Провадження №1-кп/524/895/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі колегії суддів:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці підготовче засідання кримінального провадження №0001642 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Знам`янка Кременчуцького району, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт від 25.11.2024 року та реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України.

Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину, за який передбачено довічне позбавлення волі, судом під час підготовчого судового засідання було роз`яснено останньому та іншим учасникам процесу можливість та особливості розгляду кримінального провадження судом присяжних.

Обвинувачений заявив, що добровільно відмовляється від розгляду вказаного кримінального провадження судом присяжних та просить розглядати справу колегією професійних суддів.

З огляду на те, що, відповідно до ч. 3 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження щодо злочинів за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, і лише за клопотанням обвинуваченого судом присяжних, суд вважає, що заява обвинуваченого про відмову від розгляду провадження судом присяжних та про колегіальний розгляд підлягає задоволенню і кримінальне провадження необхідно розглядати колегією суддів у складі трьох професійних суддів..

Прокурор просить призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає. У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, наявних ризиків переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали позицію прокурора щодо можливості призначення справи до судового розгляду. Щодо заявленого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу заперечували. Просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їх представник адвокат ОСОБА_8 , а також потерпіла ОСОБА_9 підтримали позицію прокурора щодо можливості призначення справи до судового розгляду. Щодо заявленого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу не заперечували проти його задоволення.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілих, їх представника, вивчивши обвинувальний акт, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Автозаводському районному суду м. Кременчука.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, закриття кримінального провадження чи його зупинення немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину, за який передбачено довічне позбавлення волі, кримінальне провадження відповідно до вимог ч. 10 ст. 615 КПК України необхідно здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Відповідно до ст.27 КПК України кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ст.. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична чи юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншими суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом пред`явила цивільний позов.

Згідно ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністью) обвинучаеного, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Потерпіла ОСОБА_9 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про відкодування завданої шкоди.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_9 цивільним позивачем, ОСОБА_7 цивільним відповідачем.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Як вбачається з реєстру матеріалів кримінального провадження, відповідно до ухвали слідчого судді Окрябрського районного суду м. Полтави від 14 жовтня 2024 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, а саме до 16.12.2024.

Згідно ст..29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, його стан здоров`я, матеріальне становище, з метою запобіганням ризикам, що передбачені ст..177 КПК України, а саме запобіганням спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, суд вважає недостатнім застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому відносно обвинуваченого необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд враховує, що ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, на даний час вони виключають можливість змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого на цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до п.1 ч.4 ст..183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177,178 КПК України, має право не визначити розмір застави, у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства або погорозою його застосування.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, а тому колегія суддів не визначає розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 33, 61, 62, 177, 178, 179, 194, 314-316, 369, 372 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Кримінальне провадження №0001642 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводского районного суду м. Кременчука на 10-00 год. 16 грудня 2024 року.

Кримінальне провадження розглядати колегією суддів у складі трьох професійних суддів.

Викликати в судове засідання учасників судового провадження.

Клопотання заявлене прокурором задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 днів, а саме до 07 лютого 2025 року включно.

Визнати ОСОБА_9 цивільним позивачем, ОСОБА_7 цивільним відповідачем.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_13

Судді ОСОБА_14

ОСОБА_15