ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/760/25 Справа № 199/5221/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000361 від 03.04.2023 року, за апеляційними скаргами прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить оскаржуваний вирок суду скасувати в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

-за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавленні волі строком на 13 років з конфіскацією всього належного йому майна, що належить на праві приватної власності;

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавленні волі строком на 13 років з конфіскацією всього належного йому майна. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме на те, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, не застосував додаткове покарання за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді конфіскації майна, яке є обов`язковим.

Крім того зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання через свою м`якість не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, обставинам кримінального провадження та даним про особу обвинуваченого, є недостатнім для виправлення останнього та не сприятиме досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання в межах санкцій даних статей, або ж призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме, призначенням більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною санкцією закону, та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки воно є явно несправедливим через свою суворість.

Зазначає, що ОСОБА_7 вину за зміненим обвинуваченням визнав частково, а саме за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України не визнав, вважаючи свої дії в частині здійснення пострілу з пістолета в голову потерпілого необережними, а за ч. 1 ст. 263 КК України - визнав в повному обсязі.

Вказує, що окрім потерпілого інших очевидців події, які були б безпосередньо присутніми при вчинені вказаного правопорушення, досудовим слідством не встановлено, оскільки їх не було.

Зазначає, що ОСОБА_7 надав суду показання, згідно із якими 02.04.2023 року він гуляв та вживав спиртні напої, через що був у стані алкогольного сп?яніння. В цей день близько 18:00-19:00 години він викликав таксі. Приїхало авто «Mitsubishi Carisma» під керуванням потерпілого ОСОБА_10 . ОСОБА_7 обійшов авто ззаду та сів на заднє праве пасажирське сидіння, при цьому знак «Водій з інвалідністю» на автомобілі не бачив. Їхали хвилин 15-20, спілкувався з водієм. У ОСОБА_7 були відсутні кошти на оплату послуг таксі, тому він вирішив налякати водія пострілом з пістолета.

Зазначає, що пістолет, перероблений таким чином, що мав змогу здійснювати постріли набоями не бойовими, а травматичної дії (наприклад, спорядженими гумовими кулями), він придбав декілька років тому у невідомої особи для власних розважальних цілей, та інколи, як і в цей день, брав його з собою.

Захисник вказує, що реалізуючи свою мету, - налякати водія таксі і потім покинути салон автомобіля, - ОСОБА_7 дістав пістолет з кишені куртки, перезарядив його, чим привів пістолет в бойове положення, після чого дочекався, коли водій повернув голову у зворотному від нього напрямку, роздивляючись номери будинків, та здійснив постріл. ОСОБА_7 розраховував на те, що відбудеться постріл, який оглушить водія звуком, щоб останній не гнався за ним, для чого направляв пістолет в сторону лобового скла, але постріл випадково відбувся у голову потерпілого, до якої від пістолета була відстань близько 30-40 см. Від пострілу водій впав на кермо автомобіля. ОСОБА_7 нахилився до потерпілого і пересвідчився, що той живий. Таким чином ОСОБА_7 виконав свою мету налякати та оглушити звуком пострілу водія. Вибігши з авто, ОСОБА_7 через 100-150 метрів від нього викинув пістолет. Швидку для потерпілого не викликав, оскільки був наляканий, а також по дорозі десь загубив телефон та ліхтарик.

Вказані фактичні обставини обвинувачений ОСОБА_7 , послідовно викладав як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду, зокрема і під час слідчих експериментів, один з яких було проведено за ухвалою суду під час судового розгляду в суді першої інстанції, проте вони залишились без належної оцінки у вироку, а висновки суду про наявність складу злочину, передбаченого ст. 115 КК України, побудовані лише на показаннях потерпілого.

Захисник вказує, що відповідно до показань самого потерпілого в момент отримання тілесних ушкоджень останній не розцінював дії обвинуваченого як замах на вбивство. Відповідно до дослідженого судом першої інстанції висновку експерта тілесні ушкодження, отримані водієм таксі від пострілу гумовими кулями, за своїм ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. сторона захисту зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, що провина ОСОБА_7 , у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в закінченому замаху на умисне вбивство, вчиненому з корисливих мотивів, - доведена поза розумним сумнівом.

Зазначає, що у обвинуваченого був відсутній умисел на позбавлення життя та нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, а був наявний умисел тільки на залякування та/або на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень

Обраний судом першої інстанції розмір остаточного покарання захист вважає надмірно суворим, таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження та даним про особу обвинуваченого. Зокрема, судом не було прийнято до уваги те, що ОСОБА_7 з`явився із зізнанням, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки, неодноразово просив вибачення в потерпілого, у свою чергу потерпілий від претензій до обвинуваченого відмовився.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати його винним за ст. 122 або ст. 128 КК України, та за ч. 1 ст. 263 КК України, призначити більш м`яке покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме, призначенням більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною санкцією закону, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки призначене покарання за своїм видом є явно несправедливим через свою суворість.

Зазначає, що в його діях відсутній замах на вбивство потерпілого, оскільки такого умислу він не мав, натомість мав на меті лише налякати водія таксі, в ході чого потерпілому було з необережності спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Також не погоджується із розміром призначеного судом покарання за ст. 115 КК України та вважає його занадто суворим, зокрема вказує, що в силу ст. 89 КК України він раніше не судимий, у лікарів нарколога чи психіатра на обліку не перебуває, має неповнолітню доньку, сплачує на її утримання аліменти та матеріально забезпечує, добровільно прийшов із зізнанням до поліції, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, вибачився перед потерпілим, відшкодував шкоду.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років;

- за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено рахувати з 03.04.2023.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз зброї, на загальну суму 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової дактилоскопічної експертизи, в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової дактилоскопічної експертизи, в сумі 1434 (одна тисяча тридцять чотири) гривень.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 03.04.2023 на: гільзу з маркуванням «ТЕРЕН-3 9mm Р.А.»; гільзу з маркуванням GGG 223 Rem; один комплект ключів від автомобіля Mitsubishi Carisma, д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mitsubishi Carisma, д.н.з. НОМЕР_1 ; легковий автомобіль марки Mitsubishi Carisma, д.н.з. НОМЕР_1 .

Вирішено питання про долю речових доказів.

Обвинуваченого визнано винним та засуджено за те, що останній 02.04.2023 о 18:54 годин, утримуючи при собі в правому кармані куртки, одягнутої на ньому, вогнепальну зброю: самозарядний гладкоствольний пістолет калібру 9 мм P.A., виготовлений шляхом переробки саморобним способом з сигнального (стартового) пістолета пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_2 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини), споряджений двома патронами: один - калібру 9 мм P.A., виготовлений саморобним способом за типом гільзи пістолетного патрона калібру 9 мм Р.А., шляхом укорочування та обкатування дульця капсульованої гільзи мисливського патрона калібру .223 Rem з резиновою кулею, другий калібру 9мм Р.А., виготовлений промисловим способом (виробництва України), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив виклик служби таксі «Любимое» з метою приїхати за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про необхідність сплати 180 гривень готівкою за здійснення вказаних послуг перевезення.

Для здійснення перевезення ОСОБА_7 за адресою: м. Дніпро, вул. Михайлова, буд. 67 приблизно о 19:05 годині прибув автомобіль служби таксі «Любимое» марки «Mitsubishi» моделі «Carisma», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_7 сів на праве заднє пасажирське сидіння автомобіля таксі.

Далі ОСОБА_7 , утримуючи при собі вищевказаний пістолет, приблизно о 19:30 годині рухався на правому задньому пасажирському сидінні автомобіля служби таксі «Любимое» марки «Mitsubishi» моделі «Carisma», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 по вул. Сільська в м. Дніпро.

Рухаючись по вул. Сільська в м. Дніпро, 02.04.2023 приблизно о 19:33 годині ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що не бажає розраховуватись за здійснення послуг перевезення, вирішив уникнути матеріальних витрат, пов`язаних з використанням служби таксі. В цей час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на вбивство з корисливих мотивів, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, а саме: потерпілого ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, в той же день та час, перебуваючи на задньому правому пасажирському сидінні автомобіля служби таксі «Любимое» марки «Mitsubishi» моделі «Carisma», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , проїжджаючи поблизу будинку № 55 по вул. Сільська в м. Дніпро, ОСОБА_7 дістав з правого карману куртки, одягнутої на ньому, вогнепальну зброю: самозарядний гладкоствольний пістолет калібру 9 мм P.A., виготовлений шляхом переробки саморобним способом з сигнального (стартового) пістолета пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_2 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини), споряджений двома патронами: один - калібру 9 мм P.A., виготовлений саморобним способом за типом гільзи пістолетного патрона калібру 9 мм Р.А., шляхом укорочування та обкатування дульця капсульованої гільзи мисливського патрона калібру .223 Rem з резиновою кулею, другий - ОСОБА_11 , виготовлений промисловим способом (виробництва України), який утримував при собі та, діючи умисно, бажаючи уникнути матеріальних витрат, пов`язаних з використанням служби таксі, шляхом вбивства особи, якій зобов`язаний передати грошові кошти в розмірі 180 гривень, знаходячись на задньому правому пасажирському сидінні вищевказаного автомобіля, з сидячого положення, тримаючи вказаний пістолет у правій руці, здійснив перезарядку пістолета, тобто привів його в бойове положення, після чого ОСОБА_7 , спрямувавши ствол пістолета в напрямку голови потерпілого ОСОБА_10 , здійснив постріл в бік останнього, усвідомлюючи, що голова людини є життєво важливим органом, прагнучи спричинити смерть потерпілого ОСОБА_10 шляхом ушкодження життєво важливих органів: в область правої скронево-тім`яної ділянки голови потерпілого.

В цей час ОСОБА_7 , вважаючи свої умисні дії, направлені на вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, виконаними до кінця, покинув транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «Carisma», д/н НОМЕР_1 , уникнувши матеріальних витрат, пов`язаних з використанням послуг таксі та з місця скоєння кримінального правопорушення втік у невідомому напрямку.

В свою чергу, після пострілу потерпілий ОСОБА_10 здійснив телефонний дзвінок своїй дружині, повідомивши про вказану ситуацію, яка викликала швидку допомогу на місце, де знаходився автомобіль під керуванням ОСОБА_10 . Після чого лікарями ШМД було надано першу допомогу останньому та госпіталізовано до КНП «ДОКЛ ім. І.І. Мечникова» ДОР, внаслідок чого ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця: тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: вогнепального кульового непроникаючого черепно-мозкового поранення тім`яної ділянки справа з забоєм скроневої долі мозку справа та обмеженим субдуральним згортком крові, вхідної вогнепальної рани у тім`яній ділянці справа, що спричинена від дії не менш одного пострілу кульового заряду вогнепальної зброї з відстані, що перевищує додаткові фактори пострілу, що підтверджується наявністю гумового стороннього тіла в порожнині рани (гумова куля), які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу (на підставі: п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6 реабілітаційний термін геморагічного забою речовини головного мозку понад 21 добу).

Окрім цього ОСОБА_7 своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 180 гривень.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 у вищезазначеній частині були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України за ознаками закінченого замаху на вбивство з корисливих мотивів, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та реалізуючи його, у невстановлений час, але не пізніше 02.04.2023, знаходячись у невстановленому місці, з невстановленого джерела без передбаченого законом дозволу придбав вогнепальну зброю: самозарядний гладкоствольний пістолет калібру 9 мм P.A., виготовлений шляхом переробки саморобним способом з сигального (стартового) пістолета пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_2 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини). Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлений спосіб, утримуючи при собі пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_2 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини), без передбаченого законом дозволу переніс вищевказаний пістолет до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де також без передбаченого законом дозволу залишив зберігати до 02.04.2023, чим порушив постанову Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-ХII «Про право власності на окремі види майна», якою затверджено Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України (додаток № 1), положення ст. 39 Закону України «Про Національну поліції», Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_7 02.04.2023 приблизно о 14:00 годині, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з невстановленого місця у вказаному будинку взяв пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_2 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини), який раніше залишив зберігати за вказаною адресою та поклав його до правого карману куртки, одягнутої на ньому та утримуючи при собі вказаний пістолет рухався вулицями м. Дніпро, тим самим почав носити вказаний пістолет при собі.

