Справа № 449/149/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2025 р. м.Перемишляни

слідчий суддя Перемишлянського районного суду Львівської області - ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни клопотання тимчасово виконувача обов`язків начальника Сектору дізнання відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області старший лейтенанта поліції - ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області - ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 26 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

тимчасово виконувач обов`язків начальника Сектору дізнання відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції - ОСОБА_2 , звернулася з клопотанням до слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області, погодженим з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області - ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 26 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, в якому просить накласти арешт у формі заборони відчуження, користування і розпорядження на посвідчення водія з наступними характеристиками: коліррожевий; серіяВНІ; №840069; категорія «В», видане Сервісним центром МВС України №8044 у м. Києві (ТСЦ 8044) 12 січня 2025 року на ім`я ОСОБА_4 ; власник і користувач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; контактний номер телефону НОМЕР_1 .

Клопотання обгрунтовують тим, що приблизно о 14 год. 50 хв. 26 січня 2025 року перебуваючи на вулиці поблизу житлового будинку №2 по вул. Крушельницькій у м. Бібрка (Бібрська міська громада, Львівський район, Львівська обл.) водій автомобіля марки «Daewoo Nexia», реєстраційний знак НОМЕР_2 , солдат і військовослужбовець НОМЕР_3 (військова частина НОМЕР_4 ) ОСОБА_4 пред`явив поліцейським Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного Управління Національної поліції у Львівській області посвідчення водія, видане ТСЦ 8044 12 січня 2025 року на ім`я ОСОБА_4 з явними ознаками підроблення, а саме відсутність високого друку і невідповідність бланкової продукції стандартам. Зауважує, що впродовж 16 год. 30 хв.17 год. 5 хв. 26 січня 2025 року дізнавач провів огляд місця події, під час якого виявив і вилучив посвідчення водія з наступними характеристиками: коліррожевий; серіяВНІ; №840069; категорія «В», видане Сервісним центром МВС України №8044 у м. Києві (ТСЦ 8044) 12 січня 2025 року на ім`я ОСОБА_4 ; власник і користувач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; контактний номер телефону НОМЕР_1 . Вважає, що оскільки вилучене посвідчення водія є речовим доказом (предметом злочину) і в подальшому буде використане для проведення відповідних судово-технічних експертиз, необхідно забезпечити зберігання цього речового доказу шляхом накладання арешту.

В призначене судове засідання прокурор та дізнавач не з`явилися, проте в поданому клопотанні дізнавач просить проводити розгляд такого без їхньої участі.

Власник та фактичний користувач тимчасово вилученого майна, в призначене судове засідання теж не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти накаладення арешту на посвідчення та просить проводити розгляд клопотання без його участі.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.ч. 2,3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 26 січня 2025 року, до ЄРДР внесено відомості, про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією діяння за ч.4 ст.358 КК України.

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 26.01.2025 р., впродовж 16 год. 30 хв.17 год. 5 хв. 26 січня 2025 року дізнавач провів огляд місця події, під час якого виявив і вилучив посвідчення водія з наступними характеристиками: коліррожевий; серіяВНІ; №840069; категорія «В», видане Сервісним центром МВС України №8044 у м. Києві (ТСЦ 8044) 12 січня 2025 року на ім`я ОСОБА_4 ; власник і користувач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; контактний номер телефону НОМЕР_1 .

Постановою тимчасово виконувача обов`язків начальника сектору дізнання відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції - ОСОБА_2 від 13.01.2025 року, посвідчення водія серії НОМЕР_5 ; видане ТСЦ 8044 на ім`я ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; із категорією «В», визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000009 від 26 січня 2025 року.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України також визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Слідчий суддя враховує, що слідчим належним чином обґрунтована правова підстава для арешту майна, дане майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, матеріали клопотання свідчать про наявну обґрунтовану підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Клопотання про арешт майна подано у визначений КПК України строк.

Слідчий суддя звертає увагу, що згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, накладення арешту на майно, за своєю суттю та завданням, передбачає тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги те, що арешт зазначеного в клопотанні майна, є необхідним для досягнення його завдання (запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення цих речей) та мети застосування (необхідності їх збереження), а також з огляду на та не, що це майно у визначеному законом порядку визнано речовим доказом, тому клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 167, 168, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання виконувача обов`язків начальника Сектору дізнання відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області старший лейтенанта поліції - ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області - ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 26 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно у формі заборони розпорядження та користування, а саме:

- посвідчення водія серіїВНІ; №840069; колір рожевий, категорія «В», видане Сервісним центром МВС України №8044 у м. Києві (ТСЦ 8044) - 12 січня 2025 року на ім`я ОСОБА_4 ; власник і користувач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1