Дата документу 24.12.2024
Справа № 334/7237/24
Провадження № 1-кп/334/664/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001167 від 12.06.2024 року у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої. Прокурор зазначає, що продовжувати існувати ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна. У обвинуваченої відсутнє постійне джерело доходу та стійкі соціальні зв`язки, оскільки остання мешкає самостійно з малолітньою дитиною, з батьком якої розлучена, у якої відсутні родичі на території м. Запоріжжя. Обвинувачена може покинути територію України з метою подальшого ігнорування покладених на неї обов`язків та задля уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Обвинувачена, хоча є особою, раніше не судимою та має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштована та обвинувачується у занятті діяльністю пов`язаною із збутом психотропних речовин, від якої отримує незаконний дохід. У зв`язку з цим існує ризик, що не маючи законних джерел доходу, обвинувачена продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Інші більш м`які запобіжні заходи не можуть гарантувати належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував з підстав зазначених у письмових запереченнях на клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник просить звернути увагу, що судом вже досліджена більшість доказів, обвинувачена була незаконно затримана, в її квартирі був проведений незаконний обшук. Прокурором не обґрунтовано наведені ризики. Захисник, вважає, що з часом ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу суттєва зменшилися. Обвинувачена раніше не засуджена, позитивно характеризується за місцем проживання, має сукупний дохід з цивільним чоловіком, який може забезпечити родину. Цивільний чоловік працює та навчається, зобов`язується гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Обвинувачена підтримала свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно обвинуваченої, строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тіжкового злочину пов`язаного з незаконним обігом психотропних засобів. Отже існує висока ймовірність того, що обвинувачена з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй злочину, може вдатися до втечі.

Тяжкість висунутої підозри за інкримінованим злочином поряд із очікуваним покаранням та відсутністю сталих соціальних зв`язків у неї, збільшує ризик втечі та підтверджує продовження існування ризику, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Очікуване покарання, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така обставина у сукупності з іншими збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також, хоча обвинувачена раніше не судима, та поряд з відсутністю у неї офіційного працевлаштування та постійного джерела доходу, необхіднійсть утримувати неповнолітню дочку, свідчить про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, у випадку перебування на свободі, та доводить наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченій злочину, дані про її особу, що ризики та обставини відповідно до ст.ст.177,178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Твердження захисника про наявність цивільного чоловіка, який здатен утримувати її та її дитину, суд вважає необґрунтованим. До письмового заперечення захисником в черговий раз долучено одну й ту саму копію характеристики з місця роботи від 07.08.2024 року з якої вбачається, що ОСОБА_6 з серпня проходить стажування у ТОВ «Альтенатива 2015». Сумнівна довідка про проходження стажування жодним чином не підтверджує, що ОСОБА_6 працевлаштований та взагалі отримує будь який офіційний дохід, а тим більше здатен матеріально забезпечувати обвинувачену та її дочку.

При цьому, сама обвинувачена не працює, законного джерела доходу немає, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину з корисливих мотивів.

Крім того, аргументи захисника зводяться до оцінки наданих у ході розгляду кримінального провадження доказів, оцінку яким суд може надати лише при ухваленні судового рішення.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинуваченої.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченій необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника, та необхідність задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. 331 КПК України,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - по 21 лютого 2025 року включно.

Визначений, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя, розмір застави залишити без змін.

Проголошення повного тексту ухвали 25.12.2024 року 15 год. 00 хв.

Ухала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1