Далі, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, 02.04.2023 приблизно о 19:33 годині ОСОБА_7 , утримуючи при собі пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_2 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини), застосував вказаний пістолет, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, після чого вказаний пістолет викинув поблизу місця скоєння кримінального правопорушення: поблизу будинку № 79-Б по вул. Сільська в м. Дніпро.

В подальшому 03.04.2023 під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , в присутності двох понятих, ОСОБА_7 вказав на місце, де залишив пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_2 .

В ході проведення огляду 03.04.2023 в період часу з 18:45 по 19:00 годину за адресою: м. Дніпро, вул. Сільська, 79-Б, в присутності ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та двох понятих, виявлено та вилучено металевий предмет, схожий на пістолет, по лівій стороні затвору якого наявне маркування: «BLOW P29» «Z21BLTAYSO4-2100061 Cal. 9 mm P.A.K.», який є вогнепальною зброєю: самозарядним гладкоствольним пістолетом калібру 9 мм P.A., виготовленим шляхом переробки саморобним способом сигнального (стартового) пістолета «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_2 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини), призначеного до подачі звукових сигналів з використанням холостих (шумових) патронів калібру 9 мм P.A. Knall, шляхом видалення з каналу ствола захисного елемента (заглушки), що перешкоджав проведенню пострілів кінетичними снарядами та заглушенням металевим гвинтом газовідвідного отвору. Пістолет придатний до проведення пострілів. Конструкція пістолета дозволяє проводити постріли: способом роздільного заряджання з використанням в якості ініціюючого складу холостих (шумових) патронів, калібру 9 мм P.A. (Knall), а в якості снаряду куль сферичної форми зі сплаву на основі свинцю діаметром до 6 мм, при цьому забезпечується достатня вражаюча здатність вистріляних з нього снарядів (куль).

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 у цій частині кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками незаконного придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора частково та просив оскаржуваний вирок скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, вказуючи на неможливість усунення у межах апеляційного провадження недоліків, зазначених судом касаційної інстанції, проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого заперечував; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту частково, а саме в частині перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на менш тяжкий склад злочину, вирішення вимог прокурора, підтриманих останнім в суді апеляційної інстанції, залишили на розсуд суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи з урахуванням висновків суду касаційної інстанції, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; 4) чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; 5) чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; 6) яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням та інші питання.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 та визнаючи його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, суд першої інстанції вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства України належним чином не дотримався, зокрема під час судового провадження не перевірив та не з`ясував належним чином фактичні обставини діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_7 , спрямованість умислу останнього при цього вчиненні, та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність воно передбачено.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 зокрема у вчиненні умисних дій, які виразились у закінченому замаху на вбивство з корисливих мотивів, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, що було кваліфіковане у вироку за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

При цьому було визнано доведеним те, що ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, 02.04.2023 року приблизно о 19:33 годині, перебуваючи на задньому правому пасажирському сидінні автомобіля служби таксі «Любимое» марки «Mitsubishi» моделі «Carisma», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , проїжджаючи поблизу будинку № 55 по вул. Сільська в м. Дніпро, ОСОБА_7 дістав з правого карману куртки, вогнепальну зброю: самозарядний гладкоствольний пістолет калібру 9 мм P.A., споряджений двома патронами: один - калібру 9 мм P.A., виготовлений саморобним способом за типом гільзи пістолетного патрона калібру 9 мм Р.А., шляхом укорочування та обкатування дульця капсульованої гільзи мисливського патрона калібру .223 Rem з резиновою кулею, другий калібру 9мм Р.А., виготовлений промисловим способом (виробництва України),, бажаючи уникнути матеріальних витрат, пов`язаних з використанням служби таксі, шляхом вбивства особи, якій зобов`язаний передати грошові кошти в розмірі 180 гривень, знаходячись на задньому правому пасажирському сидінні вищевказаного автомобіля, з сидячого положення, тримаючи вказаний пістолет у правій руці, здійснив перезарядку пістолета, тобто привів його в бойове положення, після чого ОСОБА_7 , спрямувавши ствол пістолета в напрямку голови потерпілого ОСОБА_10 , здійснив постріл в бік останнього, усвідомлюючи, що голова людини є життєво важливим органом, прагнучи спричинити смерть потерпілого ОСОБА_10 шляхом ушкодження життєво важливих органів: в область правої скронево-тім`яної ділянки голови потерпілого.

