Провадження № 1-кп/175/1191/24
25 лютого 2025 року селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,-
За правилами ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:
1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;
2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284цього Кодексу;
3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;
4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;
5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;
6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Позиція сторони обвинувачення
Прокурор просить призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, вважаючи, що дотримані всі вимоги, передбачені ст. 291 КПК України.
Потерпілий та його представники позицію прокура підтримали, а також представником потерпілого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 було пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який вони просили прийняти до провадження у цьому кримінальному провадженні.
Позиція сторони захисту
Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з закінченням строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до повідомлення ОСОБА_4 про підозру, також покликався на те, що останній за таких обставин не набув статусу підозрюваного.
Також захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 було заявлено про повернення обвинувального акту прокурору з підстав неконкретного формулювання обвинувачення.
Також захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 на постанову прокурора Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_9 від 03.06.2022 року про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження; скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 ; закриття кримінального провадження на підставі абз.2 п.10 ч.1 ст. 284 КПК України.
Оцінка та висновки суду щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувальних актів та вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду
Відповідно до частини 1 статті 219 КПК України (в редакції до 31.12.2023 року), строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Частиною 2 ст. 219 КПК України (в редакції, чинній до 01.01.2024 року) передбачено, що строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить: дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
У відповідності до ч. 1 ст. 294 КПК України (в редакції, чинній до 01.01.2024 року), якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженим з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.
Згідно з ч. 8 ст. 615 КПК України (в редакції, чинній до 01.01.2024 року) у кримінальних провадженнях, в яких з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та на дату введення воєнного стану жодній особі не повідомлено про підозру, строк від дати введення воєнного стану до дати його припинення чи скасування не включається до загальних строків, передбачених частиною другою статті 219 цього Кодексу.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався.
Разом з тим, 01 січня 2024 року набув чинності Закон України № 3509-IX від 08.12.2023 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури», відповідно до положень якого порядок обчислення строків досудового розслідування у ч. 1 статті 219 КПК викладено в такій редакції: «Строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження».
Частину 1 ст. 294 КПК України, частину 2 ст. 219 КПК України Законом України №3509-IX від 08.12.2023 виключено.
Частиною 1 ст. 219 КПК України (в редакції, чинній з 01.01.2024 року) передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Пункт 20-8 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК передбачає, що положення частини першої статті 219 цього Кодексу в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» застосовуються до всіх кримінальних проваджень, досудове розслідування або судовий розгляд яких не завершено до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури».
Таким чином, нові правила обчислення строків досудового розслідування застосовуються до всіх кримінальних проваджень, досудове розслідування або судовий розгляд яких не завершено до 1 січня 2024 року.
Отже, з 01.01.2024 року КПК України не передбачено можливості продовження слідчим суддею строку досудового розслідування у кримінальному провадженні у випадку, якщо досудове розслідування кримінального правопорушення до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, яку виключено Законом України №3509-IX, натомість у відповідності до чинної редакції ч.1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється вже з моменту повідомлення особі про підозру.
Аналізуючи фактичні обставини з урахуванням вищенаведених положень кримінального процесуального закону, суд зауважує, що станом на дату введення на території України воєнного стану - 24.02.2022 року - строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні тривав, будучи продовженим ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2021 року до 08.06.2022 року.
Відтак за правилами ч. 8 ст. 615 КПК України (в редакції, чинній до 01.01.2024 року), період часу з 24.02.2022 року у даному кримінальному провадженні не включається до строку досудового розслідування, а з 01.01.2024 року набрали чинності правила, за якими строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом.
Суд зауважує, що викладені обставини вже були предметом перевірки і слідчим суддею під час досудового розслідування і судом апеляційної інстанції під час апеляційного провадження під час досудового розслідування. Нових підстав та обставин, які б свідчили, що будь-які процесуальні дії у цьому кримінальному провадженні були вчинені поза межами строків досудового розслідування не встановлено, а тому суд відмовляє у поверненні обвинувального акта прокурору з зазначених віще підстав.
Щодо клопотання про повернення обвинувального акту у зв`язку з неконкретизацією обвинувачення, суд зауважує, що на виконання вимог статей 314-315 КПК України після отримання обвинувального акта суд призначає підготовче судове засідання, у якому вирішуються питання щодо можливості призначення судового розгляду та здійснюється відповідна підготовка.
Повернення обвинувального акта є одним із рішень, яке суд має право прийняти у підготовчому судовому засіданні у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України).
З урахуванням задач підготовчого провадження суд здійснює перевірку обвинувального акта на наявність невідповідності кримінальному-процесуальному закону, яка б перешкоджала призначенню судового розгляду.
Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу (ч. 4 ст. 110 КПК України).
У ч. 2 ст. 291 КПК України визначено відомості, які має містити обвинувальний акт, серед яких виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).
У ч. 4 ст. 291 КПК України визначено перелік додатків до обвинувального акта.
Оскільки кримінальний процесуальний закон не містить вичерпного переліку порушень, наявність яких обумовлює повернення обвинувального акту, стаття 291 КПК України надає можливість визначити порушення, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування, а саме:
-порушення, які стосуються змісту та форми самого обвинувального акта (неправильність або відсутність в обвинувальному акті такої інформації як дата і місце його складання та затвердження; формулювання обвинувачення; правова кваліфікація кримінального правопорушення тощо);
-порушення, які стосуються змісту та наявності додатків до обвинувального акта (недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування; не долучення розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта тощо) (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.11.2021 у справі N 161/7092/20).
Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17).
Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України прямо передбачає, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як прокурор це вважає встановленим. Більше того, кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 03.07.2019 року у справі N 273/1053/17). В обвинувальному акті зазначаються не будь-які фактичні обставини кримінального правопорушення, а ті, які прокурор (а не суд чи сторона захисту) вважає встановленими.
До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримання державного обвинувачення (частина 2 статті 337, статті 338-340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (частина 3 статті 337 КПК України). В свою чергу, якщо під час розгляду обвинувального акта суд не зможе дійти висновку про те, що викладені в ньому відомості (в тому числі фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення) не узгоджуються з представленими доказами або суперечать правилам кримінально-правової кваліфікації, він виносить виправдувальний вирок.
Отже, саме прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом (п. 15 ч. 2 ст. 36, ч. 2 ст. 337, ст. ст. 338, 339, 340 КПК України).
Прокурор доводить перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України). В свою чергу обвинувачення є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Вказані положення кримінального процесуального закону свідчать про те, що в обвинувальному акті задача прокурора полягає у наведенні обставин та даних, які б давали уявлення про те, яке кримінальне правопорушення було вчинено, за яких обставин, якою особою, в чому воно полягало. Всім цим обставинам прокурор надає кримінально-правову кваліфікацію.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24.11.2016 року (№ 5-328кс16), під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, а фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Необхідно наголосити, що суд не може вказувати прокурору як викласти формулювання обвинувачення або удосконалити фактичний виклад обставин, як і не вправі спонукати прокурора до корегування обвинувального акта, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин інкримінованого злочину та інших обставин, які підлягають доказуванню під час судового розгляду. В обвинувальному акті викладається те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим. В свою чергу, судовий розгляд може здійснюватися лише в межах висунутого обвинувачення, тому дослідження судом обставин про які зазначає прокурор в обвинувальному акті є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, а первісне їх зазначення в процесуальному рішенні обвинувальному акті є прерогативою прокурора.
Зазначені стороною захисту певні неточності подій або діянь не свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам закону, а свідчать про те, що саме такі дані були отримані під час досудового розслідування. Їх відповідність фактичним обставинам і підтвердження або не підтвердження доказами є процесуальною діяльністю суду за наслідками комплексного дослідження та оцінки наданих сторонами доказів на пізніших етапах судового провадження.
У своїй більшості аргументи сторони захисту стосуються оцінки окремих елементів складу кримінального правопорушення. Водночас ці питання відповідно до ст. 368 КПК України вирішуються судом при ухваленні вироку. У разі якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, судом ухвалюється виправдувальний вирок (ч. 1 ст. 373 КПК України).
Врахувуючи наведене вище, суд відхиляє клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору з підстав неконкретного формулювання обвинувачення.
Щодо скарги, поданої стороною захисту, суд зазначає таке.
Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть оскаржені на досудовому провадженні, серед яких відсутнє рішення прокурора про визначення підслідності у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. 314-316 цього Кодексу.
Позиція сторони захисту по суті зводяться до оцінки дій та рішень прокурорів, дій органу досудового розслідування та загалом порядку проведення досудового розслідування, що може впливати на визнання доказів недопустимими.
Викладені у клопотанні обставини потребують аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження сторони захисту щодо допущених порушень під час досудового розслідування, заперечення з цього приводу сторони обвинувачення підлягають дослідженню судом виключно під час судового розгляду шляхом оцінки законності прийняття процесуальних рішень та дій під час досудового розслідування, дослідження процесуальних документів та відповідних доказів.
Відповідно до ст. 314, 315 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд не уповноважений здійснювати дослідження та оцінку доказів. Така оцінка надається судом лише після дослідження доказів у ході судового розгляду в порядку, визначеному ст. 89, 94 КПК України. У зв`язку з наведеним, суд на цьому етапі позбавлений можливості пересвідчитися у наведених стороною захисту доводах неправомірності рішення прокурора.
Більше того, на такій стадії як підготовче судове провадження, оцінка судом законності прийнятих прокурором рішень виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.
До того ж положення ч. 2 ст. 303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-318 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання "можуть бути предметом розгляду", а не "розглядаються" чи "підлягають розгляду" тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).
Ані ч.2 ст.303, ані статті 314-316 КПК не передбачають, що суд в підготовчому судовому засіданні має право ухвалити за результатом розгляду таких скарг одне з рішень, які передбачені ч.2 ст.307 КПК України під час досудового розслідування, а саме скасовувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язувати припинити дію чи, навпаки, вчинити певну дію, відмовити в задоволенні скарги.
Натомість, за змістом ст. 314-316 КПК України, підготовче судове засідання є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якої є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
З огляду на вказану специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні.
Оцінюючи доводи, викладені у скаргах і запереченнях сторони захисту, судом не встановлено в них жодних питань, не вирішення яких під час підготовчого засідання перешкоджало б призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
Щодо досудової доповіді
У підготовчому судовому засіданні з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Особливості складення досудової доповіді передбачені ст. 314-1 КПК України.
У відповідності до положень ст. ст. 314, 314-1 КПК України, підстави для складання досудової доповіді стосовно обвинуваченого відсутні.
Вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду
Заслухавши думку учасників процесу щодо можливості призначення судового розгляду, провівши підготовчі дії, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 2 ст. 316 КПК України судовий розгляд має бути призначено не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення і перешкоди для призначення судового розгляду по даній справі відсутні.
Підстав для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні немає.
Клопотань про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження та про витребування певних речей чи документів від учасників судового провадження не надійшло.
Обвинувальний акт складено у відповідності до ст. 291 КПК України. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 291,314-316 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору з підстав закінчення строку досудового розслідування відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору з підстав неконкретного формулювання обвинувачення відмовити.
В задоволенні скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 на постанову прокурора Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_9 від 03.06.2022 року про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження; скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 ; закриття кримінального провадження на підставі абз.2 п.10 ч.1 ст. 284 КПК України відмовити.
Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України о 09:30 годині 14 березня 2025 року в приміщенні суду.
Прийняти до провадження цивільний позов, поданий представником потерпілого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Визнати потерпілого ОСОБА_6 цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_4 цивільним відповідачем у цьому кримінальному провадженні.
Судовий розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні з викликом учасників кримінального провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 25 лютого 2025 року. У відповідності до положень ч.2 ст.376, ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частини ухвали.

Суддя ОСОБА_1