Справа № 202/3190/23
Провадження № 1-кп/202/1775/2024
УХВАЛА

Іменем України

18 грудня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання про продовження запобіжного заходу в рамках кримінального провадження №0006062 від 25.10.2022 року, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Красний Лиман, Донецької області, громадянки України, незаміжньої, яка на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з Дніпровського апеляційного суду, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006062 від 25.10.2022 року, у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, для здійснення нового розгляду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2024 року обвинуваченій ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 днів.

Прокурором було подано клопотання про продовження щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В обґрунтування свого клопотання прокурор вказує, що ризики, які було враховано при обранні та продовженні запобіжного заходу, продовжують існувати. Обвинувачена, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, може переховуватись від органів суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, разом з тим вказує, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченої проти продовження раніше обраного запобіжного заходу заперечував, вважав ризики необґрунтованими, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, враховуючи всі обставини справи та особу обвинувачену, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу обвинуваченої невдовзі спливає а судовий розгляд за обвинувальним актом не завершено, з метою забезпечення виконання обвинуваченою її процесуальних обов`язків, виникає необхідність у продовженні строків домашнього арешту.

Перевіривши з урахуванням доводів клопотання прокурора наявні матеріали, суд приходить до висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які зумовлюють продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченої ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, суд вважає, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1,2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, небезпідставність обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення достатньою, для застосування запобіжного заходу мірою підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність останньої до інкримінованого правопорушення, що у свою чергу підлягає встановленню в процесі судового розгляду даної справи.

Таким чином, в обґрунтування продовження строку застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , зокрема, покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, оскільки вона обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, проти основ національної безпеки, та за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на довготривалий строк, в зв`язку з чим, наслідки та ризик втечі є цілком ймовірними.

Ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, виправдовується тим, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом підкупу, погроз, вмовляння чи застосування насильства може здійснити на свідків чи потерпілого фізичний чи психологічний тиск, змусивши їх змінити показання, що викривають його протиправні дії на свою користь, беручи до уваги і те, що обвинувачений знайомий з потерпілими та свідками і знає про місце їх перебування, оскільки вони є військовослужбовцями одного підрозділу. При цьому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом з тим є обгрунтованими і ризики знищення або спотворення речей, які мають значення для справи з огляду на специфіку вчиненого злочину, проти основ національної безпеки, а також вчинення нового або продовження даного кримінального правопорушення, що може стати негативним наслідком.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж домашній арешт, суд вважає, що встановлені щодо обвинуваченої ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими, а дієвість даного запобіжного заходу знаходить своє виправдання.

Таким чином, забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої та запобігання встановленим ризикам в даному випадку можливо виключно шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 177-178, 181, 369, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з забороною покидати житло в період часу з 22:00 год. до 06:00 год., строком на 60 (шістдесят) діб, а саме до 15 лютого 2025 року.

Продовжити покладені на обвинувачену ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.п. 1, 2, 4, 8, ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до суду за викликом;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

-утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на співробітників Національної поліції України за місцем проживання обвинуваченої.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала суд щодо застосування запобіжного заходу підлягає остаточному виконанню після її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1