печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника особи, що звернулась із заявою про залучення до провадження як потерпілої в порядку правонаступництва ОСОБА_6

провівши підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000057, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу Печерського районного суду м. Києва надійшов вказаний обвинувальний акт.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити провадження до судового розгляду, посилаючись на те, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, справа підсудна Печерському районному суду м. Києва, підстав для закриття кримінального провадження немає.

Присутні в судовому засіданні особи не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду.

Представник померлого потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про залучення ОСОБА_8 до участі в якості потерпілої та цивільного позивача у справі в порядку правонаступництва після смерті потерпілого, а також подав цивільний позов в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Обґрунтовуючи клопотання, зазначає, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 надано статус потерпілого, ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер, але не внаслідок кримінального правопорушення. ОСОБА_8 являється дочкою померлого, яка прийняла спадщину та бажає заявити в судовому процесі вимоги матеріального характеру. Посилався на ст. 1218 ЦК України, яка передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Сторона захисту не заперечувала проти залучення ОСОБА_8 до провадження в якості потерпілої та цивільного відповідача, проте не вбачала підстав для розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні, оскільки між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 не укладалися жодні правочини, відтак відсутні будь-які підстави вважати, що обвинувачений щось винен доньці потерпілого.

Прокурор не заперечував проти залучення ОСОБА_8 до провадження в якості потерпілої та цивільного позивача, а також прийняття цивільного позову для розгляду в кримінальному провадженні.

З огляду на те, що станом на час інкримінованого ОСОБА_5 злочину санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, обвинуваченому ОСОБА_5 головуючим роз`яснено, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що не має клопотання про здійснення колегіального розгляду, бажав, щоб судовий розгляд здійснювався одноособово.

Інших клопотань сторонами в підготовчому судовому засіданні не заявлено.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України, підстав для направлення провадження для визначення підсудності судом не встановлено.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених частинами 1, 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору - немає.

З вказаних мотивів суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта.

Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

На стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на час проведення підготовчого судового засідання строк його дії сплинув, відповідних клопотань в підготовчому судовому засіданні сторонами не заявлено, відтак процесуальні підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу на час судового розгляду відсутні.

Адаоката ОСОБА_6 про залучення ОСОБА_8 до кримінального провадження як потерпілої, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

На підставі ч. 6 ст. 55 КПК України якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої-третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи.

Тобто, смерть особи має перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення. Якщо особа, якій заподіяно шкоду, померла після вчинення кримінального правопорушення, але з інших причин (нещасний випадок, хвороба, самогубство тощо), то її близькі родичі чи члени сім`ї не мають права на залучення їх до кримінального провадження як потерпілих.

Як вбачається з обвинувального акту, потерпілим у кримінальному провадженні №0000057 від 13.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, був ОСОБА_7 . Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, смерть ОСОБА_7 настала не внаслідок кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , доказів про причинний зв`язок між вчиненим кримінальним правопорушенням і смертю ОСОБА_7 суду не надано, а ОСОБА_8 вчиненим кримінальним правопорушенням не спричинено моральну чи майнову шкоду, відтак відповідно до норм КПК України підстав для визнання ОСОБА_8 потерпілою суд не вбачає.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у клопотанні адвоката ОСОБА_6 про залучення ОСОБА_8 до кримінального провадження як потерпілої необхідно відмовити.

Вирішуючи клопотання адвоката ОСОБА_6 про залучення ОСОБА_8 до кримінального провадження в якості цивільного позивача, а також прийняття цивільного позову в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Питання щодо правонаступництва у цивільному позові, заявленому в кримінальному провадженні, не регулюються нормами кримінального процесуального права.

За таких умов, для вирішення цього питання слід керуватися нормами цивільного та цивільного процесуального права. Так, відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка в провадженні є стороною або третьою особою, до іншої у зв`язку з переходом до неї матеріальних прав. Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні. Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. Смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер. Але при цьому необхідно враховувати, що в тих випадках, коли матеріальне правовідношення тісно пов`язане з особою суб`єкта, правонаступництва матеріального, а відтак і процесуального бути не може.

Зокрема, відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, які випливають із зобов`язання, що пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Таким чином, вимоги, які випливають з даної категорії правовідносин, процесуального правонаступництва не допускають. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. Слід зазначити, що право на відшкодування моральної шкоди є особистим немайновим правом особи і нерозривно пов`язане з особою потерпілого. Це право не входить до складу спадщини. Зазначене кореспондується з правовою позицією, викладеною в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року, відповідно до якої процесуальне правонаступництво у справах за позовами про відшкодування моральної шкоди не допускається.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги особи про відшкодування моральної шкоди не допускають процесуального правонаступництва, а зобов`язання щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому припиняються зі смертю потерпілого.

Крім того, суд враховує те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалося з 13.02.2020, потерпілий ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак протягом трирічного строку останній не виявив бажання заявити цивільний позов на стадії досудового розслідування.

За таких обставин, клопотання про залучення ОСОБА_8 до кримінального провадження в якості цивільного позивача, а також прийняття цивільного позову в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1219, 1230 ЦК України, ст. ст. 55, 251, 255 ЦПК України, ст. ст. 55, 314-316, 369, 372, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000057, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, на 08 листопада 2024 року о 15-00 год.

Судовий розгляд здійснювати одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 .

На час судового розгляду запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувати.

В задоволенні клопотань адвоката ОСОБА_6 про залучення до кримінального провадження ОСОБА_8 в якості потерпілої та цивільного позивача - відмовити.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - повернути особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1