Справа № 686/1986/22
Провадження № 1-кп/686/485/25
04 лютого 2025 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, працюючого оператором в ТОВ «Нова Пошта», паспорт № НОМЕР_1 виданий 02.07.2022 органом 6833, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ОСОБА_7 25 травня 2024 року близько 20 год. 33 хв., перебуваючи поруч воріт домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_4 , під час якого у нього виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому.
Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 того ж дня близько 20 год. 37 хв., перебуваючи у вищевказаному місці, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись навпроти потерпілого ОСОБА_4 на відстані витягнутої руки, умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя (область лівого ока) потерпілого ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, у вигляді крововиливу м`яких тканин лівої навколоочної ділянки обличчя та крововиливу під кон`юнктиву лівого ока в зовнішньому куті.
За умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що у вищевказаний час він, перебуваючи поруч воріт домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту із ОСОБА_4 , з яким у нього тривалі неприязні стосунки з приводу вигулу останнім собаки без повідка та намордника, умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого ОСОБА_4 .
Факт конфлікту у вищевказаних місці і час підтвердив потерпілий ОСОБА_4 , ствердивши при цьому, що під час конфлікту обвинувачений ОСОБА_7 умисно наніс йому один удар кулаком в обличчя, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження. На ці обставини потерпілий також вказав під час слідчого експерименту, що зафіксовано у відповідному протоколі проведення цієї слідчої дії від 19 червня 2024 року.
Вищевказані обставини завдання обвинуваченим удару кулаком потерпілому ОСОБА_4 в обличчя підтвердили свідки очевидці події ОСОБА_8 (дружина обвинуваченого), ОСОБА_9 (товариш обвинуваченого), на що вони також вказали під час проведення слідчого експерименту (протоколи від 18 червня 2024 року). Ці ж обставини зафіксовані і підтверджуються відеозаписом з камери зовнішнього спостереження, розташованої на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , та протоколом його огляду від 21 червня 2024 року.
За даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27 травня 2024 року потерпілий ОСОБА_4 просив прийняти міри до невідомої особи чоловічої статі, який 25.05.2024 близько 20 год. 30 хв., перебуваючи неподалік господарства по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин спричинив йому тілесні ушкодження.
За даними довідки КП «Хмельницька обласна лікарня» від 25.05.2024 та висновків судово-медичної експертизи № 267 від 29.05.2024, №№ 301 - 303 від 20.06.2024 у ОСОБА_4 станом на 29.05.2025 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу м`яких тканин лівої навколоочної ділянки обличчя та крововиливу під кон`юнктиву лівого ока в зовнішньому куті, що могли утворитися не менше ніж від одного удару тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, в тому числі 25 травня 2025 року за вказаних потерпілим ОСОБА_4 та свідками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під час слідчого експерименту обставин. Локалізація та характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 не характерні та не специфічні для їх утворення при падінні з висоти власного зросту. За своїм характером ці тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».
Встановлені судом обставини підтверджуються також: паспортними даними обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_4 ; довідкою про реєстрацію місця проживання останнього по АДРЕСА_2 .
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Показання обвинуваченого про те, що на спричинення тілесних ушкоджень (завдання удару в обличчя) його за деякий час до цього спровокував потерпілий, суд відхиляє, позаяк доказів на їх підтвердження судом не встановлено.
Разом з тим, ці показання обвинуваченого спростовуються вищенаведеними дослідженими судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_4 та відеозаписом з камери зовнішнього спостереження. Показання потерпілого є послідовними, логічними, переконливими та узгоджуються з іншими вищенаведеними доказами, підстав недовіряти яким, як і підстав для обмови потерпілим обвинуваченого, немає.
Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (дружини і товариша обвинуваченого відповідно, які перебували на місці події з останнім, а відтак є зацікавленими особами у справі) про провокацію потерпілого суд визнає недостовірними та відхиляє, позаяк очевидцями подій, що передували заподіянню потерпілому тілесних ушкоджень, вони не були, про такі їм стало відомо зі слів обвинуваченого.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведеність в ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 895 від 24.10.2024 ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення виявляв посттравматичний стресовий розлад, міг розуміти значення своїх дій, проте не повною мірою міг керувати ними. На теперішній час обвинувачений ОСОБА_7 страждає на посттравматичний стресовий розлад, може розуміти значення своїх дій, проте не повною мірою може керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Відповідно до ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Оцінюючи наведені вище висновки експертів, суд визнає їх науково обґрунтованими і достатньо аргументованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цими висновками, суд визнає ОСОБА_7 обмежено осудним і відповідальним за вчинене.
При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є обмежено осудним, вчинив умисне насильницьке кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії проступків, свою вину визнав частково, у скоєному не розкаявся, завдану потерпілому шкоду не відшкодував.
Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання ОСОБА_7 , не встановлено.
Суд не визнає в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, щире каяття (про що зазначено в обвинувальному акті), оскільки в силу п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття передбачає визнання особою факту вчинення злочину, дійсне, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, осуд своєї злочинної поведінки. Таких обставин в ході судового розгляду не встановлено.
Визначаючи вид покарання обвинуваченому, суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, всі відомості про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, позицію прокурора та потерпілого щодо призначення покарання і приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах виконання останнім безоплатних суспільно корисних робіт та йому слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.
На переконання суду саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого та більш суворого передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу та виправних робіт відповідно, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, немає.
У зв`язку з ушкодженням здоров`я та протиправною поведінкою обвинуваченого потерпілому заподіяно моральну шкоду, оскільки останній переніс фізичний біль, незручності і душевні страждання, що також змінило звичний спосіб життя потерпілого та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Потерпілий певний час лікувався, переживав за своє здоров`я, не міг вести повноцінний спосіб життя, відчував дискомфорт і незручності, через що вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачав власний час в зв`язку із зверненням за медичною допомогою.
В силу ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 129 КПК України вказаний розмір завданої моральної шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 .
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений з адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).
За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на таку допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК).
Як встановлено судом між потерпілим (цивільним позивачем) ОСОБА_4 та адвокатським об`єднанням «Лучковський і партнери» в особі адвоката ОСОБА_5 було укладено договір про надання правничої допомоги. Упродовж судового розгляду цей адвокат здійснював представництво інтересів ОСОБА_4 . Адвокат, як представник потерпілого та цивільного позивача, надавав консультації з правових питань, на що витратив 1 годину, здійснював юридичний супровід в межах кримінального провадження, зустрічався з клієнтом, підготував позовну заяву, яка була подана до суду про відшкодування шкоди, в тому числі процесуальних витрат на правничу допомогу, на що ним витрачено 24 години. Ці обставини підтверджується договором про надання правничої допомоги від 13 червня 2024 року, додатковою угодою № 1 до договору, актом виконаних робіт.
Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ оптичний диск з відеозаписом слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речовий доказ оптичний диск з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: