Житомирський апеляційний суд
Справа №289/428/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/197/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000006 за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2023 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- за ч. 3 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 21.01.2016 р. по 27.01.2016 р. включно.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 3645 (три тисячі шістсот сорок п`ять) гривень 72 копійок.

Після набрання вироком законної сили ухвалено повернути заставу у розмірі 201188 гривень (двісті одна тисяча сто вісімдесят вісім гривень 00 копійок) ОСОБА_9

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 01.02.2016 на 1/6 частини квартири ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 - залишено без зміни.

Питання про речові докази вирішено згідно до ст. 100 КПК України і у цій частині вирок у апеляційному порядку не оскаржується.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, у невстановлений слідством час та обставинах, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини, обіг якої обмежено «амфетамін» з метою збуту у особливо великих розмірах.

При цьому, 21.01.2016 р. ОСОБА_6 , переслідуючи корисливі мотиви та маючи невстановлений слідством канал поставки психотропної речовини, обіг якої обмежено - «амфетамін», вирішив незаконно збагатитися шляхом збуту психотропної речовини в особливо великих розмірах невстановленій особі на території Житомирської області.

З метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_6 використовуючи, як знаряддя вчинення злочину автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи на території Черкаської області за невстановлених слідством обставин, незаконно придбав психотропну речовину - «амфетамін», масою 40,3529 грам, що в перерахунку на загальну масу становить особливо великі розміри.

В подальшому, ОСОБА_6 , враховуючи особливо великий розмір незаконно придбаної психотропної речовини, відібрав із вказаної загальної кількості 0,9383 грам «амфетаміну» та, переслідуючи корисливий мотив, розфасував вказану речовину у три згортки із фольги, а іншу частину «амфетаміну» в кількості 39,4146 грама помістив під панель коробки передач розміщеної в салоні вказаного транспортного засобу та продовжив незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 21.01.2016 р. о 23 годині 45 хвилин ОСОБА_10 керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при цьому незаконно перевозячи в салоні автомобіля з метою збуту на території Житомирської області психотропну речовину «амфетамін», в загальній кількості 40,3529 грам, був затриманий працівниками ГУНП в Житомирській області спільно з УСБУ в Житомирській області поблизу пункту нагляду за дотриманням правил дорожнього руху, що розташований на 68 км автодороги «Київ-Чоп» в с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області.

При проведенні обшуку автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_10 , працівниками правоохоронних органів, було виявлено та вилучено порошкоподібну речовину білого кольору у трьох пакунках, яка, відповідно до висновку експертизи № 2/72 від 22.01.2016 містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - «амфетамін», загальною масою 0, 9383 грам, яку останній незаконно придбав, зберігав та перевозив з метою збуту.

Крім того, 22.01.2016 р. о 14 годині 15 хвилин під час проведення повторного обшуку автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився в м. Житомир по вул. Фещенка-Чопівського, 7, в панелі коробки передач було виявлено та вилучено порошкоподібну речовину білого кольору, яка відповідно до висновків експертиз № 2/75 від _г.01.2016 та 2/78 від 25.02.2016 містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - «амфетамін», загальна маса якої становить 39,4146 грам.

Таким чином, ОСОБА_10 незаконно придбав, зберігав та перевозив психотропну речовину, обіг якої обмежено - «амфетамін» загальною масою 40,3529 грам, що становить особливо великі розміри, з метою подальшого збуту на території Житомирської області.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, встановивши максимальний іспитовий строк.

Вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним і підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник стверджує, що висновки суду першої інстанції про доведеність умислу у ОСОБА_11 на збут не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Зазначає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_12 за ч.3 ст.307 КК України та надані стороною обвинувачення докази у його підтвердження не містять жодної інформації щодо фактів (факту) збуту психотропних речовин обвинуваченим, таких фактів органом досудового розслідування не встановлено, оперативні закупівлі психотропної речовини не проводилися. Жодна особа не повідомила про будь-які домовленості з ОСОБА_13 щодо збуту останнім психотропної речовини.

Вказує, що одна лише вилучена велика кількість психотропної речовини не може свідчити про умисел на збут.

Сторона захисту наголошує на тому, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу вживає психотропні речовини та придбав їх для власного вживання, що підтверджується довідкою з Черкаського обласного наркологічного диспансеру від 29.04.2016 р.

