КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/1839/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/2389/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0001911 від 26 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною першою статті 239, частиною першою статті 197-1, частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 201-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2025 року клопотання слідчої СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, яке вилучено в ході особистого обшуку під час затримання ОСОБА_7 у порядку статті 208 КПК України, а саме: мобільний телефон марки Redmi 9C, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператору мобільного зв`язку МТС НОМЕР_3 поміщено до спец пакету ICR 0079750, блокнот із рукописним текстом ( в камуфляжній обкладинці) поміщено до спец пакету WAR1871193, 6 пластикових папок формату А 4 жовто-блакитного кольору з аркушами з рукописним текстом поміщено до спец- пакету RSP 3356775, дві печатки (чорнильні) БО «Мавка» жовто-блакитного кольору поміщено до спец пакету WAR1871420, флеш носій (флешка) сірого кольору поміщено до спец пакету ICR 0079740.

У задоволенні вимог клопотання в іншій частині - відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою ОСОБА_10 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.

У мотивування апеляційної скарги зазначає, що 05 листопада 2024 року її вдарив по голові військовослужбовець (автоматом у ліву скроню), після чого вона отримала ЗЧМТ (важкого ступеня) та викрав її мобільний телефон, який незрозумілим чином опинився саме у цьому кримінальному провадженні №0001911.

Вказує, що скориставшись її безпорадним станом ОСОБА_8 пограбувала її і вилучила все, що тільки можна.

Власник майна та її захисник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про причини неприбуття у судове засідання не повідомили.

З урахуванням положень частини четвертої статті 405 КПК України, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001911 від 26 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною першою статті 239, частиною першою статті 197-1, частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що голова Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Мавка» () ОСОБА_7 використовуючи статус благодійної організації за участі інших, невстановлених досудовим розслідуванням осіб налагодила схему постачання з-за кордону на територію України предметів гуманітарної допомоги у великих об`ємах, у тому числі й транспортних засобів з метою отримання прибутку від їх реалізації, які зберігає на території колишньої спортивної бази «Динамо» в м. Бориспіль Київської області поблизу Юркового озера.

13 лютого 2025 року старшим слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 під час затримання ОСОБА_7 у порядку статті 208 КПК України в ході особистого обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Redmi 9C, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператору мобільного зв`язку МТС НОМЕР_3 поміщено до спец пакету ICR 0079750, комуфляжну сумку (бананку) з в`язками ключів поміщено до спец пакету WAR 1871421, жіночий гаманець чорного кольору з грошовими коштами, дисконтними картками та банківськими картками опечатано до спец макету WAR 1871419, блокнот з рукописним текстом (в камуфляжній обкладинці) поміщено до спец пакету WAR 1871193, пластиковий конверт із паперовими бумагами червоного кольору поміщено до спец пакету ICR 0079741, 6 пластикових папок формату А4. жовто-блакитного кольору з аркушами з рукописним текстом поміщено до спец пакету RSP 3356775, в`язку ключів, які поміщено до спец пакету ICR 0079742, дві печатки (чорнильниці) БО «Мавка» жовто-блакитного кольору поміщено до спец пакету WAR 1871420, флеш носій (флешка) сірого кольору поміщено до спец пакету ICR 0079740, папка з різними документами поміщено до спец пакету WAR 1871192, грошові кошти у сумі 6 800 грн купюри номіналом 100 грн опечатано до спец пакету ICR 0079739, файл з грошовими коштами у сумі 300 доларів США та копією паспорту громадянина України поміщено до спец пакету WAR 1871418, грошові кошти у сумі 16 500 грн та 200 доларів США опечатано до спец пакету ICR 0079738.

Постановою слідчого від 14 лютого 2025 року вищезазначене вилучене в ході особистого обшуку затриманої у порядку статті 208 КПК України ОСОБА_7 майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

14 лютого 2025 року старший слідчий СВ Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001911 від 26 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною першою статті 239, частиною першою статті 197-1, частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 201-2 КК України.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2025 року клопотання слідчої СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, яке вилучено в ході особистого обшуку під час затримання ОСОБА_7 у порядку статті 208 КПК України, а саме: мобільний телефон марки Redmi 9C, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператору мобільного зв`язку МТС НОМЕР_3 поміщено до спец пакету ICR 0079750, блокнот із рукописним текстом ( в камуфляжній обкладинці) поміщено до спец пакету WAR1871193, 6 пластикових папок формату А 4 жовто-блакитного кольору з аркушами з рукописним текстом поміщено до спец- пакету RSP 3356775, дві печатки (чорнильні) БО «Мавка» жовто-блакитного кольору поміщено до спец пакету WAR1871420, флеш носій (флешка) сірого кольору поміщено до спец пакету ICR 0079740.

У задоволенні вимог клопотання в іншій частині - відмовлено.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена апелянтом лише в частині задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на: мобільний телефон марки Redmi 9C, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператору мобільного зв`язку МТС НОМЕР_3 поміщено до спец пакету ICR 0079750, блокнот із рукописним текстом ( в камуфляжній обкладинці) поміщено до спец пакету WAR1871193, 6 пластикових папок формату А 4 жовто-блакитного кольору з аркушами з рукописним текстом поміщено до спец- пакету RSP 3356775, дві печатки (чорнильні) БО «Мавка» жовто-блакитного кольору поміщено до спец пакету WAR1871420, флеш носій (флешка) сірого кольору поміщено до спец пакету ICR 0079740, тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги та лише щодо арешту вказаного майна.

Ухвала слідчого судді в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон марки Redmi 9C, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператору мобільного зв`язку МТС НОМЕР_3 поміщено до спец пакету ICR 0079750, блокнот із рукописним текстом ( в камуфляжній обкладинці) поміщено до спец пакету WAR1871193, 6 пластикових папок формату А 4 жовто-блакитного кольору з аркушами з рукописним текстом поміщено до спец- пакету RSP 3356775, дві печатки (чорнильні) БО «Мавка» жовто-блакитного кольору поміщено до спец пакету WAR1871420, флеш носій (флешка) сірого кольору поміщено до спец пакету ICR 0079740, яке було вилучено 13 лютого 2025 року під час затримання ОСОБА_7 у порядку статті 208 КПК України в ході її особистого обшуку, зважаючи на те, що вказане майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, а тому в силу частини другої статті 91 КПК України підлягає перевірці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а не застосування такого заходу забезпечення призведе до втрати речових доказів, що перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженню.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що слідчим у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт, і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Зважаючи на викладене та встановлені під час здійснення досудового розслідування обставини, не заслуговують на увагу суду доводи скаржника про те, що 05 листопада 2024 року її вдарив по голові військовослужбовець (автоматом у ліву скроню), після чого вона отримала ЗЧМТ (важкого ступеня) та викрав її мобільний телефон, який незрозумілим чином опинився саме у цьому кримінальному провадженні №0001911, оскільки такі доводи на даному етапі досудового розслідування є передчасними та такими, що не спростовують висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту.

Перевірка наведених апелянтом обставин, збір доказів на їх підтвердження або спростування і є метою проведення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001911 від 26 вересня 2024 року.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, скориставшись її безпорадним станом ОСОБА_8 пограбувала її і вилучила все, що тільки можна, є необґрунтованими, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане у клопотанні та вилучене майно може бути об`єктом кримінально протиправних дій, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже дане майно відповідає ознакам, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Незастосування у даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді в частині, що оскаржується, необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4