Номер провадження: 11-сс/813/1857/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 30.10.2024 про арешт майна у к/п № 0000101 від 07.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п № 0000101 від 07.10.2024 було задоволено клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 та було накладено арешт арешт із забороною користування та розпорядження, на вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:- мобільний телефон марки Iphone 11 сірого кольору; ноутбук НР, сірого кольору; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_10 на 33 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_11 на 27 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_12 на 25 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_13 на 30 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_14 на 21 аркуші; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_15 на 8 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_16 на 30 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_17 на 13 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_18 на 21 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_19 на 14 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_20 на 4 аркушах; копії медичної документації ОСОБА_21 на 32 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_22 на 20 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_23 на 11 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_24 на 13 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_25 на 18 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_26 на 21 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_27 на 8 аркушах; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_28 на 11 аркушах; книга протоколів засідань ВЛК, 18 аркушів заповнено.

Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя вказував на те, що метою накладення арешту є необхідність збереження речових доказів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, окрім того, у вказаному провадженні може виникнути необхідність у проведенні експертиз.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою з таких підстав:

- матеріали клопотання не містить належного обґрунтування того, яким критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України відповідає вилучене у ОСОБА_8 майно, оскільки відсутні будь-які докази його причетності до вчинення будь-яких протиправних дій;

- під час проведення обшуку ОСОБА_8 надав слідчому доступ до пароля від виявленого ноутбуку, при цьому до теперішнього часу він не оглянутий, експертизи не призначені;

- ОСОБА_8 є головою Одеського ВЛК та приймає активну участь у заходах мобілізації, відповідно, наявна і його телефоні та ноутбуці інформаціє є необхідною для забезпечення якісної роботи щодо здійснення мобілізаційних заходів в умовах воєнного стану.

За таких обставин, представник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 30.10.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні його клопотання.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просила її задовольнити, водночас прокурор ОСОБА_6 не заперечував проти скасування арешту з вилучених мобільного телефону та ноутбуку.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що вона зазначеним вимогам КПК України відповідає не у повному обсязі з огляду на такі обставини.

За приписами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно дост. 2 КПК України завданнями кримінального провадження серед іншого є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ накладенняарешту на майно має бути законним, переслідувати легітимну мету та пропорційним меті, яка переслідується, а не бути надмірним обтяженням для особи.

Так, як вбачається з матеріалів, які надані апеляційному суду, 2 СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у к/п № 0000101 від 07.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Одеської області діє злочинна група осіб, із числа працівників медичних закладів м. Одеси, працівників Військово-медичного клінічного центру Південного регіону та ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За наявною інформацією лікар КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради та КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради (основне місце працевлаштування) ОСОБА_29 , маючи стійкі корупційні зв`язки з метою особистого збагачення організував схему отримання неправомірної вигоди від цивільних осіб за складення історії хвороби з недостовірними відомостями про діагноз захворювання, на підставі якого відбувається подальше проходження військово-лікарської комісії та зняття таких осіб із військового обліку або надання відповідної відстрочки від призову за мобілізацією. Вартість вказаних послуг складає від 6000 до 12000 доларів США.

Зокрема, рамках проведення досудового розслідування оперативному підрозділу було надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, з метою проведення слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження та встановлення осіб причетних до вказаного кримінального правопорушення.

Відтак, було встановлено перелік осіб, які можливо причетні до протиправної схеми ОСОБА_29 та осіб, які були «клієнтами» ОСОБА_29 з метою отримання відстрочки від призову, а саме ОСОБА_8 , та у подальшому за місцем його проживання 18.10.2024 був проведений обшук.

Підставою для накладення арешту прокурор визначив запобігання можливості приховування, пошкодження та знищення майна та проведення огляду.

За приписами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

В той же час, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи представника власника майна відносно того, що ОСОБА_8 не повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні.

Колегія суддів також зауважує, що відповідно до ч. 10 ст. 172 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що ноутбук та мобільний телефон постановою слідчої ДБР ОСОБА_30 від 18.10.2024 визнані речовими доказами, в той же час зауважує, що наявність самої лише постанови про визнання майна речовим доказом не є безумовною підставою для накладення арешту та для висновку про їх відповідність критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У цьому контексті апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 168 КПК України регламентовано, що забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Колегія суддів враховує аргументи представника власника майна з приводу того, що ОСОБА_8 не вчиняв перешкод до доступу до мобільного телефону та ноутбуку, окрім того, враховує, що наразі жодні експертизи вилученої техніки не призначені, більш того, у судовому засіданні апеляційного суду прокурор пояснив, що мобільний телефон та ноутбук були оглянуті та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки накладення арешту на належні ОСОБА_8 ноутбук та мобільний телефон не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

В той же час, апеляційний суд у контексті обставин зазначеного кримінального провадження зауважує, що вилучені в ході проведення обшуку картки обстежень, медичних оглядів та книги протоколів засідань ВЛК вочевидь можуть мати ознаки речових доказів та з огляду на складність кримінальне провадження дійсно може вимагати певного часу для проведення необхідного комплексу слідчий дій, відтак, приходить до висновку про те, що наразі накладення арешту на медичну документацію є обґрунтованим.

Насамкінець, апеляційний суд враховує, що особливо актуальним є встановлення та розслідування кримінальних правопорушень за фактами отримання неправомірної вигоди за складення історії хвороби з недостовірними відомостями про діагноз захворювання, що тягне за собою подальше зняття таких осіб з військового обліку у найбільш несприятливий час для держави у час збройної відсічі внаслідок повномасштабного вторгнення рф.

Апеляційний суд також враховує, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються приписами ст. 219 КПК України.

Відповідно до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді від 30.10.2024 скасуванню із постановлення нової ухвали, про часткове задоволення клопотання прокурора по арешт майна.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2024 про арешт майна, перелік якого міститься у мотивувальній частині ухвали яке було вилучено в ході проведення обшуку 18.10.2024 за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, с. Нерубайське, с.т. "Гідробудівельник", буд. 443, у к/п № 0000101 від 07.10.2024 скасувати, в частині накладення арешту на мобільний телефон та ноутбук.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 про арешт мобільного телефону марки Iphone 11 сірого кольору та ноутбуку НР, сірого кольору, вилучених в ході проведення обшуку 18.10.2024 за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, с. Нерубайське, с.т. "Гідробудівельник", буд. 443.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4