о 14 год 41 хв 17.05.2024 на відрізку АД Київ-Чоп М06 723-724 км, поблизу кафе «Шашлична» Мукачівського району, ОСОБА_25 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 із вказаним автомобілем марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F було зупинено працівниками Управління патрульної поліції у Закарпатській області.

ОСОБА_6 , діючи спільно із ОСОБА_25 та ОСОБА_13 , сприяючи останнім порадами та вказівками, о 13 год 17.05.2024, знаходячись у АДРЕСА_2 , діючи умисно та спільно, усвідомлюючи протиправний характер дій кожного із співучасників та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, примусили ОСОБА_20 до виконання ним цивільно-правових зобов`язань щодо повернення ОСОБА_13 автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F, шляхом спільного застосування до ОСОБА_20 насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, а саме погрози застосування спецзасобу «Форт-12Р» № Б2791, який із ззовні схожий на вогнепальну зброю бойовий пістолет «Форт-12» та шляхом нанесення ударів ОСОБА_20 в область обличчя та голови.

15.08.2024 у рамках кримінального провадження № 0000215 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України.

15.08.2024 в рамках кримінального провадження № 0000215 винесено повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України, яке вручено його батьку - ОСОБА_28 та паралельно направлено поштовим зв`язком за адресою АДРЕСА_1 , на відоме місце проживання.

04.09.2024 слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в розшук у зв`язку із невстановленням місця знаходження останнього.

22.01.2025 місце знаходження підозрюваного ОСОБА_6 встановлено, та 22.01.2025 о 08 год 55 хв останнього на підставі вказаної ухвали оперативним підрозділом Закарпатського управління ДВБ НП України затримано.

23.01.2025 слідчим суддею обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Після обрання запобіжного заходу, ОСОБА_6 не зважаючи на покладені на нього обов`язки, умисно, неодноразово, без поважних причин не прибув за викликом до слідчого, а також не повідомив слідчого про зміну місця проживання.

19.02.2025 слідчим оголошено ОСОБА_6 в розшук, у зв`язку із нез`явленням підозрюваного на виклик слідчого.

21.02.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 .

26.02.2025 ОСОБА_6 затримано на підставі вищевказаної ухвали від 26.02.2025 та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

24.02.2025 постановою заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000215 до 3 місяців, тобто до 27.03.2025 включно.

-6-

Клопотання обґрунтовано тим, що домашній арешт повною мірою не відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладних на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про те, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, є недостатнім та неможливим.

Задовольняючи клопотання слідчого про зміну підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що останньому 26.02.2025 повідомлено про нову підозру, а саме за ч. 4 ст. 189 КК України, яке є особливо тяжким злочином, і при цьому після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він ухилявся від органу досудового розслідування, що стало підставою для оголошення його у розшук та надання дозволу на затримання. Також слідчий суддя погодився із доводами клопотання про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для запобігання яких є необхідним застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Слідчий суддя дійшов висновку про можливість визначення підозрюваному застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка на переконання слідчого судді, у разі її внесення, зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 27.02.2025 про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого, або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Стверджує, що заявлені органом досудового розслідування ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях. Посилається на те, що ОСОБА_6 жодного разу не порушував покладені на нього обов`язки, завжди своєчасно з`являвся за викликом, за винятком випадків перебування на лікарняному, що свідчить про те, що він не мав і не має намірів будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Необгрунтованим вважає і твердження слідчого судді про причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому діянь. Крім того, посилається на те, що стороні захисту не було вручено матеріалів, доданих до клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, чим порушено право підозрюваного на захист. Разом з тим, захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки 27.02.2025 було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, а у зв`язку з перебуванням ОСОБА_6 під вартою з 26.02.2025 по 03.03.2025 та на лікарняному з 06.03.2025, а також необхідністю узгодження позиції захисту, подання апеляційної скарги не було можливим до 19.03.2025.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали клопотання та апеляційну скаргу, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів уважає, що клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а його апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

-7-

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

19.03.2025 захисник-адвокат ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2025 та одночасно заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, посилаючись на те, що стороні захисту не було відомо про мотиви постановленого слідчим суддею рішення, а тому у визначений процесуальним законом п`ятиденний строк не було змоги навести обґрунтованих доводів щодо незаконності оскаржуваної ухвали.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвала слідчого судді постановлена за участю, зокрема, підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які були присутніми в судовому засіданні 27.02.2025 під час прийняття відповідного рішення.

При цьому слідчий суддя, керуючись положеннями ч. 2 ст. 376 КПК України, 27.02.2025 оголосив лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було оголошено того ж дня о 15 год 46 хв, жодних відомостей про направлення копії даної ухвали зацікавленим особам, в тому числі адвокату ОСОБА_7 матеріали судового провадження не містять.