В цей час ОСОБА_7 , вважаючи свої умисні дії, направлені на вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, виконаними до кінця, покинув транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «Carisma», д/н НОМЕР_1 , уникнувши матеріальних витрат, пов`язаних з використанням послуг таксі та з місця скоєння кримінального правопорушення втік у невідомому напрямку. В свою чергу, після пострілу потерпілий ОСОБА_10 здійснив телефонний дзвінок своїй дружині, повідомивши про вказану ситуацію, яка викликала швидку допомогу на місце, де знаходився автомобіль під керуванням ОСОБА_10 .

Після чого лікарями ШМД було надано першу допомогу останньому та госпіталізовано до КНП «ДОКЛ ім. І.І. Мечникова» ДОР, внаслідок чого ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця: тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Колегія суддів зважає на те, що згідно із ч. 1 ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Частиною 2 статті 24 КК України встановлено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України, замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Для відмежування замаху на умисне вбивство від інших злочинів, пов`язаних із заподіянням потерпілим тілесних ушкоджень, які не потягли настання смерті останніх, належить ретельно дослідити докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Необхідний причинний зв`язок відображає закономірності розвитку об`єктивного світу, де причина сама в собі містить реальну можливість настання відповідного наслідку. За таких обставин суб`єкт здатен передбачати розвиток природного перебігу подій як закономірних явищ. Вчиняючи ті або інші дії, що із закономірністю тягнуть за собою настання певних наслідків, людина здатна їх передбачити як невідворотний чи можливий результат своїх дій, і саме тому необхідний причинний зв`язок має кримінально-правове значення, а суспільно небезпечні наслідки, заподіяні діянням особи, ставляться їй у провину.

Ознаки суб`єктивної сторони й особливості психічного ставлення винуватої особи встановлюються судами з урахуванням об`єктивних умов вчинення діяння, за встановленими фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, на підставі доказів, зібраних у порядку, передбаченому КПК України, та оцінених відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

При встановленні форми та виду вини суд у кожному конкретному випадку виходить з аналізу всіх зібраних у справі доказів, сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховує характер і спосіб його вчинення, інтенсивність і спрямованість протиправного впливу, кількість і локалізацію на тілі потерпілої особи тілесних ушкоджень, причини припинення протиправних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, інше.

Визначальним для кваліфікації кримінального правопорушення з матеріальним складом є суб`єктивне ставлення винуватого до наслідків своїх дій.

У аспекті встановлення підстави кримінальної відповідальності, юридичної оцінки суб`єктивного ставлення до вчиненого, суд мав враховувати, що за ступенем конкретизації у свідомості суб`єкта передбачення можливості настання суспільно небезпечних наслідків виокремлюють визначений (пов`язаний із передбаченням конкретного наслідку) і невизначений (альтернативний) умисли, коли свідомістю винного охоплюється можливість настання двох або більше альтернативних наслідків.

Судом першої інстанції визнано доведеною винуватість ОСОБА_12 у вчиненні саме закінченого замаху на вбивство з корисливих мотивів. Разом із тим, у вироку не наведено переконливого мотивування цього висновку, зокрема не зазначено, які саме фактичні обставини свідчать: про наявність у засудженого прямого умислу на позбавлення життя потерпілого; про те, що обвинувачений ОСОБА_12 дійсно вважав, що виконав усі свої дії для досягнення смерті потерпілого ОСОБА_10 ; з яких саме об`єктивних причин, які не залежали від волі ОСОБА_12 , умисне вбивство з корисливих мотивів не було ним закінчене.

Крім того, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин скоєного кримінального правопорушення викликає сумнів, про що зазначає суд касаційної інстанції у постанові від 18.12.2024 року.

Одночасно колегія суддів зважає на те, що судом першої інстанції було критично оцінено доводи обвинуваченого та захисника про відсутність в ОСОБА_7 наміру вчиняти з корисливих мотивів умисне вбивство потерпілого ОСОБА_10 , оскільки ОСОБА_7 здійснив постріл з пістолета необережно, бажаючи лише оглушити водія, у зв`язку з чим сторона захисту просила суд перекваліфікувати дії обвинуваченого за цим епізодом на ст. 119 або ст. 128 КК України, втім ці доводи захисту не були належним чином досліджені та перевірені, а висновки суду щодо них позбавлені переконливого мотивування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, кваліфікуючи дії ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, у вироку належним чином не мотивував в чому саме полягає закінчений замах на вказаний злочин, також, належним чином не перевірив та не проаналізував детально, а лише формально перерахував наявні в матеріалах кримінального провадження докази.

Зазначені неповнота судового розгляду та суперечливість висновків суду є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а відтак оскаржуваний вирок суду не може залишатися в силі.

Вирішуючи питання про остаточне рішення за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку про неможливість усунення допущених судом першої інстанції порушень у межах апеляційного провадження та ухвалення законного і обґрунтованого остаточного рішення по суті обвинувачення.

Так,встановлені судом касаційної інстанції нечіткість та неконкретність викладення фактичних обставин скоєного кримінального правопорушення у контексті кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України не можуть бути усунуті без уточнення самого обвинувачення, яке у свою чергу не може бути здійснене на етапі апеляційного розгляду, на що вказав прокурор у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Крім того, апеляційний суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, з огляду на свої повноваження та обмеження, передбачені ст. 404 КПК України, а також враховуючи, що учасниками апеляційного розгляду не порушені питання про повторне дослідження доказів, допит потерпілого, експертів, вчинення інших процесуальних дій, спрямованих на усунення допущеної судом першої інстанції неповноти судового розгляду, - позбавлений можливості усунути вказані порушення процесуального закону.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що чинним КПК України до переліку істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять вищезазначені обставини, втім одночасно допущені судом першої інстанції порушення не можуть бути усунуті у межах апеляційного розгляду, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.п. 10, 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України та ст. 23 КПК України, відповідно до яких до загальних засад відноситься презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також безпосередність дослідження показань, речей і документів, вказаний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Враховуючи, що вирок суду підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості розгляду апеляційних вимог захисника й прокурора та оцінки їх доводів, які підлягають детальному дослідженню та перевірці у межах нового судового розгляду.

Під час нового розгляду кримінального провадження необхідно усунути вищевказані недоліки, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати наявні докази, дати їм оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, ретельно дослідити фактичні обставини справи, доводи сторін, викладені в апеляційних скаргах, надати їм оцінку та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення з дотриманням вимог закону про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону.

У випадку підтвердження тої самої кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, призначення ОСОБА_12 покарання без додаткового покарання у виді конфіскації майна належить вважати таким, що не відповідає вимогам закону про кримінальну відповідальність.

У зв`язку із викладеним, апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають частковому задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 строк тримання під вартою, оскільки встановлені щодо нього ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України продовжують існувати і не зменшилися. При цьому враховується, що останній небезпідставно обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, один з яких є закінченим замахом на умисне вбивство з корисливих мотивів, та був вчинений із застосуванням вогнепальної зброї, шляхом здійснення пострілу з близької відстані, що свідчить про особливу вагомість встановлених щодо цього обвинуваченого ризиків і неможливість усунення їх на даному етапі кримінального провадження у менш обтяжливий спосіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 413, 415, 418 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, до проведення підготовчого судового засідання у суді першої інстанції, але не більше, ніж до 03 квітня 2025 року включно.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4