Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5913/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/90/25
Категорія Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №274/5913/16-к за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.09.2024,

в с т а н о в и в :

Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах ОСОБА_8 , в порядку виконання вироку Бердичівського міськрайонного суду від 12.09.2017 у справі № 274/5913/16-к, про зняття арешту з нерухомого майна.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 04.03.2016 у кримінальному № 0000221, відомості про яке внесені до ЄРДР 21.10.2015 (справа №296/2138/16-к) на майно, що перебуває у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на: квартиру загальною площею 50,8 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 ; 1/4 квартири загальною площею 43,8 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 . При цьому, зазначає, що суд першої свої висновки безпідставно мотивує правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду висловлену в постанові від 15.04.2024 у справі № 554/2506/22.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не повною мірою були досліджені всі обставини в даній справі та вибірково застосовані окремі процесуальні норми при ухваленні оскаржуваного рішення. Зазначає, що згідно обставин справи, 21.10.2015 були внесені відомості про кримінальна правопорушення, передбачене ч.5 ст.191 КК України, до ЄРДР за № 0000221. В межах даного кримінального провадження, 04.03.2016 слідчим суддею Корольовського районного суду міста Житомира за клопотанням слідчого СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області, яким проводилось досудове слідство у кримінальному № 0000221, був накладений арешт на майно, що перебуває у власності ОСОБА_8 , а саме на: квартиру загальною площею 50,8 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 ; 1/4 квартири загальною площею 43,8 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 ; 79/100 квартири загальною площею 79,1 кв. м. за адресою АДРЕСА_3 , про що була винесена відповідна ухвала в справі № 296/2138/16-к. В ході проведення досудового слідства слідчим була змінена попередня кваліфікація в кримінальному провадженні № 0000221 на ч.1 та ч.2 ст.263 КК України та оголошена підозра ОСОБА_9 . Щодо попередньої кваліфікації за ч.5 ст.191 та іншою (додатковою) кваліфікацією за ч.1 ст.209 КК України слідчим було прийняте рішення про закриття кримінального провадження. Таким чином, фактично слідчим була проведена перекваліфікація злочинної діяльності в межах кримінального провадження №0000221 шляхом внесення додаткових відомостей та в наступному оголошення підозри ОСОБА_9 за ч.ч.1, 2 ст.263 КК України та закриттям провадження в частині попередніх кваліфікацій за ч.5 ст.191 та ч.1 ст. 209 КК України. Отже, згадана судом першої інстанції постанова старшого слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області від 22.11.2016 про закриття кримінального провадження №0000221 за фактом вчинення правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.209 КК України в зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення не є рішенням органу досудового розслідування про його завершення в порядку п.1 ч.1 ст.284 КК України. При цьому, формою завершення досудового розслідування № 0000221 є направлення відповідного обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_9 до суду. Таким чином повноваження, щодо вирішення долі речових доказів та іншого майна, щодо якого були застосовані заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні в порядку ст.100 та ч.4 ст.174 КПК України підпадають під юрисдикцію суду, в провадженні якого перебувала кримінальна справа по розгляду кримінального провадження в межах якого такі заходи були застосовані (№ 0000221) - Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (справа № 274/5913/16-к). Звертає увагу, що судом в іншому складі під час розгляду даної кримінальної справи по суті вже вирішувалось питання про скасування накладеного арешту на майно як обвинуваченого, так і третьої особи - ОСОБА_8 , так, в порядку зазначеному вище, на підставі приписів ч.4 ст.174 КПК України ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.09.2017 року був скасований арешт на частину нерухомого майна ОСОБА_8 , накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 04.03.2016 року, а саме на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.205-206). Крім того, під час розгляду даного питання (клопотання про скасування арешту на майно) в матеріалах справи та розпорядженні суду була наявна згадана вище постанова старшого слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області від 22.11.2016 про закриття кримінального провадження №0000221 за фактом вчинення правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.209 КК України. Вважає, що в заявника (власника майна) - ОСОБА_8 є наявні правові підстави, визначені кримінальним процесуальним Законом для звернення до суду, в провадженні якого перебувала кримінальна справа по розгляду кримінального провадження, в межах якого був накладений арешт на належне йому на праві власності майно (кримінального провадження № 0000221) для його скасування в порядку виконання судового рішення (вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.09.2017 року у справі № 274/5913/16-к).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 в часткову підтримку апеляційної скарги просив призначити новий судовий розгляд, позицію прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, приписами ч.1 ст.370 КПК України передбачено що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду наведених вимог законну судом решої інстанції дотримано не було.

Частиною 1 ст.1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або, відповідно - суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК України).

