1 УХВАЛАСправа № 335/6427/24 1-кс/335/555/2025
11.02.2025 ОСОБА_6 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про скасування арешту майна.
На думку органів досудового розслідування, деякі службові особи вищого навчального закладу «Класичний приватний університет», включаючи директора Інституту економіки ОСОБА_6 , налагодили механізм вимагання неправомірної вигоди від абітурієнтів за можливість вступу до ВНЗ на аспірантуру, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
20.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді за місцем проживання директора Інституту економіки ВНЗ «КПУ» ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2024 було накладено арешт на особисте майно ОСОБА_7 , а саме на вилучене 20.06.2024 під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 :
- ноутбук марки «НР» моделі «ProBook 4535s» в корпусі сірого кольору; флеш-носій «Фінансист» в корпусі темно-синього кольору;
- мобільний телефон марки «HONOR 90» моделі «REA-NX9» в корпусі графітового кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_4 ; ІМЕІ2: НОМЕР_5 , разом з SIM-картою номер: НОМЕР_6 ;
- мобільний телефон марки «HONOR 8X» моделі «JSN-L21» в корпусі синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_7 ; ІМЕІ2: НОМЕР_8 , разом з SIM-картами номери: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ;
- чорнові записи на 9 аркушах;
- грошові кошти на загальну суму 478000 гривень, із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном до скасування арешту майна у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
Арешт на вище перелічені речі було накладено з метою їх збереження як речових доказів по справі.
По-перше, на сьогоднішній день потреби в подальшому арешті перелічених вище речей більше не існує і його зняття не позначиться на ефективності досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Самого ж ОСОБА_6 не було жодного разу допитано в якості свідка, що свідчить про непричетність власника арештованого майна до будь-яких протиправних дій.
А стосовно вилучених в ході обшуку 20.06.2024 речей, на сьогодні так і не було проведено жодних експертиз чи інших досліджень необхідних для закінчення досудового розслідування кримінального правопорушення. Будь-якої іншої інформації, яка могла б становити оперативний інтерес, з вилучених речей не було здобуто.
Поміж іншого, передання вилучених речей на відповідальне зберігання ОСОБА_6 ніяк не вплине на хід досудового розслідування.
Таким чином, підстав для продовження арешту не вбачається, адже з огляду на дії органу досудового розслідування, ні ОСОБА_6 , ні вилучене в чоловіка майно, не має жодного відношення до розслідуваних кримінальних правопорушень.
Бездіяльність органу досудового розслідування, шляхом затягування розслідування, призводить до порушення законних прав і інтересів ОСОБА_6 , як законного власника вилученого майна. Так, ОСОБА_6 не може використовувати у своєму повсякденному житті, зокрема: ноутбук марки «НР» моделі «ProBook 4535s» в корпусі сірого кольору; флеш-носій «Фінансист» в корпусі темно-синього кольору; мобільний телефон марки «HONOR 90» моделі «REA-NX9» в корпусі графітового кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_4 ; ІМЕІ2: НОМЕР_5 , разом з SIM-картою номер: НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «HONOR 8X» моделі «JSN-L21» в корпусі синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_7 ; ІМЕІ2: НОМЕР_8 , разом з SIM-картами номери: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; чорнові записи на 9 аркушах.
По-третє, подальша дія ухвали слідчого судді про накладення арешту порушує гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Євроконвенції право на мирне володіння майном.
Акцентує увагу слідчого судді на тому, що вилучений ноутбук марки «НР» моделі «ProBook 4535s» в корпусі сірого кольору та флеш-носій «Фінансист» в корпусі темно-синього кольору, використовуються ОСОБА_6 у своїй викладацькій діяльності. Саме тому їх вилучення вкрай негативно впливає на робочий процес власника вилученого майна.
Поміж іншого, інформація, що міститься на даних пристроях, також має важливе значення для ОСОБА_6 . Адже, на зазначених вище носіях містяться матеріали, необхідні для освітнього процесу, без яких викладацька діяльність ОСОБА_6 в університеті є просто неможливою.
Окрім того, частина вилучених грошових коштів взагалі не мали жодних поміток, що залишалося поза увагою слідчого судді, який приймав ухвалу про накладення арешту на майно ОСОБА_6 .
Також, наразі у ОСОБА_6 виникла гостра потреба у поверненні вилучених у нього грошових коштів, адже власник вилученого майна потребує оперативного медичного втручання ендопротезування правого кульшового суглобу.
Відповідно до консультативного висновку від 10.02.2025, ОСОБА_6 страждає на асетичний некроз головки правого стегна ІV ст. Вторинний кокс артроз ІІІ ст праворуч. Контракту правого кульшового суглобу. Має виражене порушення функції ходьби та протягом останніх 3 місяців скаржиться на сильний біль у правому кульшовому суглобі.
Отже ОСОБА_6 терміново потрібно провести операцію на правому кульшовому суглобі шляхом його заміни, що потребує значних грошових коштів, яких ОСОБА_6 не вистачає у повному обсязі.
Крім того, адвокату або його власнику майна, на сьогодні не було надано відомостей та документів, в яких наводилися б підстави для подальшого утримання цього майна та його необхідність, як такого, що має значення для подальшого досудового розслідування.
Адже, у клопотанні про накладення арешту, слідчий наполягав на тому, що ОСОБА_6 може бути «причетний до налагодження механізму вимагання неправомірної вигоди від абітурієнтів за можливість вступу до ВНЗ на аспірантуру, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей».
При цьому, склад злочину це сукупність, встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе такі елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.
В той час, як об`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КПК України, включає три альтернативні дії щодо неправомірної вигоди: прийняття пропозиції останньої; прийняття її обіцянки; одержання такої вигоди. Умовами кримінальної відповідальності за вказані дії є те, що: а) пропозиція, обіцянка неправомірної вигоди приймається або така вигода одержується службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми для себе чи третьої сторони за вчинення дій або бездіяльності з використанням наданих їх повноважень; б) вказані дії чи бездіяльності вчиняються в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи.
Кваліфікуючими ознаками ч. 4 ст. 368-3 КК України є: вчинення дій повторно або за попередньою змовою групою осіб чи поєднані з вимаганням неправомірної вигоди.
Так, вимаганням неправомірної вигоди є вимога щодо надання неправомірної вигоди з погрозою вчинення дій або бездіяльністю з використанням свого становища, наданих повноважень, влади, службового становища стосовно особи, яка надає неправомірну вигоду, або умисне створення умов, за яких особа вимушена надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо свої прав і законних інтересів.
Проте, в матеріалах, доданих до клопотання про накладення арешту, не було жодної заяви щодо факту вимагання грошових коштів працівниками ВНЗ «КПУ» від абітурієнтів та інших осіб за вчинення в інтересах таких осіб певних дій.
До того ж, з показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 а також повідомлень УСБУ в Запорізькій області не вбачається, що хтось із студентів звертався до правоохоронних органів із відповідними заявами про вимагання з них неправомірної вигоди будь-ким до вказаного закладу.
Стосовно кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, то з клопотання слідчого про накладення арешту на майно слідує, що «службові особи вищого навчального закладу «Класичний приватний університет» за час дії воєнного стану на території України здійснили несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, що призвели до підробки інформації, спотворення процесу обробки інформації до Єдиної державної електронної бази щодо вступу на навчання аспірантів, а також щодо спотворення та підробки інформації щодо поновлення на навчання вступників, які мають тільки повну або базову середню освіту».
В свою чергу, несанкціоноване втручання в роботу ЕОМ, автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку це самочинне, без дозволу власника або уповноваженої особи проникнення у вказані електронні системи чи мережі. При несанкціонованому втручанні особа протиправно отримує доступ до інформації, що зберігається в ЕОМ та АС, вона не має на це ні дійсного, ні передбачуваного права.
Разом з цим, вважає, що ініціатором клопотання не було доведено наявності обґрунтованих підстав вважати, що могли мати місце дії, які мають ознаки саме самовільного (без згоди власника, держателя) втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж у розумінні ст. 361 КК України.
Сам по собі факт внесення ВНЗ «КПУ» до зазначеної системи інформації про аспірантів , не може безумовно свідчити про наявність ознак вказаного кримінального правопорушення.
Таким чином, об`єктивна сторона можливих діянь ОСОБА_6 не підпадає під об`єктивну сторону кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.
На думку сторони, яка звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна, порушення умов провадження освітньої діяльності щодо формування чисельного складу аспірантури ВНЗ «КПУ» та зарахування вступників до ВНЗ, без наявності ознак злочину, може тягти за собою хіба дисциплінарну відповідальність відповідних службових осіб, а також застосування до самого навчального закладу як до юридичної особи обмежувальних заходів, передбачених законодавством у сфері освіти тощо.
- ноутбук марки «НР» моделі «ProBook 4535s» в корпусі сірого кольору; флеш-носій «Фінансист» в корпусі темно-синього кольору;
- мобільний телефон марки «HONOR 90» моделі «REA-NX9» в корпусі графітового кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_4 ; ІМЕІ2: НОМЕР_5 , разом з SIM-картою номер: НОМЕР_6 ;
- мобільний телефон марки «HONOR 8X» моделі «JSN-L21» в корпусі синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_7 ; ІМЕІ2: НОМЕР_8 , разом з SIM-картами номери: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ;
- чорнові записи на 9 аркушах;
- грошові кошти на загальну суму 478000 гривень, із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, передавши його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 .
У судовому засіданні представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, та просив скасувати арешт належного ОСОБА_6 майна.
Слідчий та прокурор просили відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.
- ноутбук марки «НР» моделі «ProBook 4535s» в корпусі сірого кольору; флеш-носій «Фінансист» в корпусі темно-синього кольору;
- мобільний телефон марки «HONOR 90» моделі «REA-NX9» в корпусі графітового кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_4 ; ІМЕІ2: НОМЕР_5 , разом з SIM-картою номер: НОМЕР_6 ;
- мобільний телефон марки «HONOR 8X» моделі «JSN-L21» в корпусі синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_7 ; ІМЕІ2: НОМЕР_8 , разом з SIM-картами номери: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ;
- чорнові записи на 9 аркушах;
- грошові кошти на загальну суму 478000 гривень, із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном до скасування арешту майна у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30.01.2025 ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2024 було залишено без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як слідує з ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2024, арешт накладено з метою збереження речових доказів, оскільки аналіз відомостей, внесених в ЄРДР, фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368-3, ч. 5 ст. 361 КК України, викладених у клопотанні слідчого, повідомленнях УСБУ в Запорізькій області, показаннях свідків, дозволило дійти висновку, що вилучені слідчим під час обшуку речі та документи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Щодо накладення арешту на грошові кошти, слідчий суддя виходив з того, що додані до клопотання слідчого матеріали кримінального провадження, містять достатні дані для висновку, що вилучені слідчим під час проведення обшуку грошові кошти могли бути набутими кримінально протиправним шляхом за обставин, зазначених у клопотанні.
Слідчий суддя дійшов висновку, що арешт на майно накладено обґрунтовано. Зняття арешту з майна, вказаного у клопотанні, на даний час може негативно вплинути на хід досудового розслідування, в збереженні арешту вилученого майна є нагальна потреба, оскільки майно речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, має значення для останнього, наразі кримінальне провадження не закрито, а отже досудове слідство триває, активно проводяться слідчі дії, проводяться експертизи, здійснюються виклики та допити свідків численність яких, у кримінальному провадження становить біля 3400 осіб, призначені та проводяться експертизи в тому числі із вилученим майном заявника.
Будь-яких даних на спростування або зміну обставин, які передували вчиненню такої процесуальної дії, як накладення арешту, слідчому судді не надано.
Крім того, арешт майна не призводить до зупинення або надмірного обмеження як вказує представник заявника викладацької діяльності чи інших наслідків, які суттєво могли б позначитися на інтересах третіх осіб.
За висновком слідчого судді, застосовані заходи кримінального забезпечення відповідають завданням кримінального провадження, не порушують принципи співмірності та обґрунтованості, не є надмірно обтяжливими для особи в розрізі інтересів кримінального провадження, а тому скасування арешту з майна є передчасним.
Посилання адвоката на те, що вказане майно немає ніякого відношення до кримінального провадження необґрунтовані, не підтверджені в судовому засіданні належними доказами.
В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у право власності особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.
Майно арештоване з урахуванням обставин, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, а тому доводи клопотання про скасування арешту щодо не встановлення зазначених обставин є безпідставними.
Крім того, у судовому засіданні слідчим та прокурором доведено необхідність проведення окремих слідчих дій з арештованим майном, в тому числі проведення експертиз.
Згідно ухвали від 09.07.2024, слідчим суддею були досліджені зазначені обставини та не знайдено у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України.
Отже доводи клопотання про те, що слідчим суддею при постановлені ухвали залишалося поза увагою, що частина вилучених грошових коштів взагалі не мали жодних поміток, не можуть бути прийняті до уваги, адже дане рішення набрало законної сили і в силу положень Конституції України підлягає обов`язковому виконанню.
Представником заявника не спростовано значення вказаних грошових коштів як речових доказів. Доводи заявника щодо належності грошових коштів ОСОБА_6 в ході розгляду клопотання, на думку слідчого судді, належним чином не підтверджені.
Посилання адвоката на те, що ОСОБА_6 не був допитаний у кримінальному провадженні, йому не пред`явлена підозра, не є підставою скасування арешту, оскільки зі змісту п. 1 ч. 2, ст. 170, ч. 3 ст.170 КПК України слідує, що арешт майна накладений з метою забезпечення збереження речових доказів може бути застосований до майна будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Посилання адвоката на об`єктивну сторону можливих діянь ОСОБА_6 , які на його думку не підпадає під об`єктивну сторону кримінального правопорушення, не доводять необґрунтованості накладення арешту і вказівні обставини підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Доводи заявника щодо необхідності дотримання балансу інтересів сторін при проведенні досудового слідства безумовно заслуговують на увагу, особливо в контексті вимог ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно до якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Водночас, за змістом цієї ж норми згаданого «Протоколу № 1», …проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
За таких умов аналізу має бути піддано обґрунтованість необхідності та ступень втручання у володіння майном заявника з боку держави в особі слідчих органів, які ініціювали в суді його арешт.
Вивчивши надані суду матеріали клопотання та докази на його обґрунтування, доходжу висновку, що заявником не було надано достатніх доказів на обґрунтування необхідності скасування вжитого ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя арешту майна заявника, зокрема те, що відпала потреба у подальшій наявності арешту на майні, або його було накладено необґрунтовано, провадження по справі закрито тощо.
Слідчий суддя зауважує, що реалізація права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна обумовлена не тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим заходом забезпечення кримінального провадження. Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.
З огляду на викладене та враховуючи, що слідчі дії тривають, необхідність накладення арешту не відпала, а також з метою захисту законних інтересів держави, оцінивши в сукупності надані докази, приходжу до висновку про те, що заявником в зазначеному клопотанні про скасування арешту майна належним чином не було доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України станом на теперішній час відсутні правові підстави для скасування арешту.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170-174, 333, 350, 376 КПК України, слідчий суддя
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 4 березня 2025 року.

Повний текст ухвали виготовлено 6 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1