Справа № 952/793/23
Провадження №1-кп/639/108/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Харків

Судова колегія Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000836 від 19.08.2023 р. за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леб`яже Зачепилівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_9 , знаходячись в с. Леб`яже Красноградського району Харківської області, точної дати та часу не встановлено, діючи всупереч положенням п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ, не маючи відповідних дозволів органів Міністерства внутрішніх справ України, в порушення п. 9 Положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992; п. 2.3.3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, незаконно придбав один споряджений корпус бойової ручної наступальної гранати «РГД-5» із одним уніфікованим підривником (запалом ручної гранати типу «УЗРГМ-2»), які у своєму конструктивному поєднанні утворюють бойову ручну наступальну осколкову гранату «РГД-5», один споряджений корпус бойової ручної протипіхотної гранати «Ф-1» із одним уніфікованим підривником (запалом ручної гранати типу «УЗРГМ», які у своєму конструктивному поєднанні утворюють бойову ручну протипіхотну оборонну гранату «Ф-1». Отримавши зазначені гранати, ОСОБА_9 переніс їх до свого житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав для особистих потреб.

Окрім цього, ОСОБА_9 19.08.2023 близько 20:00 год. перебував біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де під час спілкування зі своєю сестрою ОСОБА_9 у нього раптово виник конфлікт з останньою за фактом того, що він зловживає спиртними напоями та веде антисоціальний спосіб життя. В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_11 виник прямий умисел на позбавлення життя своєї сестри ОСОБА_9 шляхом підривання своєї сестри гранатою.

Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 повернувся до власного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де взяв бойову наступальну осколкову гранату РГД-5 та один споряджений корпус бойової ручної протипіхотної оборонної гранати «Ф-1» із одним уніфікованим підривником (запалом ручної гранати типу «УЗРГМ», які у своєму конструктивному поєднанні утворюють бойову ручну протипіхотну оборонну гранату «Ф-1», та з вказаними бойовими припасами одразу пішов до домоволодіння сестри ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_9 , повернувшись до місця проживання своєї сестри ОСОБА_9 , яка в цей час знаходилась за подвір`ям житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , продовжив конфлікт та, висловлюючи погрози життю потерпілої ОСОБА_9 , з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя своєї сестри ОСОБА_9 до кінця, привів бойову наступальну осколкову гранату РГД-5 у бойовий стан, а саме висмикнув кільце бойової чеки, та з метою вбивства ОСОБА_9 , будучи заздалегідь обізнаним у можливості доведення свого злочинного умислу до кінця внаслідок вибуху такої гранати, підійшов до своєї сестри ОСОБА_9 та кинув приведену у бойову готовність гранату РГД-5 на землю у безпосередній близькості від потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_9 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя своєї сестри ОСОБА_9 до кінця. Однак злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як потерпіла ОСОБА_9 відбігла на безпечну відстань.

В судовому засіданні ОСОБА_9 своєї винуватості в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав. В ході допиту пояснив наступне.

19.08.2023 ввечері він перебував вдома. Також у домоволодіння знаходилися ОСОБА_12 , її донька ОСОБА_13 та її чоловік ОСОБА_14 . Коли він йшов з городу до будинку, до нього підійшла його співмешканка ОСОБА_15 та повідомила, що його сестра ОСОБА_16 приходила до неї та влаштувала словесний конфлікт, звинувачуючи в тому, що обвинувачений вживає спиртні напої. Він вирішив піти додому до сестри з`ясувати, в чому справи. Будинок сестри знаходиться через один будинок від його будинку. Сестрі висловив претензії з приводу її поведінки. Вона на нього кричала та висловлювалась нецензурно, погрожувала відправити до психіатричної лікарні, оскільки він вживає спиртне.

