Справа № 333/7340/18
Провадження № 1-в/333/203/24
УХВАЛА

04 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування у строк відбуття покарання строк цілодобового домашнього арешту у порядку ст.72 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_4 , в якому останній просить зарахувати йому у строк покарання строк цілодобового арешту, який до нього застосовувався під час досудового розслідування, а саме: з 20.05.2016 року по 24.07.2018 року.

У судовому засіданні прокурор просив суд задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_4 лише частково, враховуючи вимоги ч.7 ст.72 КК України. Обґрунтовуючи свою позицію ОСОБА_3 зауважив, що до ОСОБА_4 дійсно 20.05.2016 року було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, але у подальшому рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цей цілодобовий домашній арешт був замінений на нічний домашній арешт (тобто не цілодобовий).

Захисник ОСОБА_5 просила задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_4 , враховуючи, що зміни до ст.72 КК України в частині зарахування цілодобового домашнього арешту до строку відбування покарання покращують становище засудженого і можуть бути застосовані судом.

Розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 , вислухавши думки прокурора та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до висновку про його часткове задоволення, враховуючи таке.

Згідно пункту 14 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до положень пункту 4 частини 2 статті 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Враховуючи, що питання зарахування строку цілодобового домашнього арешту у строк покарання не відноситься до питань, зазначених у п.п. 1 - 13-4 частини 1 статті 537 КПК України, тому, на думку суду, клопотання засудженого ОСОБА_4 має розглядатися як питання, передбачене п.14 ч.1 ст.537 КПК України саме судом, який ухвалив вирок, так як його вирішення пов`язується із дослідженням матеріалів кримінального провадження, котрі перебувають у вказаному суді.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2021 року ОСОБА_6 :

- з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.2 ст.289 КК України було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років;

- на підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного вказаним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.06.2018 року і остаточно призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 20.07.2022 року (ухвалою Дніпровського апеляційного суду вказаної дати залишено без змін вирок від 31.08.2021 року).

При цьому, у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення:

- з 09.02.2016 року по 20.05.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.06.2018 року);

- з 24.07.2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

28.03.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року № 3342-IX, яким доповнено статтю 72 КК України абзацом 7: «Домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі».

Згідно вимог ч.2 ст.4 КК України чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ця норма кореспондує з нормою ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Вжиті законодавцем словосполучення «інші кримінально-правові наслідки діяння», а також «поліпшення (чи погіршення) становища особи іншим чином» охоплюють собою всі інші кримінально-правові наслідки діяння, окрім злочинності й караності, та всі можливі аспекти впливу на кримінально-правове становище особи, в якому вона опиняється внаслідок вчинення нею злочину.

«Іншими кримінально-правовими наслідками діяння» можуть визнаватися будь-які передбачені КК України примусові заходи кримінально-правового характеру, здатні змінити (поліпшити чи погіршити) кримінально-правове становище особи.

Перелік таких наслідків та аспектів кримінально-правового становища особи не є вичерпним і охоплює, зокрема, зарахування строку цілодобового домашнього арешту у строк покарання. На необхідність такого широкого тлумачення вказують вжиті законодавцем слова «інші», «іншим чином» у ст. 4, 5 КК України.

Положення ч.7 ст.72 КК України щодо правил зарахування цілодобового домашнього арешту до строку позбавлення волі є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні ч.2 ст.4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут зарахування цілодобового домашнього арешту у строк покарання впливає на кримінально-правове становище особи (покращує його).

Таким чином, не зважаючи на те, що Закон України № 3342-IX набрав чинності вже після винесення вироку відносно ОСОБА_4 , суд вважає за можливе застосувати його норми, що покращують становище засудженого, а саме: зменшення строку відбуття покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 03.06.2016 року на стадії досудового розслідування по кримінальному провадженню №0002008 ухвалою Апеляційного суду Запорізької області змінено запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт до 09.06.2016 року.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.06.2016 року термін запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 продовжено до 03.08.2016 року.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.07.2016 року термін запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 продовжено до 26.09.2016 року включно із забороною покидати місце мешкання у період часу з 20-00 год. по 08-00 год.

У подальшому, ухвалами вказаного суду зазначений запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , а саме: домашній арешт з певним період перебування за місцем мешкання продовжувався.

Таким чином, встановлено, що до засудженого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування і під час судового розгляду кримінального провадження, вирок по якому був врахований судом у вироку від 31.08.2021 року застосовувався запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у період з 03.06.2016 року по 26.07.2016 року (включно).

Отже, вказаний період необхідно зарахувати у строк покарання ОСОБА_6 за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2021 року, виходячи із співвідношення, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, тому клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4,5, ч.7 ст.72 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року, ст. ст. 372, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування у строк відбуття покарання строк цілодобового домашнього арешту у порядку ст.72 КК України задовольнити частково.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 3342-IX від 23.08.2023 року) зарахувати засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2021 року строк цілодобового домашнього арешту з 03.06.2016 року по 26.07.2016 року включно, виходячи із співвідношення, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії ухвали направити прокурору, а також до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для відома і вручення засудженому.

Повний текст ухвали складено 09.12.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1