Справа № 562/688/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 року Слідчий суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в:

04 березня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, винесену 02 липня 2024 року старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області.

Також, у скарзі ОСОБА_2 заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду зі скаргою.

Вивчивши скаргу з додатками, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зокрема, Главою 26 КПК України передбачена можливість особи оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування до слідчого судді.

Згідно з ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Тобто, можливість поновлення вищезазначеного строку кримінальний процесуальний закон пов`язує з тим, чи були причини його пропуску поважними.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

В обгрунтування причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою ОСОБА_2 зазначає, що він отримав оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження поштою 28 вересня 2024 року. У встановлені строки 01 жовтня 2024 року подав скаргу на постанову про закриття кримінального провадження слідчому судді, в якій просив скасувати постанову від 20 листопада 2023 року, яка була вже скасована, суд повернув йому скаргу. У Здолбунівській окружній прокуратурі розглядалася його скарга на протиправні дії досудового дізнання, відповідь на яку він ще чекає.

При цьому будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин ОСОБА_2 до скарги не додано.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовані (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не слід розцінювати як порушення права на доступ до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 у справі №160/6430/20.

Наведені причини поважності пропуску строку звернення до суду, вказані в скарзі ОСОБА_2 , не можуть бути визнані слідчим суддею поважними, оскільки скаржником не доведено обставини, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду, у визначений законом строк.

З огляду на викладене, слідчим суддею не встановлено підстав для визнання причин пропуску скаржником строку звернення до суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

За таких обставин слідчий суддя не знаходить підстав для поновлення строку для подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження і відмовляє в задоволенні клопотання про поновлення строку.

Згідно з п.3 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

На підставі наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження, слід повернути особі, яка її подала.

За змістом положень ч.7 ст.304 КПК України повернення скарги не позбавляє особу на звернення до слідчого судді в порядку, передбаченого ст.ст.303-304 КПК України, із відповідною скаргою.

Керуючись ст.ст.117, 303, 304 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні пропущеного процесуального строку на подання скарги.

Скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження- повернути скаржнику.

Роз`яснити особі, яка подала скаргу, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя