279/6718/24
1-кп/279/308/25

У Х В А Л А

03 березня 2025 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

та сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в судовому засіданні по кримінальному провадженню №0000156 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження №0000156 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.307 ч.2 КК України.

Обвинуваченій ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчує свою дію 16.03.2025 року.

Завершення судового розгляду кримінального провадження до спливу вказаного строку не можливо.

Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Підставою для продовження запропонованого запобіжного заходу зазначається наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не припинились.

Захисником ОСОБА_5 подано клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , в якому сторона захисту просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень та покласти на обвинувачену обов`язки: прибувати до суду, не відлучатись із Полтавської області без дозволу суду , повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватись від спілкування зі свідками.

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що у обвинуваченої погіршився стан здоров`я, її було оглянуто у центрі відновлення зору де було встановлено діагноз та з метою збереження зору рекомендовано оперативне лікування, яке не може бути надано в умовах ізоляції. Крім цього, ОСОБА_4 наразі має постійне місце реєстрації. В своїй сукупності наведені у клопотанні доводи та додані медичні документи можуть слугувати для визначення розміру застави, яка може бути внесена за ОСОБА_4 в максимальному розмірі визначеному ч.5 ст.182 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 просила застосувати до неї альтернативний запобіжний захід, що наддасть можливість проходити лікування. Вказала, що на кожний виклик зобов`язується з`являтися до суду.

Прокурор проти клопотання сторони захисту заперечив. Вказав, що обвинуваченої жодних перешкод у зміні місця проживання не має. В будь-який час вона може знятись з реєстрації за вказаною адресою, оскільки житлове приміщення їй не належить. Докази того, що обвинувачена не може бути забезпечена лікуванням в установі попереднього ув`язнення, відсутні. Попередньо апеляційний суд з`ясовував питання щодо можливості визначення ОСОБА_4 застави, і дійшов висновку про відсутність таких підстав.

Вислухавши позицію сторін кримінального провадження з приводу клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а також клопотання захисника про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, суд дійшов висновку про наступне.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.01.2025 року ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 16.03.2025 року.

Відповідно до ст.331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту суд зобов`язаний розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний

повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом факту винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом.

Наразі судове слідство по суті ще не розпочато, а тому з огляду на цю стадію кримінального провадження для вирішення питання продовження строку запобіжного заходу відсутня необхідність оцінки зібраних у справі доказів на підтвердження чи спростування обґрунтованості підозри.

На зазначеній стадії кримінального провадження підлягають оцінці характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є обґрунтованими та вмотивованими, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що відповідно до ст.183 ч.2 п.4 КПК України дало можливість застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Свою позицію щодо причетності до інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 ще не висловила.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризики, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав

людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Одночасно існує певна ймовірність того, що обвинувачена з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Так, з матеріалів провадження слідує, що попередньо до обвинуваченої застосовувався альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який було скасовано ухвалою Житомирського апеляційного суду від 24.10.2024 року.

При прийнятті такого рішення апеляційний суд зазначив, що раніше такий запобіжний захід не зміг гарантувати дотримання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, оскільки підозрювана, після внесення застави, змінила місце проживання, виїхала в інший регіон та переховувалася від слідства більше ніж сім років.

Згідно положень ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції.

Статтею 183 КПК України визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Переконливих доводів про можливість визначення повторно застави, яка б забезпечила запобігання встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в тому числі гарантувала, що обвинувачена, враховуючи її попередню поведінку, під загрозою суворого покарання, яке передбачає санкція ч.2 ст. 307 КК України, в разі доведення її вини, знову не стане переховуватися, і що визначена застава в розмірі 242 240 гривень стримає її від цього, стороною захисту не наведено.

В обґрунтування клопотання захисник послався на стан здоров`я обвинуваченої та проведення реєстрації останньої за адресою: АДРЕСА_1 , яка була проведена 23.01.2025 року.

Дослідженням наданих до клопотання медичних документів слідує, що наявність захворювань у ОСОБА_4 було діагностовано до застосування до неї запобіжного заходу, і одночасно було враховано при вирішенні питання про тримання під вартою.

Консультативний висновок Центру відновлення зору від 25.02.2025 року не вказує на неможливість перебування обвинуваченої під вартою.

Будь-які обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою, а також не виправдовували такий ступінь втручання у права і свободи останньої, матеріали кримінального провадження не містять.

За таких обставин суд вважає, що лише тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, при цьому підстави для повторного визначення застави наразі відсутні.

Керуючись ст. 331 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити до 1.05.2025 року включно, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору, направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду .

Суддя: ОСОБА_1