При призначенні покарання захисник просить врахувати давність вчиненого кримінального правопорушення, молодий вік ОСОБА_11 під час його вчинення, дані про особу обвинуваченого, його сімейний стан, наявність на утриманні двох дітей 2008 р. та 2016 р., дружини інваліда, проходження лікування від наркоманії.

В доповненнях до апеляційної скарги, захисник просить виключити з обсягу доказів обвинувачення рапорт заступника начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 від 21.01.2016 року, рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС 3 сектору відділу БКОЗ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_15 від 21.01.2016 року.

Вказує, що відомості вказані в цих рапортах не перевірялися в судовому засідання, а тому не можуть бути доказом, що підтверджує винуватість ОСОБА_6 .

Сторона захисту наголошує на тому, що наркотичні засоби не було розфасовано в однакові пакунки, з певною масою, тобто підготовлені до збуту (продажу).

Вказує, що суд першої інстанції жодним чином не відобразив у своєму рішенні питання, яке піднімалось стороною захисту щодо порушення права на захист під час затримання ОСОБА_11 , оскільки з моменту зупинки транспортного засобу до останнього були застосовані спецзасоби-кайданки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, частково дослідивши та перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропної речовини, обіг якої обмежено - «амфетаміну» загальною масою 40,3529 грам, що становить особливо великі розміри, з метою подальшого збуту на території Житомирської області обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Обвинувачений ОСОБА_10 вину визнав частково, пояснив, що знайомий запропонував придбати психотропну речовину, оскільки ОСОБА_6 знаходився у наркотичній залежності з 2013 року. ОСОБА_16 видав ОСОБА_6 на наступний день заплативши 5000 гривень, після чого амфетамін він поклав собі у машину, взяв для себе три порції, щоб вистачило у дорозі, а іншу частину заховав у машині - під коробкою передач у автомобілі, та вирішив їхати у м. Львів купувати автозапчастину до автомобіля. Вказує, що не збував психотропну речовину, купував її для власних потреб. Пояснив, що працівники СБУ під час обшуку змусили його сказати, що він везе психотропну речовину до м. Житомир і там має передати іншій особі, оскільки це зменшить йому термін, крім того після обрання запобіжного заходу у виді застави, він пройшов курс лікування від наркотичної залежності і на разі наркотичної залежності не має.

В апеляційному суді обвинувачений вказав, що придбав психотропну речовину амфетамін для себе, оскільки вживав в день по 2 г.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Так, відповідно до рапорту заступника начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 до заступника начальника СУ ГУНП в Житомирській області від 21.01.2016, про те, що в ході здійснення оперативно-службової діяльності працівниками СБУ в Житомирській області отримано фактичні дані щодо готування невстановленої особи до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, так, за наявними даними невідома особа має намір перемістити із Черкаської області на територію Житомирської області психотропну речовину «амфетамін» в особливо великих розмірах з метою подальшого збуту, тому, просить визначити особу, яка зареєструє вказаний злочин в журналі ЄО заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС 3 сектору відділу БКОЗ УБСУ в Житомирській області ОСОБА_15 до заступника начальника Управління начальника ВБКОЗ УСБУ в Житомирській області від 21.01.2016, про те, що за наявними даними громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Черкаси, мешканець м Києва має намір незаконно перемістити на територію Житомирської області психотропну речовину «амфетамін» в особливо великих розмірах з метою подальшого збуту, зазначене переміщення має бути здійснено в період з 21 по 5 січня 2016 року, крім того встановлено, що для обговорення своїх планів та намірів по вчиненню протиправної діяльності ОСОБА_6 використовує мобільний термінал НОМЕР_3 , таким чином, в діях громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Протоколом обшуку від 21.01.2016, в ході якого в автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT» 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , між передніми сидіннями виявлено сумку чорного кольору, в боковій кишені якої знаходились три згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Протоколом обшуку від 22.01.2016 з додатками (1 диск з відео-фіксацією слідчої дії), в ході якого в автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 з правої сторони від місця водія в панелі місцезнаходження коробки передач виявлено поліетиленовий прозорий пакет з порошкоподібною речовиною, яка під час проведення обшуку після протиправного стискання пакету ОСОБА_13 розсипалася по салону автомобіля та снігу, вказана речовина та дві рукавиці із залишками речовини білого кольору упаковано до спец пакетів.

Висновком експерта від 22.01.2016 за № 2/72 згідно якого, вилучені три згортки із фольги, містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - «амфетамін», загальною масою 0,9383 грам.

Висновком експерта від 23.01.2016 за № 2/75 згідно якого, вилучена під час обшуку 22.01.2016 з снігу речовина білого кольору являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено - «амфетамін», загальною масою 39,367 грам.

Висновком експерта від 25.02.2016 за № 2/78 згідно якого, вилучені під час обшуку 22.01.2016 рукавиці містять на собі нашарування з речовини білого кольору, яка являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено - «амфетамін», загальною масою 0,0476 грам.

Під час огляду, в порядку ст. 359 КПК України, дисків в додаток до протоколу обшуку від 21.01.2016 встановлено, що на них зафіксовано обшук транспортного засобу ОСОБА_6 , в ході якого було знайдено та вилучено психотропну речовину, обіг якої обмежено «амфетамін», ОСОБА_6 підтвердив, що психотропна речовина належить йому та пояснив працівникам поліції, що наркотичний засіб він віз в Житомирську область для передачі іншій особі.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції були оцінені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме, визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винним у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, в особливо великих розмірах.

Згідно усталеної судової практики, кримінальна відповідальність за ст. 307 КК України настає лише у тому разі, коли відповідні протиправні дії вчинялися зі спеціальною метою збуту, а вчинення протиправних дій з наркотичними засобами, психотропними речовинами, їх аналогами та прекурсорами без такої мети утворює склад злочину, передбачений ст. 309 цього Кодексу.

Так, згідно роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити, крім іншого, як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так і зокрема: великий чи особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину.

Отже, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно і т. ін.), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку може мати місце умисел на збут.

Вказане узгоджується з постановою Верховного Суду у справі № 203/337/19 від 07.04.2021 року.

Згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 затверджено таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, згідно яких особливо великий розмір амфетаміну становить від 15,0 г.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що місце виявлення основної кількості амфетаміну розміщене в тайнику, який було виявлено лише після повторного огляду, кількість психотропних речовини, загальна маса 40,3529 г, що становить особливо великий розмір та є очевидно надмірним для особистого вживання однією особою, спосіб його упакування, а саме, що основна частина загальною масою 39,367 грам. була поміщена до одного пакету та захована, а три пакунки, без ознак їх відкриття для вживання (проби), зберігалися у сумці, яку обвинувачений ОСОБА_6 возив з собою, а також пояснення ОСОБА_6 при проведенні обшуку про наміри їх передачі іншій особі в Житомирській області, у своїй сукупності, свідчать саме про мету обвинуваченого на збут виявлено у нього психотропної речовини.

Доводи сторони захисту щодо перекваліфікації дій обвинуваченого на ч.3 ст. 309 КК України, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_6 мети збуту психотропних речовин, не знайшли свого підтвердженні в ході апеляційного розгляду, та суперечать наявним у матеріалах справи доказам і на думку колегії суддів, направлені на уникнення обвинуваченим покарання за вчинення особливо тяжкого злочину.

Твердження захисника, що обвинувачений ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України вживав наркотичні засоби не виключає в його діях умислу на збут таких засобів, оскільки виробництво, придбання таких заборонених речовин для власного вживання потребує значних грошових коштів, викликане залежністю, що навпаки може свідчити про намір отримати грошову чи іншу винагороду за перевезення психотропної речовини покупцю.

Про мету збуту наркотичного засобу свідчать і інші виявлені у транспортному засобі предмети, які могли бути використані для спричинення тілесних ушкоджень та захисту значної кількості психотропної речовини, яку перевозив обвинувачений, що слідує з протоколу обшуку автомобіля, а саме пристрій для відстрілу гумових куль, ніж, які перебували поруч з сидінням водія, дерев`яна клюшка для хокею на траві розміщена задньому сидінні.

Крім того, доводи апелянт про те, що наркотичні засоби не були розфасовані, а це свідчить про відсутність мети збуту, також не спростовують правильність висновків суду, оскільки така необхідність має місце, в разі мети збуту багатьом особам для одноразового вживання, виготовлення закладок, тощо, а не у випадку наміру збути особливо велику кількість психотропної речовини одній особі, яка в такому випадку має більш сприятливі умови для перевірки «якості» всієї вилученої речовини, що могло мати місце, враховуючи значну відстань, яку подолав обвинувачений та як забезпечував збереження психотропної речовини.

