У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ)

захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 1 ст. 111 КК України.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 березня 2025 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757000 грн.

У разі звільнення під заставу покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

прибувати до слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_8 кожного четверга місяця; не відлучатися з міста Херсону без дозволу слідчого, прокурора чи суду в залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суду в залежності від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення розміру застави.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, слідчим суддею безпідставно визначено розмір застави.

На думку прокурора, слідчим суддею не враховано вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, передбаченого статтею 111 КК України. Апелянт вважає, що застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави, слідчим суддею не враховано суспільну небезпечність кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 .

Встановлені слідчим суддею обставини.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Херсоні) ТУ ДБР у м.Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000186 від 17.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України. 09.01.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме: у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, а саме: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Згідно підозри, громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді заступника начальника правоохоронного органу - Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Запорізькій області, був обізнаний із відповідними завданнями покладеними на даний орган, та в силу рівня освіти та життєвого досвіду, в достатній мірі розумів, що звільняючись з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Запорізькій області, він, як громадянин України та особа, яка склала присягу на вірність народу України, не повинен вчиняти дій на шкоду основам національної безпеки.

В противагу чому, під час окупації рф Кримського півострову, ОСОБА_6 , маючи стійкий, виниклий за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, умисел, направлений на вчинення державної зради, будучи колишнім заступником керівника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Запорізькій області, володіючи достатнім рівнем освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів окупації суверенної території України АР Крим та м.Севастополя, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2014, прибув на тимчасово окуповану територію України.

ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Сімферополі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.03.2014, реалізовуючи свій злочинний умисел, з власної ініціативи добровільно, в період збройного конфлікту, вступивши в контакт з невстановленими представниками рф з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади на території Автономної Республіки Крим, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, вимог Закону України «Про державну службу» Присяги державного службовця, з наміром перейти на бік ворога, вчинив умисні дії на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що виразилися в переході на бік ворога у період збройного конфлікту шляхом зайняття посади голови Держрибагентства України та подальшого виконання функцій у незаконно-утвореному правоохоронному органі держави-окупанта.

Маючи злочинний умисел, спрямований на надання іноземній - російській федерації, допомоги у проведенні підривної діяльності проти України та забезпечення подальшої окупації території АР Крим та м. Севастополя, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що так зване «Агентство рыбного хозяйства Республики Крым», є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах російської федерації, в березні 2014 року в м. Сімферополі за власною добровільною згодою почав працювати у незаконного утвореному органі «Агенстве рыбного хозяйства Республики Крым», а 17 березня 2014 рішенням так званого «Государственного совета Республики Крым» № 1761-6/14, в особі ОСОБА_9 , призначений на посаду «председателя Агенства рыбного хозяйства Республики Крым», на якій працював до листопада 2014 року.

Таким чином, згідно підозри, ОСОБА_6 умисно та свідомо продовжив здійснювати незаконну державну діяльність у незаконно створеному рф на окупованій території України державному органі влади, керувався російським законодавством, тобто виконував функції представника влади країни агресора, чим забезпечив функціонування незаконно створеної системи державної виконавчої влади, що призвело до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові Крим.

За висновком слідчого судді, ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Підозра на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами.

Слідчий суддя дійшов висновку про доведеність ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, які передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

За висновком слідчого судді, жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не зможе запобігти встановленим та доведеним ризикам.

Слідчий суддя, за результатами розгляду клопотання, оцінивши в сукупності обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, зокрема той факт, що він має сталі соціальні зв`язки, та подяки за волонтерську роботу, а також обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу та визначені положеннями ст.178 КПК України, дійшов висновку про необхідність визначення розміру застави. Слідчий суддя вважав за доцільне визначити підозрюваному заставу в межах п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя.

На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК, на які вказує слідчий, прокурор.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді в частині обґрунтування ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, є правильними.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти Основ національної безпеки України, та у разі доведеності його вини судом, можливе призначення покарання за ч. 1 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику.

Також підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про особисті дані свідків, які надали органу досудового розслідування показання відносно нього, що свідчить про можливість впливати на них, з метою схилити у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань чи взагалі надання будь-яких показань. Колегія суддів також враховує, що наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, проводяться першочергові слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що також вказує на існування зазначеного ризику.

Крім того, що ОСОБА_6 у 2016 році пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України, та на даний час здійснюється судовий розгляд кримінального провадження. Тому об`єктивно існує ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення.

Щодо недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею рішення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином вмотивовано. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ані слідчим суддею, ані колегією суддів під час апеляційного розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховано, що саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Щодо рішення слідчого судді про визначення підозрюваному застави.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, передбаченого статтею 111 КК України.

Слідчий суддя дійшов висновку про визначення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави з урахуванням вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України - 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний має сталі соціальні зв`язки, та подяки за волонтерську роботу.

З цими висновками колегія суддів не погоджується, та зазначає, що вказані слідчим суддею обставини щодо соціальних зв язків підозрюваного та даних про його особу, не є достатніми підставами для визначення розміру застави, зважаючи на обгрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину проти Основ національної безпеки України, та з урахуванням встановлених слідчим суддею ризиків.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо підозрюваного ОСОБА_6 відповідає суспільному інтересу, спрямоване на забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, попередження встановлених ризиків.

У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою слід обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що після постановлення оскаржуваного рішення, на його виконання, внесена застава, внаслідок чого ОСОБА_6 звільнений під заставу. Оскільки ухвала слідчого судді від 10 січня 2025 року, якою визначена застава, скасована, з прийняттям апеляційним судом рішення про обрання запобіжного заходу без визначення застави, отже, припинила свою дію, то внесена застава за ОСОБА_6 на виконання цієї ухвали (яка скасована) підлягає поверненню заставодавцю.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422, 532 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого місті Мелітополі ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_10 .

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 березня 2025 року, без визначення розміру застави.

Заставу, внесену на виконання ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2025 року, повернути заставодавцю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11