Справа № 683/2090/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів

кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Старокостянтинів Хмельницької обл., громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 190 КК України,

встановив:

У провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області перебувають матеріали вказаної об`єднаної справи.

ОСОБА_4 серед іншого, обвинувачується в тому, що 03.05.2024 приблизно о 18 год. 00 хв., під час перебування в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_6 . Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 того ж дня, без значного відриву у часі, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , керуючись корисливою метою та корисливим мотивом, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повторно, використовуючи довірливі відносини із ОСОБА_6 , оскільки вони раніше знайомі, зловживаючи його довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон, не маючи при цьому реальних намірів на його повернення. Після чого, ОСОБА_6 , будучи впевненим у добросовісності намірів ОСОБА_4 , добровільно передав останньому для здійснення дзвінка свій мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «M2004J19AG» (Redmi 9), сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 1 576 гривень із сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 вартістю 150 гривень.

Надалі, заволодівши у такий спосіб мобільним телефоном потерпілого, ОСОБА_4 мобільний телефон, в подальшому йому не повернув, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1 726 гривень.

Крім цього, продовжуючи свою протиправну діяльність, 13.06.2024 близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_3 , де спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживали спиртні напої. Надалі, вказані особи вирішили поїхати на «таксі» у мікрорайон «Центр» м. Старокостянтинів.

З цією метою ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Xiaomi», для виклику автомобілю із служби «радіотаксі». Надалі, під час перебування на території домоволодіння ОСОБА_7 у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння вищевказаним мобільним телефоном ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 того ж дня, без значного відриву у часі, перебуваючи на території домогосподарства по АДРЕСА_3 , керуючись корисливою метою та корисливим мотивом, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повторно, використовуючи довірливі відносини із ОСОБА_9 , оскільки вони раніше знайомі, зловживаючи його довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка для виклику автомобіля невстановленої служби «радіотаксі» взяв у ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «M1804С3СЕ» (Redmi 6А), сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 вартістю 1 762,67 гривень в чохлі, типу книжечка, чорного кольору вартістю 399 гривень із сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_6 вартістю 150 гривень, не маючи при цьому реальних намірів на його повернення.

Надалі, заволодівши у такий спосіб мобільним телефоном потерпілого, ОСОБА_4 , мобільний телефон, в подальшому не повернув, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 2 311,67 гривень.

Тобто ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно (шахрайство).

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 дав згоду на закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши обвинуваченого, який дав згоду на закриття кримінального провадження на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, думку прокурора, який проти цього не заперечив, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX), яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до обвинувального акту кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 вчинив 03 травня 2024 року та 13 червня 2024 року.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 січня 2024 року встановлений у сумі 3028 грн. та відповідно 50 відсотків від його розміру становить 1514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX на момент вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 3028 грн. (1514 х 2).

Як убачається з обвинувального актуОСОБА_4 заволодів майном потерпілого ОСОБА_6 , на загальну суму 1726 грн. та заволодів майном в потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 2311,37 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи, що ОСОБА_4 заволодів майном потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 1726 грн. та заволодів майном потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 2311,37 грн., тобто кожна з цих сум менша за розмір, з якого відповідно до № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн., тому, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, інкриміновані ОСОБА_4 діяння не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Відповідно до п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 41 ч. 1 цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 4792 цього Кодексу.

Частинами першою та третьою статті 4792 КПК України передбачено, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

За наведених обставин, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття кримінального провадження по обвинуваченню за ч. 2 ст. 190 КК України щодо нього на підставі пункту 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження в цій частині за епізодами що мали місце 03 травня 2024 року та 13 червня 2024 року підлягає закриттю, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

При цьому суд враховує висновок Верховного Суду про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК України з урахуванням положень Закону № 3886-IX, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Процесуальні витрати на залучення експертів слід віднести на рахунок держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, скасувавши на підставі ст. 174 КПК України арешт, накладений на ці речові докази.

Керуючись ст.ст. 100,174, 284, 369 - 372, 4792 КПК України,

постановив:

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами що мали місце 03 травня 2024 року та 13 червня 2024 року закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 липня 2024 року (Справа №683/2161/24, Провадження

№1-кс/683/411/2024) на мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9», сірого кольору , ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , - скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2024 року (Справа №683/2240/24, Провадження

№1-кс/683/426/2024) на мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 6А», сірого кольору , ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , - скасувати.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9», сірого кольору , ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

-мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 6А», сірого кольору , ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи від 03 липня 2024 року № СЕ-19/123-24/7931-ТВ в сумі 1514,56 грн., та судової товарознавчої експертизи від 10 липня 2024 року №3410/24 в сумі 320 грн. віднести на рахунок держави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: