ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого (у режимі

відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0000357 від 02 вересня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Чернівці, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з неповною вищою освітою, одруженого, фізичної особи-підприємця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21 січня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, та призначено йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 встановлено рахувати з 26 вересня 2022 року, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення з цієї дати.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 9816 грн 56 коп.

_____________________________________________________________________________________

ЄУНСС 725/1415/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9

Номер провадження 11-кп/822/106/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 та стягнуто з обвинуваченого на її користь 100 000 грн моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 наприкінці червня 2022 року, достовірно знаючи про дію правового режиму воєнного стану на території України, переслідуючи корисливу мету, направлену на заволодіння коштами ОСОБА_10 шляхом вимагання, знаходячись біля КНП «Міська дитяча клінічна лікарня», що по вул. Буковинська, 4, в м. Чернівці, Чернівецької області, висунув незаконну вимогу ОСОБА_10 про передачу йому грошових коштів в сумі 12 000 (дванадцяти тисяч) доларів США з погрозою, у разі несплати вказаних коштів, розповсюдження фотознімків та відеозаписів інтимного характеру, пов`язаного з приватним життям ОСОБА_10 , які були в його розпорядженні у результаті здійснення відео-та фотозйомки інтимних відносин між ОСОБА_6 та потерпілою, без її відома та згоди, в період їх попереднього спілкування.

У подальшому, 30 серпня 2022 року, близько 12 год 00 хв, ОСОБА_6 з метою реалізації свого злочинного умислу вирішив вплинути на потерпілу через її батьків, для чого зустрівся із батьками потерпілої ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у будинку за адресою: АДРЕСА_3 , у ході зустрічі повідомивши їм про те, що мав тривалі інтимні стосунки з їх донькою ОСОБА_10 , під час яких витратив на її утримання значну суму коштів і вважає, що ці кошти мають бути йому повернуті. При цьому, ОСОБА_6 , продемонстрував матері потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_11 фотознімок із зображенням оголеної ОСОБА_10 , погрожуючи розголосити ці відомості третім особам у разі несплати грошових коштів в сумі 12 000 (дванадцяти тисяч) доларів США.

Надалі, того ж дня, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , приїхали в АДРЕСА_4 , зустрілись із ОСОБА_10 , у ході розмови ОСОБА_6 погодився зменшити розмір незаконної вимоги до ОСОБА_10 до 6 000 (шести тисяч) доларів США, при цьому домовившись про подальшу передачу ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 1 500 (однієї тисячі п`ятсот) доларів США та систематичну сплату потерпілою грошових коштів в сумі 6 000 (шести тисяч) гривень щомісяця впродовж наступних двох років.

У подальшому, 17 вересня 2022 року, близько 14 год 20 хв, ОСОБА_10 , побоюючись розповсюдження ОСОБА_6 фотознімків та відеозаписів інтимного характеру, пов`язаного з її приватним життям, сприймаючи його погрози як реальні, знаходячись в салоні автомобіля марки «FORD RANGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був припаркований між будинками №92 та №94 на проспекті Незалежності, в м. Чернівці, Чернівецької області, передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10 000 (десяти тисяч) гривень, після чого останній вказав про необхідність передачі йому решти суми в найкоротший строк та при цьому продемонстрував наявність у нього фотознімків та відеозаписів інтимного характеру із зображенням потерпілої та наголосив про можливість їх розповсюдження у разі ненадання всієї суми грошових коштів.

Надалі, 26 вересня 2022 року, близько 14 год 15 хв, ОСОБА_10 , знаходячись в салоні автомобіля марки «FORD RANGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований позаду будинку АДРЕСА_5 , передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10 000 (десяти тисяч) гривень, після чого, ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На цей вирок надійшла апеляційна скарга від захисника ОСОБА_7 , в якій адвокат просить скасувати вирок, закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю у діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення; відмовити у задоволенні цивільного позову за безпідставністю; скасувати арешт майна; звільнити ОСОБА_6 з-під варти.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що орган досудового розслідування не встановив, а прокурор не надав суду докази для доведення винуватості ОСОБА_6 за ч.4 ст.189 КК України.

Вказує, що між ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_10 склалися цивільно-правові відносини, кошти обвинувачений не вимагав, жодних погроз не висловлював, а просив повернути заборгованість.

Зазначає, що ОСОБА_6 утримував ОСОБА_10 , погашав її борги перед третіми особами за рахунок власних кредитних коштів, між ними існувала домовленість про поступове повернення цих грошей, і потерпіла пропонувала скласти боргову розписку.

Обвинувачений не висловлював погроз щодо розголошення чи розповсюдження особистих матеріалів, а лише показав потерпілій, що має їх у розпорядженні, оскільки у них були близькі стосунки, і знімали вони відео спільно та за згодою.

Посилається на провокацію під час проведення НСРД з боку потерпілої ОСОБА_10 , яка сама ініціювала розмови про фото- відеоматеріали, задавала провокативні питання обвинуваченому про його наміри щодо цих матеріалів.

Вказує, що обвинувачений навіть після припинення стосунків з потерпілою продовжував надсилати їй кошти, оплачував лікування та допомагав з безкорисливих мотивів, що, на переконання захисника, виключає у його діях склад злочину вимагання.

Звертає увагу на дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, одружений, мав на утриманні доньку з інвалідністю, яка померла за час його перебування під вартою, утримує доньку-студентку, працює приватним підприємцем, позитивно характеризується і не перебуває на обліках.

Щодо заявленого цивільного позову вказує, що потерпіла ОСОБА_10 не обґрунтувала, в чому полягає протиправність дій обвинуваченого, якими їй було завдано моральну шкоду.

Вважає цивільний позов безпідставним, оскільки обвинувачений намагався мирно владнати боргові відносини з потерпілою, у них не було конфліктів чи непорозумінь.

До апеляційної скарги захисника також надійшли письмові доповнення від обвинуваченого ОСОБА_6 , в яких він наголошує, що у кримінальному провадженні відсутні належні та допустимі докази його винуватості.

Обвинувачений, зокрема, вказує, що на запити сторони захисту і на виконання ухвали суду слідчий не надав інформацію з його вилученого мобільного телефону, на якому містились переписки з ОСОБА_10 , що підтверджують відсутність погроз та вимагання коштів.

Звертає увагу суду на сумнівність показань свідка ОСОБА_13 , яка має судимість за ст.190 КК України і є близькою подругою потерпілої.

Вказує, що потерпіла ОСОБА_10 мала велику кількість боргів перед фізичними особами та банківськими установами і скористалася їхніми відносинами для погашення цих боргів за його рахунок.

Фото та відеозаписи не мав наміру розповсюджувати, а з батьками ОСОБА_10 зустрівся лише з дозволу потерпілої.

Не вимагав чужі кошти, а лише просив повернути власні позичені потерпілій гроші згідно попередніх усних домовленостей між ним та ОСОБА_10 .

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор та представник потерпілої заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін вирок районного суду.

Потерпіла в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату і час апеляційного розгляду. Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, її неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених у вироку, а також правова кваліфікація його дій за ч.4 ст.189 КК України, ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні та ретельно досліджених судом доказах, є обґрунтованими та належним чином умотивованими.

Обвинувачений ОСОБА_6 як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду свою винуватість не визнав у повному обсязі, заперечив факт вимагання коштів у потерпілої ОСОБА_10 , вказавши, що між ними існували цивільно-правові відносини, оскільки він погашав кредитні заборгованості на прохання останньої, яка у свою чергу зобов`язалася повернути всі кошти.

Незважаючи на позицію обвинуваченого, його вина за ч.4 ст.189 КК України підтверджується доказами, які безпосередньо досліджені судом першої інстанції.

Допитана в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 вказала, що під час стосунків ОСОБА_6 допомагав їй фінансово, проте ніколи не ставив питання про повернення цих коштів. Вперше висловив претензію щодо грошей після того як ОСОБА_10 повідомила про завершення стосунків. В обвинуваченого було багато фото і відео інтимного характеру за участі потерпілої, які були зняті без її згоди. ОСОБА_6 показав відео матері потерпілої, а також намагався показати їх батькові та подрузі, переслідував ОСОБА_10 , вимагав кошти та погрожував. Потерпіла погодилась віддати гроші в обмін на те, що ОСОБА_6 видалить ці матеріали.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_14 під час допиту в суді першої інстанції надала показання, що вони є батьками потерпілої. Обвинувачений приїхав додому до матері ОСОБА_10 та висловив вимогу надати йому кошти в сумі 12 000 доларів США, при цьому показав їй відеозапис інтимного характеру, де зображена її донька, та погрожував розповсюдити ці матеріали, намагався їх показати також ОСОБА_14 . У ході спілкування ОСОБА_6 зменшив суму вимоги до 6 000 доларів США, та вони домовились про сплату цієї суми частинами.

Свідок ОСОБА_13 надала показання в районному суді, що вона була знайома з обвинуваченим та з потерпілою, ОСОБА_6 розповідав, що ОСОБА_10 позичала в нього кошти та мала велику заборгованість, просив допомогти її знайти, хотів показати відео за участю потерпілої, повідомив, що звернеться до її батьків.

Зазначені показання свідків у сукупності з показаннями потерпілої обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку та в сукупності з іншими доказами об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 надали показання, що позичали ОСОБА_6 кошти в сумах 1000 євро та 2000 доларів США та знали про його стосунки з ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_17 у місцевому суді пояснила, що обвинувачений звертався до неї з приводу погашення боргів потерпілої.

Підстав вважати показання свідків неправдивими, як про те твердить обвинувачений, колегія суддів не вбачає, оскільки їх було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, надані ними відомості не суперечать фактичним обставинам справи.

Проте, показання свідків, у тому числі, захисту, свідчать лише про те, що у ОСОБА_6 та ОСОБА_10 були особисті відносини, однак жодним чином не вказують на існування між ними цивільно-правових боргових зобов`язань.

Суд першої інстанції з дотриманням положень ст.ст.23,94 КПК України дослідив також письмові докази у кримінальному провадженні та надав їм вірну оцінку.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 02 вересня 2022 року ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_6 вимагає у неї 6000 доларів США за нерозповсюдження фотознімків і відеозаписів особистого характеру, які потерпіла бажає зберегти в таємниці (т.1 а.п. 26).

В протоколі огляду та прослуховування аудіозаписів зафіксовано розмови ОСОБА_6 та потерпілої, що були записані на диктофон ОСОБА_10 22 серпня, 24 серпня, 29 серпня та 30 серпня 2022 року, зі змісту яких встановлені словесні вимоги обвинуваченого віддати йому кошти та погрози оприлюднити особисті матеріали, а також розмови ОСОБА_6 з матір`ю потерпілої щодо суми і строків надання йому коштів (т.1 а.п. 26-42).

Висновком ЛКК від 04 жовтня 2022 року підтверджується вагітність ОСОБА_10 , станом на вказану дату термін складав 23-24 тижні (т.1 а.п.52).

Протоколами про хід і результати негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 19 вересня 2022 року та від 26 вересня 2022 року (з протоколами огляду грошей та потерпілої і додатками) зафіксовано, що потерпіла передавала ОСОБА_6 суми по 10 000 грн щоразу, а той у свою чергу в її присутності частково видаляв відеофайли (т.1 а.п. 57-87).

Згідно протоколу обшуку від 26 вересня 2024 року, у транспортному засобі ОСОБА_6 було виявлено та вилучено грошові кошти, флеш-накопичувачі, блокноти та інше (т.1 а.п.241-242).

У протоколі огляду блокнотів та аркушів паперу відображено список витрат, який вів ОСОБА_6 , та складена ним розписка без підпису, яка, на переконання апеляційного суду, не є доказом відсутності погроз оприлюднення особистих матеріалів, що стосуються потерпілої.

Відповідно до протоколу обшуку від 26 вересня 2024 року, за місцем проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено, серед іншого, флеш накопичувачі (т.1 а.п.241-242).

Згідно висновків мистецтвознавчих експертиз від 28 листопада 2022 року № СЕ-19/123-22/10184-МЗ, 10 листопада 2022 року № СЕ-19/123-22/9479-МЗ, 06 грудня 2022 року № СЕ-19/123-22/9478-МЗ, фото та відео, виявлені на флеш-накопичувачах, відносяться до продукції порнографічного характеру (т.2 а.п.19-31, а.п. 90-107, а.п.120-130).

На переконання колегії суддів, безпосередньо досліджені районним судом докази, всупереч доводам сторони захисту, є належними, достовірними та допустимими і поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Суд першої інстанції належним чином обґрунтував наявність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України вимагання, тобто вимоги передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, за кваліфікуючою ознакою: вчинене в умовах воєнного стану.

У цьому контексті безпідставними є твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_6 обвинувачено у вчиненні вимагання коштів в особливо великих розмірах, організованою групою чи з заподіянням потерпілій тілесних ушкоджень, оскільки такі кваліфікуючі ознаки йому у вину не ставляться.

Заперечуючи наявність у діях обвинуваченого складу правопорушення, захист посилається на те, що між ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_10 склалися цивільно-правові відносини, він не вимагав, а лише просив повернути його власні позичені кошти.

Ця позиція сторони захисту належним чином спростована у вироку, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_10 брала на себе усні чи письмові боргові зобов`язання перед ОСОБА_6 (договір, боргова розписка тощо); не доводять цього і особисті записи витрат, які вів обвинувачений для своїх потреб чи складені ним боргові документи без підпису потерпілої.

ОСОБА_6 почав вимагати кошти лише тоді, коли ОСОБА_10 повідомила йому про завершення стосунків, при цьому обвинувачений висловив вимогу або віддати йому визначену суму грошей, або ж продовжити відносини після народження дитини, що очевидно не охоплюється змістом договору позики грошей.

Таким чином, вимога обвинуваченого про передачу йому потерпілою коштів за своїм змістом очевидно не носила цивільно-правового характеру і супроводжувалась погрозами розповсюдження особистих матеріалів, які ОСОБА_6 збирав під час стосунків з ОСОБА_10 без згоди останньої, що підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги щодо провокації під час проведення НСРД з боку потерпілої ОСОБА_10 не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки колегія суддів не вбачає ознак підбурювання чи схиляння ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, а в даному випадку орган досудового розслідування лише фіксував протиправну діяльність обвинуваченого.

Розмови обвинуваченого з потерпілою, зафіксовані у протоколах НСРД, за своїм змістом істотно не відрізняються від попередніх розмов, які фіксувала особисто потерпіла на свій диктофон, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 не вчинив би злочин у разі, якби негласні слідчі дії не проводились.

Не відповідають дійсності також і твердження обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_6 не мав наміру розповсюджувати фото- та відеоматеріали, а планував їх знищити.

За диспозицією ч.4 ст.189 КК України, погроза розголосити відомості, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, означає можливість повідомити про них будь-яким способом хоча б одній особі, якій вони не були відомі, тоді як потерпілі особи бажали зберегти їх у таємниці; реалізація таких погроз під час вимагання не охоплюється статтею 189 КК України.

У кримінальному провадженні є доведеним та сторонами не оспорюється, що обвинувачений ОСОБА_6 продемонстрував особисті відеоматеріали ОСОБА_11 , повідомив про їх наявність та намагався продемонструвати свідкам ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , а в особистих розмовах, зафіксованих потерпілою та під час проведення НСРД неодноразово наголошував, що такі матеріали є в його розпорядженні, їх велика кількість, а знищить він їх лише після того, як ОСОБА_10 віддасть йому гроші, що вірно оцінено судом як погроза розголошення відомостей, які потерпіла бажала зберегти в таємниці.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника з урахуванням доповнень обвинуваченого не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 за ч.4 ст.189 КК України.

Покарання призначене судом ОСОБА_6 згідно вимог ст.ст.50, 65 КК України.

Судом враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Як обставину, що обтяжує покарання, суд врахував вчинення кримінального правопорушення щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності.

Таким чином, врахувавши фактичні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, районний суд дійшов висновку про те, що покарання в межах санкції ч.4 ст.189 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час апеляційного розгляду захисник надала суду відомості про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 та його характеристику за місцем тримання під вартою, проте на переконання колегії суддів, ці обставини не впливають на призначені судом вид та міру покарання і не можуть стати підставою для зміни вироку.

Цивільний позов вирішений судом першої інстанції з належним обґрунтуванням, суд урахував характер вчиненого злочину, глибину фізичних та душевних страждань, заподіяних цивільному позивачеві.

Всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, сума моральної шкоди, що підлягає стягненню, встановлена із дотриманням вимог співмірності, розумності, виваженості та справедливості, у відповідності до вимог цивільного та цивільного процесуального закону.

Отже, в результаті апеляційного перегляду судового рішення, колегією суддів не встановлено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок.

Істотних порушень, які б стали безумовною підставою для зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21 січня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

04.04.2025

(дата засвідчення копії)