Він пішов через її город, на посадці за городами лежали 2 гранати. Він взяв їх з собою, повернувся через своє домоволодіння та знову пішов до сестри. Питав, що їй від нього треба. Сказав їй, що підірве себе. Вона продовжувала висловлювати претензії. Він стояв з гранатами в лівій та правій руці. Сестра стояла перед ним, в руках тримала велосипед. Була вдягнута в халат. За одяг її він не чіпав. Сам він був вдягнутий у шорти та футболку. Потім він відпустив гранату лівою рукою, вона впала на землю біля нього, потім вибухнула. Сестра стояла в 3-4 метрах від місця вибуху. ОСОБА_16 відбігла в бік, почала кричати, що викличе поліцію. Інша граната залишилась у нього. Потім, коли він йшов від сестри, другу гранату десь загубив. Після цього він пішов додому, покликав ОСОБА_15 , яка стояла на вулиці, попрохав її допомогти йому, оскільки він при вибуху отримав ушкодження, текла кров, свідомості не втрачав. У сестри тілесних ушкоджень він не бачив. Вони зайшли в будинок, а потім через город пішли на подвір`я до ОСОБА_17 , там ОСОБА_15 перемотала йому рани.

Гранати він знайшов на блокпості метрах в 700 від його будинку. Було 2 гранати. Він вважав, що це учбові гранати. Гранати він перевіз у лісопосадку за його ділянкою ще у травні 2023 року, використовувати їх не мав наміру. Про них він згадав, коли сестра почала на нього кричати. Вирішив її налякати.

Досвіду застосування зброї та боєприпасів в минулому він не має, військову службу не проходив. Він кинув гранату, яка була в лівій руці, при цьому значення для нього, яку гранату застосовувати, не було. Тілесні ушкодження він отримав саме внаслідок вибуху. Оскільки він вважав, що гранати учбові, він не розраховував на вибух. До сестри вони стояли обличчям до обличчя, між ними перебував велосипед сестри. Гранату кидав не в бік сестри, а просто випустив з руки. Вбивати сестру не мав наміру, хотів лише її налякати. Навколо них з сестрою нікого не було. Місце події приблизно в 3 метрах від паркану, між парканом та дорогою.

Коли його затримали та він перебував у медичному закладі, до нього приїхала ОСОБА_12 , та він попросив її відшукати іншу гранату, щоб не наражати нікого на неприємності.

Він не пам`ятає, як виривав чеку з гранати. Гранати з собою він взяв, щоб підірвати себе. Сестра бачила гранати, але тікати не намагалася. До вибуху конфлікт продовжувався 5-10 хвилин. За день до подій він вживав спиртне, того дня також випив 100 г горілки вдень, хоча взагалі не п`є 10 років. Кидаючи гранату, він не мав бажання комусь ушкодити та не думав, що вона вибухне. Він хотів показати сестрі, що він може підірвати себе.

Після вибуху сестра відбігла метрів на 10 та продовжувала кричати, що викличе поліцію. До цього з сестрою подібних конфліктів не було. Того ж дня вранці він нормально спілкувався з сестрою.

Донька ОСОБА_12 з чоловіком під час конфлікту стояли метрах в 150 від місця подій, оскільки він наказав їм йти додому, коли виходив з домоволодіння.

На стадії досудового розслідування сестра приїздила до суду, коли йому обирали запобіжний захід, з`ясовувала господарські питання.

Чому сестра стверджує, що обвинувачений кинув гранату їй за пазуху, ОСОБА_9 пояснити не може. Жалкує про те, що сталося. Просить його виправдати.

Потерпіла ОСОБА_9 від надання суду показань відмовилась, користуючись передбаченим ст. 63 Конституції України правом не давати показання стосовно свого близького родича. У поданій до суду заяві повідомила, що не має претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_9 , у разі доведеності його винуватості при призначенні покарання покладалась на розсуд суду, але просила суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_9 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, вона підтверджується дослідженими судом доказами в їх сукупності.

Так, свідок ОСОБА_18 в ході допиту пояснив, що є цивільним чоловіком потерпілої ОСОБА_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В один з днів влітку 2023 року близько 19:30 год. він прийшов додому, перебував у дворі, на відстані 10 м від калитки, побачив, як жінка з велосипедом виходить з двору. До неї підбіг її брат ОСОБА_19 та почав з нею конфліктувати, говорив: «пішли у двір, будемо розбиратися». Вони стояли за двором, свідку було видно їх в калитку. ОСОБА_20 намагався схопити ОСОБА_16 за петельки одягу. Потім вони відійшли в правий бік від калитки. Свідок хотів вийти на вулицю, але почув звук вибуху. Через декілька секунд свідок дійшов до калитки, побачив, що жінка відбігла метрів на 50-60, до свого брата ОСОБА_21 та сестри ОСОБА_22 , які проживають на тій же вулиці, до свідка підбіг ОСОБА_20 з гранатою в руці та почав кричати, щоб свідок не дзвонив до поліції, адже він всіх зрівняє із землею. При цьому ОСОБА_20 перебував на відстані біля 10 м він місця вибуху. У ОСОБА_9 нога була посічена осколками, але він з гранатою побіг додому. Інші особи в конфлікті участі не приймали. Погроз під час конфлікту між ОСОБА_20 та ОСОБА_16 (до вибуху) свідок не чув. В подальшому він дізнався, що в руці у ОСОБА_20 була граната Ф-1, а вибухнула інша граната, яку свідок не бачив. Внаслідок вибуху ОСОБА_16 тілесних ушкоджень не отримала, проте отримав ушкодження велосипед. Вибух стався приблизно через 2 хвилини після того, як ОСОБА_16 з ОСОБА_20 зникли з поля зору свідка. Моменту застосування гранати свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_12 в ході допиту показала, що була співмешканкою ОСОБА_9 , вони три місяці проживали разом. 19.08.2023 близько 19:30 год. вони з ОСОБА_20 знаходилися вдома. До них прийшла сестра ОСОБА_20 та розпочала конфліктувати з нею, висловлювала різні претензії свідку, потім пішла додому (через одне домоволодіння по вулиці, на одному боці). Свідок повідомила про це ОСОБА_20 . Близько 20:00 ОСОБА_20 пішов додому до сестри, щоб заступитися за свідка. Свідок пішла за ним, до двору не заходила, чекала його хвилин п`ять. ОСОБА_20 вийшов з двору сестри та сказав « ОСОБА_23 , тікай», ОСОБА_16 також вийшла на вулицю. Свідок пішла в напрямку свого будинку, підійшла до своїх доньки з зятем, які прийшли до неї, після чого почула звук вибуху, потім побачила дим. В руках у ОСОБА_20 свідок нічого не бачила. Після вибуху ОСОБА_20 дійшов до свого будинку, на лівій стороні тіла у нього були поранення. ОСОБА_16 не бачила. Свідок разом з ОСОБА_20 покинули домоволодіння. У подальшому, наступного дня на прохання ОСОБА_20 свідок повідомила свого зятя ОСОБА_24 , щоб він сховав гранату, яка була у ОСОБА_20 , що він і зробив, сховавши гранату на вулиці, а потім повідомив про це поліцію. Сама вона не телефонувала до поліції, оскільки ОСОБА_20 був поранений.

Наступного дня свідок телефонувала до поліції, оскільки ОСОБА_16 знову з нею конфліктувала. На даний час за місцем проживання ОСОБА_20 свідок не проживає.

Раніше свідок не бачила у ОСОБА_9 боєприпаси.

Свідок перебувала біля будинку ОСОБА_9 разом із донькою та зятем, коли почула вибух, це було через 2-3 хвилини після того, як ОСОБА_20 сказав їх вертатися. Швидку допомогу для ОСОБА_20 свідок не викликала, оскільки хотіла сама надати йому допомогу. Були поранення лівої руки та ноги. До ОСОБА_16 швидка допомога також не приїжджала.

ОСОБА_20 був вдягнутий в футболку та шорти. У подальшому він повідомив свідку, що підірвав гранату.

У ОСОБА_16 на подвір`ї предметів, схожих на боєприпаси, свідок не бачила. Між ОСОБА_20 та ОСОБА_16 інколи виникали конфлікти раніше. ОСОБА_20 не повідомляв свідка, що бажає вбити сестру або нанести їй ушкодження.

Того дня ОСОБА_20 вживав спиртні напої, 2-3 чарки горілки, свідок також пила. ОСОБА_20 є нормальною людиною, нікого не чіпав, спокійний, всім допомагає. Звідки у нього могли взятися гранати, свідку невідомо.

Свідок ОСОБА_25 в ході допиту повідомив, що в один з днів влітку 2023 року ввечері він разом із жінкою прийшов у гості до її матері та ОСОБА_9 . Потім до ОСОБА_9 прийшла його сестра, почала говорити на ОСОБА_15 погані слова, погрози, вони покричали один на одну та сестра ОСОБА_9 пішла додому. Сварка відбувалася близько 3 хвилин. ОСОБА_9 у цей час перебував на городі. Після конфлікту ОСОБА_20 пішов до сестри, потім повернувся на двір та сказав всім, щоб всі тікали звідси, після чого зайшов у дім. Свідок вийшов на вулицю. ОСОБА_20 повернувся до сестри, почав ганятися за нею навколо велосипеду, який ОСОБА_16 тримала в руках, намагався схопити її за одяг, потім пролунав вибух. У цей час поруч зі свідком перебували його дружина та її мати ОСОБА_12 . ОСОБА_20 розвернувся, побіг в бік свого будинку, далі він з ОСОБА_15 кудись зникли. Коли ОСОБА_20 повертався додому, в його руках свідок нічого не бачив. ОСОБА_26 перебувала біля свого двору. Відстань між будинками приблизно 15 метрів, через одне домоволодіння.

Наступного ранку свідок дізнався, що ОСОБА_20 та ОСОБА_12 відшукали та затримали ОСОБА_9 .

Наступного ранку ОСОБА_12 зателефонувала та просила свідка відшукати та сховати ще одну гранату, повідомила, де вона перебуває (в лісосмузі), що він і зробив, після чого зателефонував до поліції та повідомив про відшукання гранати.

В ході конфлікту ОСОБА_16 намагалася захиститися від ОСОБА_20 велосипедом, який тримала в руках, він перебував між нею та ОСОБА_20 . Чоловіка ОСОБА_16 свідок не бачив. Вибух стався на відстані 3-4 м від ОСОБА_16 та зовсім поруч із ОСОБА_20 . ОСОБА_16 тілесних ушкоджень не отримала.

Після подій свідок разом із дружиною пішли до себе додому, того дня до будинку ОСОБА_9 не поверталися.

ОСОБА_9 був вдягнений в кофту та штани. У кофті були кишені. ОСОБА_16 була в халаті та курточці. Які були відносини між братом та сестрою ОСОБА_27 , свідок не знає. ОСОБА_20 завжди був спокійною людиною. Походження гранат свідку також невідоме. З боку ОСОБА_20 на адресу ОСОБА_16 свідок не чув погроз. В руках в ОСОБА_20 свідок нічого не бачив, проте звернув увагу, що ОСОБА_16 зробила якийсь рух рукою, коли ОСОБА_20 намагався схопити її за халат.

Свідок ОСОБА_28 в ході допиту показав, що 19.08.2023 близько 20:00 год. разом із ОСОБА_29 вдома у останнього вживали спиртні напої. Коли вийшли на вулицю, почули вибух, десь в кілометрі бачили дим. Через деякий час, близько через півгодини до них прийшли ОСОБА_9 за ОСОБА_12 , зайшовши через город. У ОСОБА_9 були поранення руки та ноги, обидва були п`яні. Він пояснив, що вибухнула граната в ході конфлікту з сестрою, він її кинув у двір та не встиг втікти. ОСОБА_12 надала йому медичну допомогу, перебинтувала поранення, витягнула осколок. Після цього вони пішли в напрямку свого будинку. Поліцію, швидку допомогу на місці вибуху свідок не бачив, туди не підходив.

Свідок ОСОБА_29 в ході допиту показав, що у один з днів влітку 2023 року біля 20:00 год. він вживав спиртні напої із ОСОБА_28 в себе в домоволодінні, останній вийшов на вулицю, потім повернувся та сказав, що чув вибух. Потім через деякий час побачили в городі двох людей, односельчан. ОСОБА_9 був у крові, ОСОБА_12 попросила завести його до будинку, йому надавали допомогу ОСОБА_12 та ОСОБА_28 , витягнули осколок, надали ліки, промили рани. Потім ОСОБА_12 та ОСОБА_9 пішли в невідомому напрямку. ОСОБА_12 говорила, що у ОСОБА_9 був якийсь конфлікт з сестрою. У селі фактично одна вулиця. Де саме був вибух, свідок чітко повідомити не зміг, оскільки його свідком не був, як не бачив і сварок за участю ОСОБА_9 та його сестри.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень також підтверджується письмовими доказами, що надані суду сторонами кримінального провадження.

19.08.2023 о 19:44 до Красноградського РВ ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення ОСОБА_30 про те, що в зазначений день та час його брат ОСОБА_9 кинув у двері до заявника та сестри гранату, яка вибухнула, чоловік на місці щн одну гранату тримає в руках (т. 2, а.с. 3).

19.08.2023 ОСОБА_9 звернулась до Красноградського РВ ГУНП в Харківській області з заявою, в якій повідомила, що 19.08.2023 близько 20:00 її брат ОСОБА_9 , перебуваючи біля її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , кинув в неї гранату, яку вона відкинула від себе, вона вибухнула (т. 2, а.с. 4).

В ході огляду місця події з 21:54 год. по 22:25 год. 19.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 оглянуто придворову територію біля домоволодіння, виявлено та вилучено фрагменти металу (т. 2, а.с. 6-17).

Відповідно до рапорту співробітника Красноградського РВ ГУНП в Харківській області, 19.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_9 здійснив замах на вбивство своєї сестри ОСОБА_9 за допомогою предмету, за зовнішніми ознаками схожого на гранату РГД-5 (т. 2, а.с. 27).

Відповідно до рапорту співробітника Красноградського РВ ГУНП в Харківській області, в лісосмузі за огородами в с. Леб`яже Красноградського району Харківської області знайдено гранату темно-зеленого кольору. Заявник ОСОБА_25 (т. 2, а.с. 31).

В ході огляду місця події з 11:43 год. до 12:16 год. 20.09.2023 вилучено: предмет, схожий на корпус гранати Ф-1, предмет, схожий на підривач типу УЗРГМ, змив (т. 2, а.с. 32-37).

Відповідно до рапорту співробітника Красноградського РВ ГУНП в Харківській області за повідомленням лікаря БШМД від 07:25 год. 20.08.2023 госпіталізовано ОСОБА_9 з осколковим пораненням, госпіталізують до лікарні в м. Красноград (т. 2, а.с. 44).

Згідно з довідкою № 2717 (видана о 07:21 20.08.2023) КНП «Красноградська ЦРЛ» освідуваний громадянин ОСОБА_9 , діагноз: мінно-вибухова травма, вогнепально-осколкове поранення дистального відділу лівої плечової кістки, перелом діафіза плечової кістки, вогнепально-осколкове поранення м`яких тканин лівого стегна, стегнової кістки. Результат обстеження апаратом Алкофор 2,12 проміле (т.2, а.с. 45).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_9 затримано о 09:40 год. 20.08.2023 у с. Зачепилівка Красноградського району Харківської області (т. 2, а.с. 47-51).

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-23/18573-БД від 27.09.2023 встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка слини ОСОБА_9 . На наданому на дослідження змиві з корпусу гранати(об`єкт № 2.1) виявлено клітини з ядрами, встановлено їх генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка слини ОСОБА_9 (т. 2, а.с. 70-79).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 164 від 18.09.2023, ОСОБА_9 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_9 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_9 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2, а.с. 83-85).

22.08.2023 слідчим за участю спеціалістів оглянуто предмети, вилучені в ході огляду місця події (у протоколі зазначено, що предмети вилучені за адресою: Харківська область, Ізюмський район, смт Борова, вул. 14 квартал, буд.9). Надані на огляд предмети є корпусом гранати Ф-1 та запалом УЗРГМ, є вибухонебезпечними (т. 2, а.с. 90-92).

Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/121-23/18634 від 27.09.2023, надані на дослідження предмети є корпусом ручної осколкової гранати Ф-1 та підшивачем типу УЗРГМ до ручних гранат. Корпус ручної осколкової гранати Ф-1 в окремому стані (без засобу підриву) до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відноситься, є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини. Підривач типу УЗРГМ є вибуховим пристроєм, відноситься до засобів підриву, до категорії бойових припасів не відноситься. При штатному з`єднанні корпусу ручної осколкової гранати Ф-1 та підривача типу УЗРГМ до ручних гранат конструкція буде являти собою ручну осколкову гранату Ф-1, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового способу виготовлення військового призначення бойових припасів (т.2, а.с. 94-104).

15.09.2023 слідчим за участю спеціалістів оглянуто 3 металевих предмети, які ідентифіковані як осколки «уламки» від корпусу гранати типу РГД-5 та відносяится до категорії вибухонебезпеки «Безпечно» (т. 2, а.с. 140-141).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/104-КР/23 від 25.09.2023, ОСОБА_9 встановлено діагноз мінно-вибухова травма: вогнепально-осколкове поранення дистального відділу лівої плечової кістки, перелом діафіза плечової кістки, вогнепально-осколкове поранення м`яких тканин лівого стегна, стегнової кістки. Вказані тілесні ушкодження не виключено, що могли утворитись внаслідок вибухової травми в строк та при обставинах, які вказані в установчій частині постанови (т. 2, а.с. 143-144).

Відповідно до висновку судової комплексної вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/121-23/21848 від 22.04.2024, на наданих для дослідження металевих фрагментах виявлені сліди вибухової речовини тротилу. Об`єкт, осколки якого надано для дослідження, був корпусом ручної осколкової гранати РГД-5. За адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Леб`яже, вул. Центральна, буд. 325, мав місце вибух вибухового пристрою військового призначення (бойового припасу) ручної осколкової гранати РГД-5 (т. 2, а.с. 147-155).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, є належними допустимими та достатніми, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Показання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо невизнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень суд оцінює критично, вважає їх неправдивими та такими, що надані з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки його покази повністю спростовуються показаннями допитаних судом свідків, а також сукупністю досліджених доказів у кримінальному провадженні.

Так, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується як показаннями самого обвинуваченого, який в ході допиту підтвердив факт знахідки ним двох гранат (придбання), їх переміщення (носіння), фактичного зберігання, подальше переміщення до домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 , використання однієї з гранат шляхом вибуху, а також переміщення гранати, що залишилася, до місця, де в подальшому її було виявлено та вилучено.

Крім цього, хоча обвинувачений і заперечував факт зберігання ним гранат у домоволодінні, в якому проживав за адресою: АДРЕСА_1 , проте така його позиція повністю спростовується показаннями свідка ОСОБА_25 , який повідомив, що після того, як ОСОБА_9 пішов за своєю сестрою до її домоволодіння, а потім повернувся до свого місця проживання, він наказав присутнім тікати, а сам пішов до будинку, вийшовши з якого, знову пішов до сестри, в ході спілкування з якою застосував бойовий припас. Вказані показання підтверджують факт зберігання обвинуваченим гранат саме у домоволодінні за адресою проживання ОСОБА_9 . При цьому слова ОСОБА_9 , адресовані до присутніх, щоб вони тікали, свідчать про те, що обвинувачений розумів, що від дії бойових припасів може статися вибух, тобто, бойові припаси не є учбовими, а тому він закликав зазначених осіб покинути місце події, щоб уникнути спричинення їм шкоди.

Зазначене підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_12 , яка, щоправда, вказала, що ОСОБА_9 , повернувшись до домоволодіння, промовив: «Ксюх, тікай», безпосередньо до неї, що, у свою чергу, також свідчить про розуміння обвинуваченим небезпеки для свідка у випадку вибуху гранати.

Інші зібрані та досліджені судом докази у своїй сукупності також підтверджують винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України незаконного придбання, зберігання та носіння бойових припасів.

Не визнаючи свою винуватість у вчиненні замаху на вбивство ОСОБА_9 , обвинувачений зазначає, по-перше, що не мав умислу на заподіяння смерті своїй сестрі. Проте в ході надання показань суду обвинувачений не зміг чітко відповісти на мету застосування ним гранати під час розмови з потерпілою, коли учасники конфлікту перебували на близькій відстані один від одного. Так, обвинувачений пояснював, що мав на меті: вбити себе; показати сестрі, що вб`є себе, у відповідь на її звинувачення у вживанні ним алкогольних напоїв; налякати потерпілу.

Така позиція обвинуваченого спростовується зібраними доказами у справі. Так, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після словесного конфлікту із сестрою цілеспрямовано зайшов до свого будинку, взяв до рук 2 гранати, з якими попрямував до домоволодіння потерпілої. Після чого, в ході конфлікту, стоячи до потерпілої обличчям до обличчя, на невеликій відстані, цілеспрямовано кинув одну з гранат на землю, з метою її вибуху та заподіяння смерті потерпілій. При цьому ОСОБА_9 не зміг пояснити механізму приведення ним гранати до бойової готовності (як він висмикнув чеку гранати). Після падіння гранати на землю потерпіла відскочила, а через нетривалий час пролунав вибух, від якого остання не отримала тілесних ушкоджень, оскільки встигла відбігти від місця вибуху.

ОСОБА_9 має середню освіту та не міг не усвідомлювати, що використання гранати з великою долею вірогідності приведе до здійснення вибуху та настання смерті або заподіяння тілесних ушкоджень особам, які присутні поруч, а саме потерпілій ОСОБА_9 . Разом із цим, він виконав всі дії, спрямовані на підрив бойового припасу у безпосередній близькості від потерпілої, що беззаперечно свідчить про спрямованість його умислу на заподіяння останній смерті. При цьому смерть потерпілої не настала з причин, які не залежали від волі обвинуваченого, оскільки потерпіла встигла відбігти на відстань від гранати перед її вибухом.

Судова колегія також зазначає, що зазначені дії ОСОБА_9 було зумовлені конфліктними відносинами між ним та його сестрою ОСОБА_9 , зокрема її візитом додому до обвинуваченого та висуванням претензій до його співмешканки ОСОБА_12 .

Після ж вчинення вибуху ОСОБА_9 висловлював словесні погрози на адресу ОСОБА_9 та її цивільного чоловіка ОСОБА_18 , говорив, що всіх зрівняє із землею, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_18 .

Посилання ж сторони захисту на те, що у випадку наявності умислу обвинуваченого на заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_9 міг використати іншу наявну у нього гранату, не свідчить про відсутність прямого умислу на вбивство сестри безпосередньо перед вчиненням вибуху та в момент його вчинення.

Таким чином, судова колегія вважає доведеним, що ОСОБА_9 вчинив закінчений замах на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_9 .

Разом із цим, жодними дослідженими судом доказами не підтверджується факт кидання ОСОБА_9 гранати не безпосередньо на землю поблизу потерпілої, а за комірець халату, що був вдягнений на ній. Відтак, судова колегія виключає з формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, зазначену обставину.

У той же час, органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

Дослідивши зібрані у справі докази, судова колегія вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого помилковою.

Так, спосіб, що є небезпечним для життя багатьох осіб, (кваліфікуюча ознака п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України), це такий спосіб вбивства, коли з позбавленням життя однієї людини створювалася реальна небезпека позбавлення життя інших осіб.

Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» роз`яснив, що як учинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, умисне вбивство кваліфікується за умови, якщо винний, здійснюючи умисел на позбавлення життя певної особи, усвідомлював, що застосовує такий спосіб вбивства, який є небезпечним для життя не тільки цієї особи, а й інших людей. При цьому небезпека для життя інших людей має бути реальною (абзац I п. 9 Постанови ПВСУ). Прикладами вчинення такого злочину може бути вбивство шляхом пострілу по натовпу, підпал приміщення, де окрім потерпілого знаходилися інші особи, організація аварії автомашини, в якій їхали кілька осіб, тощо.

Тобто під небезпекою для життя багатьох осіб слід розуміти небезпеку спричинення смерті не тільки потерпілому, а ще хоча б одній людині, яка знаходилась в місці скоєння злочину.

Із пояснень обвинуваченого, свідків, письмових доказів вбачається, що на відкритій ділянці місцевості (вуличній дорозі) по вул. Центральній в с. Леб`яже, де стався вибух гранати окрім обвинуваченого і потерпілої, більше нікого не було. Разом з цим, свідок ОСОБА_18 перебував за парканом домоволодіння АДРЕСА_2 , свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_25 та його дружина на відстані декількох десятків метрів від місця вибуху (біля домоволодіння № 321).

Потерпіла, яка в момент вибуху, згідно показань обвинуваченого та свідків, перебувала на відстані близько 10 метрів від його епіцентру, взагалі не отримала тілесних ушкоджень.

В ході огляду місця події вилучено 3 фрагменти металу (осколки гранати), які знаходились на невеликій відстані один від одного, частково були зупинені парканом.

Тобто, вибух гранати не був настільки сильним, щоб спричинити загрозу життю інших осіб.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що кваліфікуюча ознака замах на вчинення вбивства способом, небезпечним для життя багатьох осіб, передбачене п. 5 ч. 2 ст. 115 КК не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні і дану ознаку слід виключити з обвинувачення.

Отже, дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід перекваліфікувати на ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , в ході судового розгляду не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_9 , суд вважає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він не судимий, на час вчинення кримінальних правопорушень офіційно не був працевлаштований, не одружений, проживав зі співмешканкою, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та місце реєстрації в Харківській області, за місцем проживання характеризується позитивно.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України особливо тяжким злочином, за ч. 1 ст. 263 КК України тяжким злочином, обставини скоєння даних кримінальних правопорушень, обставини, що обтяжують покарання та відсутність таких, що обтяжують покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, а також його ставлення до скоєного невизнання винуватості у кримінальних правопорушеннях, відсутність щирого каяття, а також позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка відмовилась надавати показання суду та фактично повідомила, що не має до обвинуваченого претензій, просить не призначати йому суворе покарання.

За таких обставин суд зазначає, що покарання ОСОБА_9 повинно бути пов`язане з позбавленням волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України (з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України) та ч. 1 ст. 263 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_9 положень ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Остаточне покарання обвинуваченому призначається за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправним діянням, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 72 КК України до строку покарання підлягає зарахуванню термін попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 підлягає продовженню до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_9 покарання обраховувати з дня постановлення вироку з 14 березня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання термін попереднього ув`язнення за період часу з 19.08.2023 до дня постановлення вироку.

До набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_9 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження в розмірі 12911 (дванадцять тисяч дев`ятсот одинадцять) гривень 36 копійок (т. 2, а.с. 104, 152).

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 22.08.2023 (т. 2, а.с. 24, 39) на речові докази у кримінальному провадженні.

Речові докази: 3 фрагменти металу знищити (т. 2, а.с. 23, 154); корпус гранати Ф-1, підривач типу УЗРГМ передати до Збройних Сил України (т. 2. а.с. 38, 105).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3