печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, як ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0002065,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Офісом Генеральної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за № 0002065 від 12.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 190 Кримінального кодексу України.

Прокурор вказує у клопотанні, що в період часу з 07.07.2023 по 03.08.2023 невстановлені особи, діючи в складі організованої групи, використовуючи еквайрингові термінали АТ КБ «Приватбанк», проводили фіктивні операції продажу та повернення, в результаті чого заволоділи коштами АТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 7 254 091 грн.

Так, в процесі моніторингу фінансових операцій службою безпеки АТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк), виявлено підозрілі транзакції за пластиковими картками через POS-термінали. Аналізом операцій за рахунками було виявлено вразливість, скориставшись якою двоє клієнтів отримали кошти Банку на свої рахунки ФОП, після чого перерахували їх на інші картки фізичних осіб. Вказані особи проводили ряд операцій продажу через POS-термінал, після чого виконували операцію повернення коштів по даним транзакціям, попередньо перерахувавши кошти з рахунків, прив`язаних до POS-терміналів на 3-іх осіб. В подальшому, торговці зупиняли діяльність по торговій точці, що не дало можливість Банку компенсувати кошти від повернення за рахунок наступних платежів, як це зазначено в Умовах та правилах надання послуги Еквайрингу.

Встановлено, що одним з торговців за мерчантами: S1OS05UZ, S1OS068X, S1OS068R, в період часу з 07.07.2023 по 26.07.2023, здійснені фіктивні операції з продажу - повернення, в ході чого за ним утворився борг в сумі 7 709 509 грн.

Разом з цим, в період часу з 26.07.2023 по 03.08.2023 невстановленими особами, проведені фіктивні операції продажу - повернення за мерчантом S1OS069S, в результаті чого утворився борг в сумі 977 130 грн.

Так, на виконання п. 3.6. Умов та правил надання послуги Еквайрингу, Банком перенесено заборгованість з рахунків клієнтів на рахунки дебіторської заборгованості, в результаті чого утворилися зазначені суми боргу.

Враховуючи, що вказані особи за результатами перевірки виявилися підставними і були задіяні тільки для відкриття ФОП і отримання терміналу, але діяли в інтересах інших осіб, Банком відстежено послідовність перерахувань на картки інших клієнтів та обготівкування викрадених в Банку коштів для встановлення кінцевих отримувачів і вигодонабувачів шахрайської схеми.

Частину коштів, здобутих злочинним шляхом, банківською установою заблоковано та зараховано в рахунок погашення заборгованості. На даний заборгованість клієнтами не відшкодована, та сума завданих збитків АТ КБ «Приватбанк» становить 7 254 091 грн.

Окрім цього встановлено, що в період часу з 24.08.2023 по 09.10.2023 невстановлені особи, діючи в складі організованої групи, використовуючи еквайринговий термінал АТ «АКЦЕНТ-БАНК», проводили фіктивні операції продажу та повернення, в результаті чого заволоділи коштами вказаної банківської установи на загальну суму на суму 5 300 000 грн.

Так, 23.08.2023 клієнтом АТ "АКЦЕНТ-БАНК" ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено відкриття бізнес рахунку № НОМЕР_1 в якості ФОП « ОСОБА_4 » із основним КВЕД 47.54 «Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

24.08.2023 ФОП « ОСОБА_4 » отримав банківський POS-термінал №1948CA8U6261, який працівником банку доставлено за адресою, вказаною клієнтом ОСОБА_5 , а саме: м. Кривий Ріг, вул. Українська, 2-Б, для здійснення подальшої підприємницької діяльності.

В період часу з 24.08.2023 по 09.10.2023, шляхом здійснення розрахунків з використанням POS-терміналу №1948CA8U6261 АТ "АКЦЕНТ-БАНК" та замовлення повернення грошових коштів під виглядом повернення товару клієнтами, особи заволоділи громовими коптами АТ "АКЦЕНТ-БАНК" на суму 5,3 млн. гривень.

В подальшому, учасники організованої групи, використовуючи банківські рахунки підставних осіб (так звані «дропи») та гаманці віртуальних активів, здійснювали легалізацію коштів, отриманих злочинним шляхом та розподілення їх між учасниками.

Так, під час здійснення фіктивної операції оплати - повернення з використання еквайрингового терміналу АТ КБ «Приватбанк» за мерчантом S1OS069S, оформленого на ОСОБА_6 , 08.08.2023 здійснено операцію оплати на суму 990 000 грн. За результатом проведення вказаної операції кошти в сумі 977 130 грн. (за вирахуванням комісії) зараховані на рахунок ФОП ОСОБА_6 - НОМЕР_2 . В подальшому, 09.08.2023 з вказаного рахунку здійснено переказ на банківську картку НОМЕР_3 , емітовану в АТ КБ «Привабанк» на ім`я ОСОБА_7 , з якої в свою чергу здійснено оплату в терміналі за мерчантом S1260TG7, оформленого на ім`я ОСОБА_8 на суму 877200,00 грн., які зараховані на рахунок ФОП ОСОБА_8 НОМЕР_4 .

Окрім цього, на банківську картку, емітовану в АТ КБ «Привабанк» на ім`я ОСОБА_8 , в період часу з 04.08.2023 по 09.08.2023 здійснено 6 зарахувань на загальну суму 912651,11 грн., та в подальшому, використовуючи вказані кошти, 09.08.2023 здійснено оплату в терміналі за мерчантом S1260TG7, оформленого на ім`я ОСОБА_8 на суму 912500,00 грн.

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вищевказані кошти походять від шахрайського заволодіння шляхом проведення фіктивних операцій оплати - повернення з використання еквайрингових терміналів.

Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 04-07-2024 р. №20.1.0.0.0/7- 240702/58883 встановлено, що на рахунку ФОП ОСОБА_8 НОМЕР_4 наявні кошти в сумі 1 766 492,20 грн., які на даний час тимчасово заблоковані банківською установою.

Метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_3 про розгляд клопотання за його відстуності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частин 1 3 статті 64 2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, як ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0002065 - задовольнити.

Накласти арешт на кошти в розмірі 1 766 492, 20 грн. (один мільйон сімсот шістдесят шість тисяч чотириста дев`яносто дві гривні, 20 копійок), які знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 в АТ КБ «Приватбанк» (, МФО 305299), відкритому на ім`я ОСОБА_8 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1