КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2579/2025 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 6 ст. 111-1; ч. 2 ст. 436-2 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 , -

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 18 січня 2025 року включно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати вказану ухвалу. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги обвинувачений вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність розгляду клопотання прокурора.

На думку апелянта, клопотання прокурора не містить доказів наявності ризиків, на які посилається сторона обвинувачення. Протягом судового розгляду кримінального провадження, йому постійно продовжують строк тримання під вартою, а прокурор лише змінює дату подачі клопотання, однак його зміст є незмінним. Навіть дослідивши всі докази, прокурор все одно вказує про те, що апелянт може впливати на свідків. Тому необґрунтованими, на думку обвинуваченого, є мотиви суду першої інстанції про можливість незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень. Поза увагою суду першої інстанції залишився тривалий строк перебування обвинуваченого під вартою. Перебування в умовах Київського СІЗО спричинило погіршення стану здоров`я апелянта, яке він не може відновити, будучи позбавленим волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив проти скасування ухвали суду, оскільки вона є законною та обґрунтованою, вивчивши надані судом першої інстанції матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, судом розглянуто клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою. Судом заслухано думку сторін кримінального провадження, вивчено матеріали судового провадження.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону в ході розгляду вказаного питання.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою. Отже будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою не є можливим згідно з процесуальними нормами КПК України.

Судом враховано те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 6 ст. 1111, ч. 2 ст. 4362 КК України, один з яких є особливо тяжким проти основ національної безпеки України і здійснювався у період збройної агресії Російської Федерації проти України. Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, судом ретельно проаналізовані дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, та обґрунтовано встановлено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Так, судом першої інстанції враховано обставини скоєння інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, покарання, яке може бути призначене, за умови визнання його винним, що, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування та саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (п. 80), в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, судом враховано дані про особу обвинуваченого, стадію судового розгляду вказаного кримінального провадження, а тому колегія суддів погоджується з обґрунтованістю ризику можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, на даний час також відсутні дані про зменшення або зникнення ризиків, доведених прокурором під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому. Обвинуваченим не надано доказів того, що за станом здоров`я він не може в подальшому перебувати під вартою, а тому колегія суддів вважає необґрунтованим апеляційну скаргу в цій частині.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року. Тому апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 376, ст. 407, ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до18 січня 2025 року включно, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2579/2025 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1

№ 757/18654/22-к

Категорія КК: ч. 6 ст. 111-1; ч. 2 ст. 436-2 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 , -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 407, ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до18 січня 2025 року включно, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголосити 13 січня 2025 року о 14 годині 30 хвилин.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4