Справа № 225/1236/24
Провадження № 1-кп/206/348/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 Самарський районний суд

міста Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження внесене 14.06.2024 до ЄРДР під № 0000152 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, проживаючого у цивільному шлюбі, маючого малолітню дитину-інваліда дитинства ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.06.2024 близько 08 години 10 хвилин інспектор сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , разом з поліцейським сектору реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції ОСОБА_6 , виконуючи покладені на них обов`язки з патрулювання території обслуговування з метою контролю за дотриманням учасниками дорожнього руху чинних правил, норм і стандартів, у сфері безпеки дорожнього руху на території м. Торецька Донецької області, знаходячись у службовому автомобілі Ford Transit connect, реєстраційний номер НОМЕР_1 за адресою: Донецька область, м. Торецьк, смт. Щербинівка, перехрестя вулиці Тараса Шевченка та вулиці Центральна, виявили транспортний засіб марки ЗАЗ моделі 110557, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у стані алкогольного сп`яніння, згідно ознак такого стану. ОСОБА_4 запропоновано за допомогою спеціального технічного засобу пройти тест на стан сп`яніння на що останній погодився. Крім того, ОСОБА_4 повідомлено, що у випадку встановлення факту того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. В подальшому ОСОБА_4 , за допомогою технічного засобу газоаналізатора «Драгер», пройшов тест на стан сп`яніння, за результатами проходження якого встановлено наявність у ОСОБА_4 алкоголю в розмірі 1,0 проміле, що перевищує допустиму норму, яка складає 0,20 проміле. Водночас, ОСОБА_4 близько 08 год. 22 хв., знаходячись за адресою: Донецька область, м. Торецьк, смт. Щербинівка, перехрестя вулиці Тараса Шевченка та вулиці Центральної, усвідомлюючи, що він порушив правила дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а працівники поліції є службовими особами, уповноваженими на складання протоколу про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, в момент виконання покладених на інспектора ОСОБА_5 та поліцейського ОСОБА_6 обов`язків, діючи умисно, з метою надання поліцейським неправомірної вигоди, ОСОБА_4 запропонував грошові кошти у розмірі 10000 гривень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як неправомірну вигоду за не складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, тим самим запропонував службовій особі неправомірну вигоду, за не вчинення відносно ОСОБА_4 службовою особою дії з використанням службового становища. Відповідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є особами, які постійно здійснюють функції представника Національної поліції України - центрального органу виконавчої влади, які служать суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, у зв`язку з чим вони є службовими особами. Поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зрозумівши, що ОСОБА_4 пропонує грошові кошти в сумі 10000 гривень, як неправомірну вигоду, за не притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, повідомили про незаконні дії останнього. В подальшому інспектором ОСОБА_5 повідомлено про факт пропозиції надання неправомірної вигоди на лінію диспетчерського центру «102», викликано на місце слідчо-оперативну групу ВП № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області. Відносно водія ОСОБА_4 на місці складений протокол про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення, y сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у пропозиції службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав. З приводу обставин вчинення кримінального провадження зазначив наступне, що на той час він працював водієм та возив хліб. 14.06.2024 він сів за кермо та його було зупинено працівниками патрульної поліції. Працівники поліції після зупинки його автомобіля запропонували йому пройти тест на кількість алкоголю в організмі, на що останній погодився, після проходження огляду на стан сп`яніння в нього було встановлено результат 1 проміле. Після проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння він запропонував працівникам поліції домовитися в завуальованій формі, а вже через деякий час запропонував гроші в розмірі 10000 гривень, цю суму він збирався позичати у знайомих задля врегулювання питання з поліцією, щоб на нього не складали протокол, відпустили та не забирали водійське посвідчення. Після цього працівники поліції викликали слідчо-оперативну групу на місце зупинки. ОСОБА_4 працівники поліції попереджали про кримінальну відповідальність, однак він все одно намагався з ними домовитись. При цьому відеофіксація їх розмови велася працівниками поліції. ОСОБА_4 зазначив, що у вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Крім повного визнання в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду і в повному обсязі доведена зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме.

Так, з показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 судом встановлено, що в той день 14.06.2024 знаходячись в автопатрулі в с. Щербинівка разом з ОСОБА_6 ними було зупинено транспортний засіб ОСОБА_4 . В останнього були наявні ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою «Драгеру», на що останній погодився. Після оголошення результату драгеру ОСОБА_4 було запропоновано їм неправомірну вигоду - спочатку у розмірі 8000 гривень, а вже потім 10000 гривень. ОСОБА_4 неодноразово було повідомлено про кримінальну відповідальність за такі дії, але він продовжував пропонувати неправомірну вигоду, тому було прийнято рішення викликати СОГ. Події фіксувалися на бодікамеру.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що 14.06.2024 вони з ОСОБА_5 були в автопатрулі в с. Щербинівка по вул. Шевченка, де вони зупинили автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_4 . Під час перевірки документів водія ОСОБА_4 в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився. Після того як були встановлені результати тесту ОСОБА_4 запропонував їм неправомірну вигоду - спочатку в розмірі 8000 гривень, а вже потім 10000 гривень.

Крім показів обвинуваченого та свідків, також, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими безпосередньо судом письмовими та відео доказами, а саме.

Протоколом огляду місця події від 14.06.2024 з фото-таблицею, згідно якого судом встановлено, що місцем проведення огляду є відкрита ділянка місцевості розташована на перехресті вул. Центральна - Тараса Шевченка, смт. Щербинівка, м. Торецьк, Донецької області. На час огляду на вказаній ділянці місцевості перебуває броньований автомобіль FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_3 , сірого кольору, біля автомобіля знаходяться патрульні поліції: інспектор СРПП ВП № 1 РВП ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_5 у якого на грудях закріплена цифрова нагрудна відеокамера Camm Pro 1826R2/3/32; поліцейський СРПП ВП № 1 Бахмутського РВП старший сержант поліції ОСОБА_6 . На працівниках поліції вдягнений формений одяг згідно однострою, а також на одязі знаходяться знаки розрізнення. Поруч перебуває автомобіль ЗАЗ 110557 д.н.з. НОМЕР_4 , білого кольору, 2005 року випуску. Поруч із вказаним автомобілем перебуває його водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вдягнений в шорти та майку сірого кольору та кросівки чорного кольору. В ході огляду у інспектора СРПП ОСОБА_5 була вилучена цифрова нагрудна відеокамера Camm Pro 1826R2.3/32.

Згідно протоколу огляду речей від 15.06.2024, було оглянуто цифрову нагрудну відеокамеру з маркуванням 327395/109, яка була вилучена в ході огляду місця події, а також вміст наявних в ній відеофайлів, які було скопійовано на цифровий носій інформації та долучено до протоколу.

Переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з цифрової нагрудної відеокамера Camm Pro 1826R2.3/32підтверджується, що ОСОБА_4 , за допомогою технічного засобу газоаналізатора «Драгер», пройшов тест на стан сп`яніння, за результатами проходження якого встановлено наявність у ОСОБА_4 алкоголю в розмірі 1,0 проміле. Водночас, ОСОБА_4 близько 08 год. 22 хв., знаходячись за адресою: Донецька область, м. Торецьк, смт. Щербинівка, перехрестя вулиці Тараса Шевченка та вулиці Центральної, запропонував грошові кошти у розмірі 10000 гривень поліцейським ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як неправомірну вигоду за не складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому слід зазначити, що ОСОБА_4 неодноразово попереджався про кримінальну відповідальність за такі дії, однак продовжував пропонувати поліцейським «домовитись».

Також, постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 28.06.2024 по справі № 225/1094/24, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначено стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Судом з урахуванням думок прокурора та обвинуваченого визнано недоцільним виклик і допит інших свідків. При цьому судом було з`ясовано у учасників судового провадження, чи правильно розуміють зазначені особи зміст встановлених обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та обвинуваченого, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені під час судового розгляду докази, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшли своє підтвердження та доведено в повному обсязі.

Судом не встановлено достатніх правових підстав для визнання наданих суду стороною обвинувачення доказів недопустимими. При цьому судом врахована позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 15.02.2018 року у справі № 357/14462/14-к, згідно якого якість змісту процесуальних документів, складених під час досудового розслідування, не може бути підставою для визнання доказів недопустимими.

Оцінюючи досліджені судом докази у кримінальному провадженні, суд звертає увагу, що оцінюючі їх реальний зміст, суд виходить саме з практики Європейського Суду з прав людини, яка орієнтує, що під час розгляду кримінального провадження суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, а не тільки її зовнішню сторону («Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980).

Також, судом не встановлено допущення істотних порушень прав та свобод обвинуваченого під час досудового розслідування, збирання та фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає суду жодних підстав, щоб сумніватися у їх достовірності, допустимості та достатності.

Крім того, суд звертає увагу, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в пропозиції службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, кваліфікуються за ч. 1 ст. 369 КК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, що відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, вчинене ним діяння є нетяжким злочином.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким, особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.п. 72), за місцем свого проживання він характеризуються позитивно (а.с. 75), має малолітнього сина, який є інвалідом дитинства відповідно до висновку КЛПУ «Східно-українського спеціалізованого центру медичної генетики та пренатальної діагностики» (а.п. 68-69), на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 73-74), при цьому офіційно не працевлаштований.

Обставин, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд не може прийняти як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його заяву про щире каяття у скоєному, оскільки такі дії за своєю суттю щиросердими не є.

Встановлене в судовому засідання ставлення обвинуваченого до свого діяння жодним чином не свідчить про його щире каяття.

Згідно абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої існує середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення і середній ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства та окремих осіб.

При цьому суд категорично не погоджується, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та покладення на обвинуваченого обов`язків, які передбачені ст. 76 ч. 3 КК України.

Так, за вчинення кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 369 КК України передбачені покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

При цьому, ч. 1 ст. 75 КК України чітко визначає, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обмеження щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачені абзацом першим цієї частини, не застосовуються, якщо суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Однак, судом було з`ясовано у сторін кримінального провадження, чи не бажають вони укласти відповідну угоду про визнання винуватості, на що було зазначено стороною обвинувачення про відсутність підстав та відповідних передумов для укладання такої угоди.

Отже, підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України або ж застосування до обвинуваченого положень ст. 69 чи норм ст. 69-1 КК України суд не знаходить у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані,

Так само, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає що не може бути єдиною і достатньою підставою для призначення ОСОБА_4 мінімального покарання у виді штрафу, наявність у нього малолітньої дитини і стан її здоров`я, при цьому також враховуючи відсутність будь-яких доказів отримання обвинуваченим будь-якого доходу. А отже покарання у виді штрафу буде не тільки не достатнім, а й не виконуваним.

Також слід зазначити, що вчинення корупційних злочинів в умовах війни призводить до таких негативних наслідків як: зниження довіри громадян до державних інституцій, що в такий час є особливо небезпечним, адже в умовах зовнішньої загрози потрібна максимальна єдність та довіра між суспільством і владою; втрата ресурсів, які можна було б направити на обороноздатність, підтримку внутрішньопереміщених осіб, розвиток економіки тощо; зниження довіри до українського уряду з боку союзників України, що може призвести до зменшення обсягів допомоги; зниження інвестиційної привабливості України та безліч інших.

Суд також враховує суттєвий негативний вплив, який справляє корупція на довіру громадян до держави, її рішень та посадових осіб. Зокрема, хибне та нажаль укорінене у свідомості багатьох громадян враження щодо можливості вирішення будь-якого питання, зокрема, щодо уникнення відповідальності у не правовий спосіб, шляхом надання неправомірної вигоди, що зводить нанівець довіру громадськості до прозорості діяльності органів влади, деморалізує суспільство та породжує відчуття безкарності.

При цьому, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

На підставі викладеного, дотримуючись загальних засад призначення покарання, зокрема, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до обґрунтованого висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого буде призначення покарання у виді мінімального строку обмеження волі, передбаченого санкції ч. 1 ст. 369 КК України з його реальним відбуванням.

Саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої поведінки обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 368, 370, 373, 374, 615 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Скасувати захід забезпечення кримінального провадження, застосований ухвалою слідчого судді Дзержинського міського суду Донецької області від 17.06.2024 у виді арешту цифрової нагрудної відеокамери CammPro 1826R2.3/32 з/п 801-01-004752 № 327395/109.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: цифрову нагрудну відеокамеру CammPro 1826R2.3/32 з/п 801-01-004752 № 327395/109 - повернути власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1