Про наявність мети збуту на думку апеляційного суду свідчить і поведінка ОСОБА_6 , який після виявлення психотропної речовини, намагався перешкодити органу досудового розслідування встановити її кількість, вирвав та розірвав пакет внаслідок чого значна кількість психотропної речовини висипалася на сніг, а в подальшому намагався перешкодити її збиранню розсовуючи ногами цю речовину навіть при застосуванні до нього заходів фізичного впливу працівниками поліції з метою це унеможливити. Вказане на думку колегії суддів свідчить про обізнаність обвинуваченого про кількість виявленої психотропної речовини та суворість покарання, яке йому буде загрожувати в результаті, якщо сторона обвинувачення встановить дійсну кількість перевезеної ним забороненої речовини.

Не вбачає апеляційний суд і порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 при затриманні, а відповідні доводи апеляційної скарги вважає надуманими.

Так, підозрюваний був затриманий працівниками поліції під час вчинення кримінального правопорушення, а саме перевезення психотропної речовини.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 08.12.2022 року по справі № 686/23029/18, затримання особи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення є подією, несподіваною для його учасників, а тому здійснюється без ухвали слідчого судді. При цьому відсутність захисника під час затримання особи у випадку, передбаченому ст. 208 КПК України, не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Більше того, відповідно до ч. 4 ст. 208, п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Аналіз наведених норм свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання. Крім того, за приписами ст. 206 КПК України, слідчий суддя може прийняти рішення лише про звільнення особи у разі його незаконного затримання.

В ході обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, стороною захисту та самим підозрюваним не подавалися скарги на незаконне затримання.

Більше того, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу перевірялося законність його затримання та обґрунтованість підозри.

Протокол затримання ОСОБА_6 складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. 208 КПК України.

Крім того, протокол затримання містить зазначення місця, дати і точного часу (години і хвилини) затримання відповідно до положень ст. 209 КПК України, з ним було ознайомлено ОСОБА_6 та вручено копію, будь-яких зауважень, клопотань чи скарг до протоколу затримання не було.

Відтак, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про порушення права на захист ОСОБА_6 під час затримання.

Що стосується доводів захисника, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам сторони захисту щодо застосування кайданок до ОСОБА_6 під час його затримання, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. ст. 45 ЗУ «Про національну поліцію» до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти, поліцейський уповноважений застосовувати спеціальні засоби кайданки, а тому працівники поліції правомірно застосували кайданки до ОСОБА_6 під час його затримання.

Крім того, як вбачається з відеозаписів, які містяться на дисках додатках до протоколу обшуку, ОСОБА_6 та під час обшуку автомобіля маючи умисел на знищення речових доказів, скориставшись обмеженою рухливістю працівників правоохоронних органів розірвав поліетиленовий пакет з психотропною речовиною «амфітаміном», а в подальшому висипав вказану речовину в салон автомобіля та снігове покриття поруч з автомобілем, а тому відповідно до ст. 45 ЗУ «Про національну поліцію» поведінку ОСОБА_6 було розцінено працівниками поліції, як опір та застосовано до нього спеціальні засоби кайданки в порядку ст.45 ЗУ «Про Національну поліцію».

Що стосується доводів апелянта про необхідність виключити з обсягу доказів обвинувачення рапорту заступника начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 від 21.01.2016 року, рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС 3 сектору відділу БКОЗ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_15 від 21.01.2016 року то слід зазначити наступне.

Рапорт це джерело первинної інформації про правопорушення, згідно з цими рапортами і було організовано зупинку та перевірку транспортного засобу.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Рапорт є офіційним документом, складеним уповноваженою особою, і містить початкові відомості, які стали підставою для розслідування.

Він не є єдиним доказом, а частиною доказової бази, що доповнюється іншими матеріалами справи.

Суд оцінює весь комплекс доказів, а не окремий документ, тому навіть коли сам рапорт не був безпосередньо досліджений у судовому засіданні, це не свідчить про його недопустимість.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для виключити з обсягу доказів обвинувачення рапортів, про які вказує захисник в доповненнях до апеляційної скарги.

Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Покарання ОСОБА_6 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, особливості й обставини його вчинення, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, має на утриманні малолітню дитину.

За таких обставин, підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, колегія суддів не вбачає, оскільки зазначене покарання є наближене до мінімальної межі санкції ч. 3 ст. 307 КК України, підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2023 рок щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: