КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/400/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1645/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року про відмову у арешті майна у кримінальному провадженні № 0000185 від 05.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000185.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про арешт майна та накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0210, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Фастівського району Київської області, із забороною користування в частині змагань та проведення тренувань на автомобілях.

Від представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 надійшли до суду заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він вказує, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а відтак просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, 05.10.2024 до ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що невідомі особи між населеними пунктами с. Тарасівка - с. Крюківщина на земельній ділянці з кадастровим номером :04:002:0210 на якому розташоване ТОВ «БАЗА23» керівником якого є ОСОБА_7 , всупереч установленому порядку влаштовують автоперегони.

Згідно з витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0210, цільове призначення земельної ділянки визначене як 12.04 Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту і дорожнього господарства".

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0210, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Фастівського району Київської області, є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31.10.2024 в період часу з 11 год. 46 хв. по 12 год. 23 хв. проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0210, що розташована в с. Тарасівка, Фастівського району Київської області, за участі представника ДТЕК Київські Регіональні Електромережі, представника Київського обласного центру контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України, представника ГУ ДСНС України в Київській області, представника Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, та представника Боярської ОТГ в ході якого було виявлено порушення, а саме: місце розташування смітників; відсутність пожежних щитів; відсутність резервуарів з водою (штучні вододжерела); на території розміщена відкрита тимчасова електромережа (подовжувач); відсутні протишумові екрани (на встановлення яких необхідно проект та дозвіл);

13.01.2025 прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив суд накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0210, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Фастівського району Київської області, яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування земельною ділянкою у частині проведення змагань та тренувань на автомобілях.

15.01.2025 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000185.

Слідчий суддя виходив з того, що з матеріалів клопотання не вбачається належного обґрунтування наявності підстав для арешту майна, а прокурором не доведено потреби досудового розслідування, які виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність стороною обвинувачення того, що незастосування заборони у вигляді арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження земельної ділянки або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки дане твердження прокурора належним чином необґрунтоване та невмотивоване.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_9

Судді:

ОСОБА_10