Зазначене, на переконання апеляційного суду перешкодило захиснику-адвокату ОСОБА_7 належним чином реалізувати право ОСОБА_6 на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді в строк, встановлений кримінальним процесуальним кодексом України, а тому подане захисником-адвокатом ОСОБА_7 клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2025 підлягає задоволенню, а строк на апеляційне оскарження - поновленню.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-8-

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

На переконання апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 з домашнього арешту на тримання під вартою, слідчим суддею дотримані в повній мірі.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000215, відомості про яке 17.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України.

15.08.2024 у рамках кримінального провадження № 0000215 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України.

15.08.2024 в рамках кримінального провадження № 0000215 винесено повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України, яке вручено його батьку - ОСОБА_28 та паралельно направлено поштовим зв`язком за адресою АДРЕСА_1 , на відоме місце проживання.

04.09.2024 слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в розшук у зв`язку із не встановленням місця знаходження останнього.

-9-

22.01.2025 місце знаходження підозрюваного ОСОБА_6 встановлено, та 22.01.2025 о 08 год 55 хв останнього на підставі вказаної ухвали оперативним підрозділом Закарпатського управління ДВБ НП України затримано.

23.01.2025 слідчим суддею обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Після обрання запобіжного заходу, ОСОБА_6 не зважаючи на покладені на нього обов`язки, умисно, неодноразово, без поважних причин не прибув за викликом до слідчого, а також не повідомив слідчого про зміну місця проживання.

19.02.2025 слідчим оголошено ОСОБА_6 в розшук, у зв`язку із нез`явленням підозрюваного на виклик слідчого.

21.02.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду надано дозвіл на затримання ОСОБА_6

24.02.2025 постановою заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000215 до трьох місяців, тобто до 27.03.2025 включно.

26.02.2025 ОСОБА_6 затримано на підставі вищевказаної ухвали від 26.02.2025 та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Отже, після обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту виникли такі обставини, які підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, зокрема переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 23.01.2025 щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби без застосування електронних засобів контролю на строк до 03.03.2025, з покладенням відповідних обов`язків, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні № 0000215 від 17.05.2024 щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Проте, підозрюваний ОСОБА_6 обов`язків покладених на нього вищевказаною ухвалою слідчого судді при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту не виконав, умисно, неодноразово, без поважних причин не прибув за викликом до слідчого, а також не повідомив слідчого про зміну місця проживання, що стало підставою для оголошення підозрюваного в розшук та надання дозволу на затримання, що підтверджує факт переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

-10-

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність слідчим обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355, ч. 4 ст. 189 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів (ч. 4 ст. 189 КК) та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна та, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, незаконно впливати на потерпілу і свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355, ч. 4 ст. 189 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, мотив та спосіб їх вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що у своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355, ч. 4 ст. 189 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні цих кримінальних правопорушень на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.05.2024, протоколом обшуку від 17.05.2024, протоколом огляду від 17.05.2024, протоколами огляду місця події від 17.05.2024,

-11-

протоколом допиту потерпілого від 18.05.2024, протоколом допитів свідків від 18.05.2024 та 17.05.2024, копією талону-повідомлення єдиного обліку № 5020, протоколом допиту свідка від 21.05.2024, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.05.2024, протоколом дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 03.06.2024, протоколами допиту свідків від 29.05.2024, протоколом дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 07.06.2024, протоколом допиту потерпілого від 07.06.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2024, висновком експерта № СЕ-19/107-24/6903-АВ від 11.07.2024, висновком експерта № СЕ-19/107-24/6936-ТВ від 08.07.2024 та іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування про, що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що підозра ОСОБА_6 є сумнівною, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище визнає такими, що не знаходять свого підтвердження.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що даній стадії кримінального провадження, суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки стадія розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не є стадією розгляду судом кримінального провадження по суті пред`явленої підозри.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою відповідно до положень ч. 1 ст. 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, а також кваліфікації дій підозрюваного, буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

З урахуванням конкретних обставин кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 та практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд вважає, що наявні у матеріалах кримінального провадження докази, у своїй сукупності, на даній стадії судового розгляду, вказують на обґрунтованість пред`явленої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому діянь, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованості підозри, в тому числі й за ч. 4 ст. 189 КК України, колегія суддів уважає безпідставними і такі відхиляє.

-12-

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінальних правопорушень такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, обрання більш м`якого запобіжного заходу, не може усунути підтверджений ризик переховування від органу досудового розслідування.

Також апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано докази про наявність у підозрюваного ОСОБА_6 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування на цій стадії досудового розслідування обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявності в зазначеному провадженні ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому апеляційний суд вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Крім того, визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави - 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 , а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ст. 182 КПК України.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, з огляду на факт її внесення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволенню не підлягають.

Також колегією суддів враховується і те, що ухвалою слідчого судді від 24.03.2025 підозрюваному ОСОБА_6 на строк до 10.05.2025 продовжено строк дії обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді від 27.02.2025.

-13-

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2025 щодо ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2025 щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді