Справа № 308/3494/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за №0001553 від 16.12.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 15 грудня 2021 року, близько 20 год. 00 хв. , перебуваючи біля будинку №41, що по вул. Плеханова в м. Ужгороді Закарпатської області, де біля паркану стояв потерпілий ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, під час словесного конфлікту з потерпілим, наніс останньому два удари, тупим твердим предметом, а саме цеглою, яку він підняв з землі, в обличчя потерпілого, в результаті чого у ОСОБА_6 в виявлено тілесні ушкодження у вигляді забійних ран, після хірургічної обробки на верхній губі та слизовій верхньої губи по центру, саден на верхній губі, на спинці та кінчику носа, ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом носових кісток.

Тілесні ушкодження у виді саден, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше як шість днів і по цій ознаці, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи нестійкої втрати працездатності, при цьому малоймовірно виникнення їх в наслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту.

Тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та перелому кісток носа, потягли за собою розлад здоров`я понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день), і тому, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.2 ст. 125 Кримінального кодексу України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженню, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

20.03.2025 у підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку. Вказує, що подія кримінального правопорушення відбулась 15.12.2021. З вказаного часу пройшло більше 3-х років, а відтак вважає, що обвинуваченого можливо звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримав подане клопотання просив задовольнити. Зазначив, що розуміє суть пред`явленого обвинувачення, вину не визнає та не заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Після заявлення вищевказаного клопотання, суд, відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 суть пред`явленого обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України) з нереабілітуючих підстав і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також судом в підготовчому судовому засіданні роз`яснено, що у разі, якщо обвинувачений щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частини другої статті 284 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності з вимогами ч.1ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

За змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 цього Кодексу строків не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року по справі № 350/1218/16-к зазначив, що відповідно до положень ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке він вчинив 15.12.2021, що відповідно до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком. На даний час минув встановлений п. 2 ч.1 ст.49 КК України трирічний строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Протягом вказаного строку обвинувачений від явки до органів слідства, прокуратури та суду не ухилявся та не переховувався, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, не зупинялися та не переривалися, а також обвинувачений ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтями 284288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Тому наявні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене дане кримінальне провадження слід закрити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст.29, 46 КК України, ст.ст. 100, 124,284, 288, 369-372, 392-395 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 125 Кримінального кодексу України на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001553 від 16.12.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - закрити.

Речові докази по справі:

- оптичний носій інформації у вигляді DVD-R диску, на якому наявні 8 відеофайлів, який упакований в білий паперовий конверт залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 24 березня 2025 року о 16 год. 20 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1