Справа № 467/1880/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка подання начальника Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» ОСОБА_4 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ вироків Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2024 року та Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2022 року відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого:

- вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.12.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі та звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2024 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ вироків Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2024 року та Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2022 року відносно засудженого ОСОБА_5 .

Подання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_5 з 15.05.2023 року відбуває покарання у ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» згідно вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2024 року

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У мотивувальній частині вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2022 року встановлено, що ОСОБА_5 у серпні 2022 року таємно викрав майно, вартістю 436,75 грн., що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У мотивувальній частині вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2024 року встановлено, що ОСОБА_5 27.09.2021 року таємно викрав майно, вартістю 1095,20 грн., що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Посилаючись на п. 13 ст. 537 КПК України, ч. 2, 3 ст. 74 КК України, начальник ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» просив привести вироки Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2024 року та Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2022 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення подання не заперечував просив його задовольнити.

Представник ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Засуджений у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розглядати подання за його відсутності.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши подання та додані до нього матеріали, матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного.

Як видно із матеріалів справи ОСОБА_5 засуджений:

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.12.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі та звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2024 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян для цілей кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня 2021 року був встановлений у розмірі 2270,00 грн. та на 1 січня 2022 року був встановлений у розмірі 2481,00 грн.

Згідно мотивувальної частини вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2022 року встановлено, що ОСОБА_5 в період часу з 01 серпня по 16 серпня 2022 року таємно викрав майно, а саме телевізор вартістю 436, 75 грн., що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У мотивувальній частині вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2024 року встановлено, що ОСОБА_5 27.09.2021 року таємно викрав майно, а саме цигарки загальною вартістю 1095,20 грн., що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Станом на день розгляду даного подання вчинене ОСОБА_5 правопорушення кваліфікуються як дрібне викрадення чужого майна і відноситься до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачена ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

При цьому суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Враховуючи часткову декриміналізацію діянь, вчинених засудженим, введену новим Законом, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Також суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного йому вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України.

Керуючись ст. 5, 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити від покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, призначеного йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 72 КК України та ч.1 ст. 71 КК України з врахуванням вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.12.2021 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити від покарання призначеного йому вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України із врахуванням вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2022 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати засудженим вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.12.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі та звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та таким, що відбув призначене судом покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1