Частини 3 та 4 ст.174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Разом із тим, за приписами частини 4 ст.132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном.

Під час апеляційної перевірки матеріалів провадження встановлено, що в провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебувало кримінальне провадження (судова справа № 274/5913/16-к) внесене в ЄРДР 21.10.2015 за №0000221 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263 та ч.2 ст.263 КК України.

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.09.2017 ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.263 КК України, та на підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст. 5 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом 2 років іспитового строку. Скасовано арешт, накладений на майно обвинуваченого. Вирішено долю речових доказів.

Вирок набрав законної сили 28.11.2017 та розпорядженням суду від 12.12.2017 звернений до виконання.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.11.2019 засудженого звільнено від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

30.08.2024 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшла заява адвоката ОСОБА_7 , подана в інтересах ОСОБА_8 , в порядку виконання вироку Бердичівського міськрайонного суду від 12.09.2017 у справі № 274/5913/16-к, відносно зняття арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 04.03.2016 у кримінальному № 0000221, відомості про яке внесені до ЄРДР 21.10.2015 (справа №296/2138/16-к) на майно, що перебуває у власності ОСОБА_8 (який був учасником вказаного кримінального провадження, однак не перебував у статусі підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого), ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на: квартиру загальною площею 50,8 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 ; 1/4 квартири загальною площею 43,8 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 ; 79/100 квартири загальною площею 79,1 кв. м. за адресою АДРЕСА_3 (т.1 а.п.27).

При цьому, як підтверджено матеріалами провадження, в ході проведення досудового розслідування була змінена попередня кваліфікація в кримінальному провадженні №0000221 на ч.1 та ч.2 ст.263 КК України та оголошена підозра ОСОБА_9 .

В подальшому, за попередньою кваліфікацією за ч.5 ст.191 та за ч.1 ст.209 КК України органом досудового розслідування було прийняте рішення про закриття кримінального провадження (постанова старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області від 22.11.2016, т.1 а.п.42).

За результатами судового розгляду заяву адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення.

В свою чергу, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Тобто, відповідно до вище вказаної норми доля речового доказу у закритому кримінальному провадженні вирішується ухвалою суду, на підставі відповідного клопотання, яке розглядається в порядку ст.ст.171-174 цього Кодексу.

На цьому наголошує Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2024 року у справі № 554/2506/22 (провадження № 51-4350кмо23).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження, дані вимоги закону не були враховані, у зв`язку із чим помилково визначено, що відсутні правові підстави для скасування арешту нерухомого майна, оскільки після закриття кримінального провадження постановою слідчого від 22.11.2016 припинила дію й відповідна ухвала слідчого судді про арешт майна в межах цього кримінального провадження.

Згідно матеріалів провадження, фактично арешт накладений ухвалою суду на нерухоме майно належне ОСОБА_8 на праві власності, не втратив дію та продовжує обмежувати відповідне право його власника на повне володіння ним. Як вважає апеляційний суд, оскарженою ухвалою суд першої інстанції заяву адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про скасування арешту по її суті безпідставно не вирішив.

При цьому, як визначено ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово та послідовно зазначав, що «перша і найважливіша вимога ст.1 Протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання державного органу у мирне володіння майном має бути правомірним: друге речення абзацу першого дозволяє позбавляти майна лише «за умов, визначених законом», а другий абзац визнає, що держави мають право контролювати процес користування майном шляхом застосування «законів». Верховенство права (правовладдя) одна із засад демократичного суспільства, притаманна всім статтям Конвенції. Отже питання про те, чи було досягнуто справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та потребою захисту фундаментальних прав особи набуває значення лише після того, як буде встановлено, що втручання, про яке йдеться, відповідало вимозі правомірності і не було свавільним [рішення у справі Iatridis v. Greece від 25 березня 1999 року (заява № 31107/96), § 58; рішення у справі Frizen v. Russia від 24 березня 2005 року (заява № 58254/00), § 33]

На думку апеляційного суду, прийняте рішення судом першої інстанції без належного з`ясування всіх доводів заяви та відповідного з`ясування (принаймні, відповідної перевірки чинності на даний час постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області від 22.11.2016 про закриття кримінального провадження №0000221 за ч.5 ст.191 та за ч.1 ст.209 КК України (т.1 а.п.42), об`єктивно не відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції за висновками є постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню, на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України з призначенням в суді першої інстанції нового розгляду заяви адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.09.2024, якою відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах ОСОБА_8 , в порядку виконання вироку Бердичівського міськрайонного суду від 12.09.2017 у справі № 274/5913/16-к, про зняття арешту з нерухомого майна, - скасувати та призначити новий розгляд судового провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :