ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/6656/24

Провадження № 1-в/210/1092/24

23 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі - головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства (пункт 13 частини 1 статті 537 КПК України: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України),

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80»), звернувся до суду із вказаною заявою про перегляд вироку з урахуванням Закону України від 09.08.2024 № 3886-ІХ.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_3 подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурор ОСОБА_4 вважав заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із частиною 1 статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно із пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами […] 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Заявник просить врегулювати питання приведення вироку у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

З метою реалізації кримінально правового реагування шляхом звільнення особи від покарання законодавцем у розділ ХІІ Загальної частини Кримінального кодексу «Звільнення від покарання та його відбування» передбачено систему кримінально-правових норм, що утворюють собою окремий, самостійний комплексний інститут кримінального права інститут звільнення від покарання (статті 74-87 КК).

В силу частині 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2024 рік становить 3028 грн.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 27.01.2023 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за вчинення злочину за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховано з 15 лютого 2022 року.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Епізод злочину: 22.01.2022 року, матеріальна шкода у розмірі 1335 гривень 82 копійок.

ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три років.

З урахуванням вищезазначених положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191КК, у 2022 році становила 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27.01.2023 року за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки розмір матеріальної шкоди на дату вчинення крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, 30.11.2023 року ОСОБА_3 засуджений Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч.1 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані:

- за ч. 1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

- ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєному повторно, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

- ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Епізоди злочинів: - 20-ті числа квітня 2021 року, сума матеріальних збитків 450 гривень (ч.1 ст. 185 КК України);

- 25.10.2021 року, сума матеріальних збитків 991,67 гривень (ч.3 ст. 185 КК України);

- 17.11.2021 року, можлива сума матеріальних збитків 4591,20 гривень (ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України).

ОСОБА_3 призначено покарання:

- за ч. 1 ст.185 КК України - у вигляді арешту строком на шість місяців.

- за ч. 3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

- за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк три роки.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначених вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2023 року та даним вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2023 року, остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховано з 15 лютого 2022 року.

З урахуванням вищезазначених положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191КК, у 2021 році становила 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України, суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30.11.2023 року за ч. 1 ст.185 КК України (заепізодом від 20ті числа квітня 2021 року) - у виді арешту строком на шість місяців та за ч. 3 ст.185 КК України (за епізодом від 25 жовтня 2021 року) у виді позбавлення волі строком на три роки , оскільки розмір матеріальної шкоди на дату вчинення крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30.11.2023 року за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК Українивідсутні, оскільки внаслідок злочину від 17 листопада 2021 року можлива сума збитків 4591,20 грн., що перевищує мінімальний поріг кримінальної відповідальності.

Оскільки суд на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільняє Милеріса від покарання, призначеного за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27.01.2023року за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме від покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, а також частково від покарання за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30.11.2023 року, останній вирок підлягає уточненню.

ОСОБА_3 слід вважати засудженим за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30.11.2023 року за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України за епізодом від 17 листопада 2021 року до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Оскільки строк відбування покарання ОСОБА_3 за вироком від 30.11.2023 року відраховано з 15 лютого 2022 року, останній вважається таким, що відбув покарання.

ОСОБА_3 підлягає негайному звільненню.

Керуючись ст.5, КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства (пункт 13 частини 1 статті 537 КПК України: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України) задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27.01.2023 року за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27.01.2023 року за ч. 1 ст.185 КК України (заепізодом від 20ті числа квітня 2021 року) - у виді арешту строком на шість місяців та за ч. 3 ст.185 КК України (за епізодом від 25 жовтня 2021 року) у виді позбавлення волі строком на три роки у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30.11.2023 року за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України за епізодом від 17 листопада 2021 року до покарання у виді двох років позбавлення волі.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити у зв"язку з повним відбуттям покарання за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30.11.2023року .

У задоволенні інших вимог за заявою засудженого відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1