справа № 208/3648/24
№ провадження 1-кп/208/397/24
ВИРОК

Іменем України

24 грудня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000139 від 09.04.2024 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, міста Бєлєбєй, республіки Башкортостан, українця, громадянина України, маючий середню-спеціальну освіту, не працюючого, неодруженого, дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.07.1990 Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 142 КК України (ред. 1960р.) до 3 років позбавлення волі. Звільнений 05.03.1993 3 Криворізької ВК №80 за відбуттям строку покарання; 09.12.1994 Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 222 КК України (ред. 1960р.) до 1 року позбавлення волі. Звільнений 29.04.1995 3 Дніпропетровської ВК №89 за відбуттям строку покарання;

21.04.1997 Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 106 КК України до 6 місяців виправних робіт з відрахуванням 20% в дохід держави. Звільнений з зали суду;

26.03.1999 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 142, ч. 1 ст. 145 КК України до 12 років позбавлення волі. Умовно достроково звільнений 01.03.2008 з П`ятихатської ВК №122 на не відбутий термін покарання 1 рік, 10 місяців та 25 днів;

25.03.2011 Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий термін покарання строком 1 рік за вироком суду від 26.03.1999 та остаточно призначено покарання у 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок переглянуто 15.02.2016 П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області та зараховано в рахунок відбування покарання час перебування під вартою з 14.05.2010 до 11.07.2011. Звільнений 23.02.2016 з П`ятихатської ВК №122 за відбуттям строку покарання; 10.02.2017 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у сумі 1275 гривень;

16.04.2017 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу у сумі 850 гривень. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком від 10.02.2017 визнано остаточне покарання у вигляді штрафу у сумі 1700 гривень;

05.04.2018 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано покарання у вигляді штрафу за вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.04.2017. Остаточно, до відбуття покарання призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі та штрафу у розмір 1700 гривень. Звільнений 05.04.2022 з Софіївської ВК № 45 за відбуттям строку покарання, якому 29.04.2024 повідомлено про підозру у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

встановив:

04.04.2024, приблизно о 17:30 год., ОСОБА_5 , знаходився в районі будинку АДРЕСА_2 , де перебував також і потерпілий ОСОБА_4 , який мешкає у вказаному будинку квартирі.

Під час перебування у вказаному місці та у зазначений час, у ОСОБА_5 раптово виникла неприязнь до ОСОБА_4 , та виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , знаходячись 04.04.2024, приблизно о 17:30 год., в районі будинку 27 по вулиці Гайдамацька міста Кам`янське, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення ударів ножем можливо, спричинити людині тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, розташувавшись напроти ОСОБА_4 , тримаючи у правій руці кухонний ніж наніс останньому один удар в область лівого передпліччя. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку експерта №622-Е від 29.04.2024, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді ран на лівому передпліччі, розташовані одна проти одної на протилежних поверхнях, синця на лівому передпліччі, лівої кісті відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, викликавши розлад здоров`я більше 6, але не менш 21 дня.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах зазначеного обвинувачення суд вважає перш за все указати, що згідно з ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення, посилається на докази, які були безпосередньо досліджені судом.

Обвинувачений ОСОБА_5 , винним себе у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав повністю, вказав, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті, суду пояснив наступне, у квітні місяці він зустрівся з потерпілим ОСОБА_4 біля «України» йшли поряд, потім почали штовхатись і він поранив ОСОБА_4 , в яку руку не пам`ятає. Після з потерпілим не зустрічались.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що після нового року приблизно об17.00 год., він виходив з під`їзду та зустрів ОСОБА_5 , який пішов поряд зі ним. Далі ОСОБА_5 , почав його штовхати та пробив ножом ліву руку, звернувшись до лікарні, накладено шви на рану.

Незважаючи на повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, його вина підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження за № 0000139 дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню№ 0000139 від 09.04.2024 року. за ч. 2 ст.125 КК України (т.2, а.с.1);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та фототаблиця (Т.2 а.с. 38-41);

- відповідь на лист КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 24.04.2024 р. згідно з якого ОСОБА_4 , 11.06.1988 р. дійсно звертався до приймального відділення 04.04.2024 р. об 20.30 год. та була надана медична допомога (т.2 а.с.45);

- відповідь на лист КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 24.04.2024 р. згідно з якого ОСОБА_4 , 11.06.1988 р. дійсно звертався до приймального відділення 22.04.2024 р. з метою зняття швів та був направлений в поліклініку за місцем мешкання (т.2 а.с.47);

- висновком судово-медичної експертизи № 622-Е від 26.04.2024 р., відповідно до якої наскрізне ушкодження лівого передпліччя, ймовірно виникло внаслідок дії плоского колюче-ріжуче предмету, яким міг бути клинок ножа. Виявлений сінець на передпліччя. Враховуючи характер ушкоджень, вважає, що давність їх виникнення може відповідати терміну 04.04.2024 р. (т.2 а.с.50-51);

- висновком судово-медичної експертизи № 627-Е від 26.04.2024 р., відповідно до якої наскрізне ушкодження виникло внаслідок однієї травматичної дії колюче-ріжучого предмету (т.2 а.с.54);

- висновком судово-медичної експертизи № 628-Е від 26.04.2024 р., відповідно до якої механізм виникнення ушкоджень не суперечить механізму вказаному в протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 , (т.2 а.с.57-58);

- довідкою про судимість № 482 від 12.04.2024 р. (т.2 а.с.63-65);

- довідкою КНП Кам`янської міської ради «Міська лікарня №1» про перебування ОСОБА_5 в реєстрі у лікаря нарколога з 2008 р. з діагнозом психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів, синдром залежності F11.2 відповідно міжнародної класифікації хвороб-10 «Психічні розлади та розлади поведінки». У лікаря психіатра не перебуває ( т.2 а.с.67);

- побутовою характеристикою, відповідно до якої скарг від мешканців не надходило (т.2 а.с.69);

Оцінюючи кожний доказ у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні доведена повністю.

Зібрані органами досудового розслідування та досліджені у судовому засіданні докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, допустимими, оскільки отримані законно, в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством України, яке діяло на час їх отримання, шляхом проведення органами досудового слідства відповідних процесуальних дій, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з вказаних доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі досліджені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.125 КК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, а саме у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України як заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Частиною 2 ст. 12 КК встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, враховуючи, що санкцією ч. 2 ст. 125 КК передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, то кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК є кримінальним проступком.

Суд вважає, що обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України визнання ним своєї вини, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

При обранні міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує особу винного та його позицію до вчиненого, позицію потерпілого, який проси покарати на розсуд суду, його соціальний та сімейний стан, а саме не перебування у шлюбі, відсутність осіб на утриманні, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, що обтяжують покарання рецидив, за місцем проживання обвинуваченого скарг не надходило, перебував на обліку у лікаря нарколога 2008 р., раніше судимий.

За таких обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приймаючи до уваги, повне визнання вини, оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, з урахуванням суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, відсутність тяжких наслідків, суд доходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого достатнім є призначення покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України. Таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 дії ст. 69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, до обвинуваченого не застосовувався.

Враховуючи характер вчиненого кримінального проступку, характеризуючи особу винуватого відомості, суд вважає, що покарання у виді обмеження волі в межах мінімальної санкції ч. 2 ст. 125 КК України сприятиме його виправленню, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1