УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 за частиною 1, частиною 2 статті 364, частиною 1, 3 статті 255 Кримінального кодексу України, про арешт тимчасово вилученого майна, -

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, про накладення арешту на майно яке вилучено у ході проведення обшуку 11 грудня 2024 року, вилучено за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до матеріалів клопотання, у провадженні СВ Солом`янського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 30.01.24 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 364, ч. 1, ч. 3 ст. 255 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 11 грудня 2024, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 року (справа №760/30552/24, провадження №1-кс/760/14399/24), проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2 .

Під час проведення вказаної слідчої дії виявлено та вилучено речі та документи, що мають значення для кримінального провадження, питання про накладення арешту на яке ініціюється прокурором в клопотанні.

Згідно матеріалів клопотання громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вручено 11 грудня 2024 року повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених:

- частиною 3 статті 255 КК України (участь у злочинній організації, вчинення службовою особою, з використанням службового становища);

- частиною 4 статті 28 частиною 2 статті 364 КК України (зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, вчинене членом злочинної організації).

Прокурор у клопотанні зазначає, що у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке було виявлено та вилучено у ході проведення обшуку 11 грудня 2024 року за АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів відповідно до вимог пункту 1 частини 2, частини 3 статті 170 КПК України, а також з метою недопущення приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження речових доказів, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Крім того, автором клопотання зазначається, що ще однією підставою для накладення арешту на майно підозрюваного, а саме грошові кошти є забезпечення виконання передбаченого покарання за ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України у виді конфіскації майна, оскільки відповідно до статті 12 КК України, злочин передбачений ч. 3 ст. 255 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавленням волі до тринадцяти років з конфіскацією майна.

З наведених вище підстав, слідчий просить клопотання задовольнити та проводити судовий розгляд вказаного клопотання у відсутність власника майна.

Слідчий суддя на підставі частини 2 статті 172 КПК України (клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна) вважає за можливе провести розгляд даного клопотання без повідомлення власника майна, за наведених слідчим підстав.

У судове засідання прокурор не з`явився.

Від прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшла заява в якій він просить розгляд даного клопотання проводити у його відсутність та задовольнити його. Крім того, прокурор долучив постанову про визнавання речовим доказом.

Судом вживалися заходи для забезпечення прибуття в судове засідання волододільця майна, однак останній в судове засідання не з"явився, у зв"язку із чим, враховуючи вимоги КПК України щодо строків розгляду клопотань вказаної категорії, розгляд справи проводився у його відсутність.

Приписами статті 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя розглядає клопотання про арешт майна за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, однак неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

У провадженні СВ Солом`янського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадженні № 0000024, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 364, ч. 1, ч. 3 ст. 255 КК України.

З протоколу обшуку від 11 грудня 2024 року, який відбувався за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що у ході проведення обшуку виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «iPhone XS Max» з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 ;

- паспорт громадянина України № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- посвідчення № НОМЕР_5 АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- блокнот чорного кольору з особистими записами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- грошові кошти у сумі 550 Євро (5 купюр номіналом по 50 євро та 3 купюри номіналом по 100 євро) та 200 доларів США (2 купюри номіналом по 100 доларів США), які були обгорнуті у посадочний документ № 3FFB4796-1C на ім`я ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) на поїзд сполученням «Варшава -Київ» на 03.12.2024.

- грошові кошти у сумі 6 500 доларів США (купюрами номіналом по 100 доларів США), 3750 євро (купюрами номіналом по 100 євро у кількості 17 купюр та по 50 євро у кількості 41 купюра).

Постановою старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 від 11 грудня 2024 року, виявлене та вилучене майно у ході обшуку 11 грудня 2024 року за адресою АДРЕСА_1 , було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно прокурор звернувся до слідчого судді 12.12.2024 року, направивши його засобами поштового зв`язку, тобто у межах строку, визначеного частиною 5 статті 171 КПК України.

Згідно з положеннями статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до частини 2 статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абзацу 1 частини 2 статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

У відповідності до частини 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні прокурора, слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до приписів статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Частиною 2 пунктом 3 статтею 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру.

Згідно частини 5 статті 170 КПК України у випадку, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно матеріалів клопотання громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вручено 11 грудня 2024 року повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених:

- частиною 3 статті 255 КК України (участь у злочинній організації, вчинення службовою особою, з використанням службового становища);

- частиною 4 статті 28 частиною 2 статті 364 КК України (зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, вчинене членом злочинної організації).

Санкція частини 3 статті 255 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до частини 1 статті 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає у примусовому безоплатному вилучені у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Так, відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частини 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

За таких обставин, слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для накладення арешту на грошові кошти, вилучені у ОСОБА_4 , які були визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий суддя вважає, що на даний час матеріали клопотання свідчать про те, що мобільний телефон та блокнот, які були визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідає критеріям частини 1 статті 170 КПК України, а саме є доказом кримінального правопорушення і відноситься до категорії речових доказів.

На думку слідчого судді, накладення арешту із забороною відчуження та розпорядження, повною мірою забезпечить та відповідатиме меті арешту та принципам розумності та співрозмірності, та достатньою мірою гарантувати досягнення дієвості такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Поряд з цим, прокурором не доведено необхідність вилучення та накладення арешту на паспорт громадянина України № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та посвідчення № НОМЕР_5 АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки прокурором не доведено тих обставин, що дане майно відповідає критеріям статті 98 КПК України та є об`єктом кримінального правопорушення, набуте кримінально протиправним шляхом, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та в подальшому забезпечити конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 370-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з метою збереження речових доказів та конфіскації майна, як виду покарання, що було вилучено під час проведення обшуку 11 грудня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 :

- мобільний телефон марки «iPhone XS Max» з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 ;

- блокнот чорного кольору з особистими записами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- грошові кошти у сумі 550 Євро (5 купюр номіналом по 50 євро та 3 купюри номіналом по 100 євро) та 200 доларів США (2 купюри номіналом по 100 доларів США), які були обгорнуті у посадочний документ № 3FFB4796-1C на ім`я ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) на поїзд сполученням «Варшава -Київ» на 03.12.2024.

- грошові кошти у сумі 6 500 доларів США (купюрами номіналом по 100 доларів США), 3750 євро (купюрами номіналом по 100 євро у кількості 17 купюр та по 50 євро у кількості 41 купюра), з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.

Організацію виконання ухвали та контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1