Номер провадження 11-сс/816/82/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - рішення прокурора про закриття кримінального провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 21 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0001172,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 грудня 2024 року, у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо скасування постанов прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 21 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001172 від 18 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, було відмовлено.

Своє рішення суд вмотивував тим, що з урахуванням конкретних обставин справи, органами досудового розслідування проведено достатній обсяг слідчих та процесуальних дій, у порядку визначеному КПК України, здобуто достатньо доказів, яким надана належна правова оцінка та прийняте відповідне процесуальне рішення, яке відповідає критеріям законності, вмотивованості та обґрунтованості, а доводи ОСОБА_7 стосовного того, що прокурором не виконано вимог ст.ст.9,25,38,55,91,93,94,223 КПК України, свого підтвердження не знайшли.

Не погодившись з таким судовим рішенням, заявник ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні його скарги, скасувати, як незаконну.

Апелянт вказує, що незаконному судовому розгляду передувало незаконне досудове розслідування, яке здійснено на порушення ч.1 ст. 216 КПК України слідчими Національної поліції, а не Державним бюро розслідувань відповідності до п.1 ч.5 ст. 216 КПК України, оскільки метою у цьому кримінальному провадженні було притягнення до кримінальні відповідальності, трьох завідомо, невинних працівників правоохоронних органів в тому числі і його ОСОБА_7 , бувшим слідчим прокуратури Сумської області ОСОБА_8 . При цьому, процесуальним керівником - прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_9 16 січня 2020 року було прийнято постанову про визначення територіальної підслідності за Державним бюро розслідувань, а вже 23 січня 2020 року заступником прокурора Сумської області ОСОБА_10 прийнято незаконну постанову про скасування постанови про визначення підслідності, який, фактично, до кримінального провадження не мав жодного відношення та діяв, у такий спосіб, всупереч ч. 6 ст. 36 КПК України. Вказане слугувало наслідком незаконного досудового розслідування, фальсифікації складання обвинувального акту поза межами строку досудового розслідування встановлених ст. 219 КПК України, проведення незаконного підготовчого судового засідання в даному кримінальному провадженні та свідчить про наявність в таких діях прокурора ОСОБА_10 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ст.366 КК України.

При цьому, як зазначає апелянт, слідчим суддею залишено поза увагою те, що прокурором прийнято оскаржуване рішення відносно невизначених осіб, без вказівки конкретної особи, відносно якої закрите кримінальне провадження, не зазначено, яка складова складу кримінального правопорушення відсутня в діянні що є очевидним порушенням та недотриманням прокурором вимог ст.ст.9, 25, 38, 55,91,93,94,223 КПК України.

Апелянт вказує, що він є потерпілим у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому заподіяно моральну шкоду, однак, він не зміг скористатися свої правами потерпілого, передбаченими ст. 56 КПК України, у зв`язку з безпідставним закриттям кримінального провадження, без вчинення усіх процесуальних дій, здійснення усіх слідчих (розшукових) дій та ухвалення відповідних процесуальних рішень, необхідних для всебічного, повного і неупередженого досудового розслідування, перевірки усіх реального можливих версій вчинення кримінального правопорушення та встановлення істини у кримінальному провадженні.

Крім того, апелянт посилається і на те, що оскаржуване рішення постановлено незаконним складом суду слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми, що не є судом, встановленим законом, в розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, оскільки вказаний суд не був утворений у відповідності до конституційної норми права, передбаченої п.23 ст.106 Конституції України (в редакції 1996 року). При цьому, його скаргу розглянуто відведеним слідчим суддею, яка, на власний, розсуд, витлумачила його заяву про відвід як зловживання правом, при тому, що обґрунтовував він відвід незаконними діями слідчого судді, які суперечать вимогам ст.25,26,214 КПК України.

Також, апелянт вказує на помилковість висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, з огляду, зокрема на те, що прокурором не вчинено перевірку його ( ОСОБА_7 ) показань та ОСОБА_10 , що додатково вказує на не всебічність та неповноту досудового розслідування, свідчить про невідповідність суду, викладених у судовому рішенні фактичних обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду заявник ОСОБА_7 був повідомлений належним чином і звернувся до суду з клопотанням про здійснення судового засідання за його участі у режимі відеоконференції через Подільський районний суд м. Києва, яке було задоволено.

Однак, у визначений день та час, тобто, о 13 год. 45 хв. 13 січня 2025 року, заявник ОСОБА_7 до Подільського районного суду м. Києва для участі у режимі відеоконференції з Сумським апеляційним судом не з`явився, причини такої неявки не повідомив і клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату не надсилав.

Враховуючи вищезазначені обставини, думку присутнього у судовому засіданні прокурора, який вважав за можливе провести судове засідання без участі заявника ОСОБА_7 , з метою дотримання розумних строків розгляду вказаного кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про можливість здійснення апеляційного розгляду у відсутність заявника ОСОБА_7 , що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення слідчого судді та доводів апеляційної скарги, прокурора, який вважав судове рішенні законним та обґрунтованим та просив залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи , суспільства та держави від кримінальних правопорушень , охорона прав , свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження , а також забезпечення швидкого , повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим , щоб кожний , хто вчинив кримінальне правопорушення , був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини , жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений , жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положенням ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів даного провадження вбачається, що заявник ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив скасувати, як незаконну та необґрунтовану, постанову прокурора про закриття кримінального провадження №0001172, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України від 21 жовтня 2024 року, з посиланням на те, що прокурором не виконано вимог ст.ст.9,25,38,55,91,93,94,223 КПК України, прийняте рішення не містить належних мотивів для закриття кримінального провадження і взагалі прокурор не мав права закривати кримінальне провадження без вчинення всіх процесуальних та слідчих дій.

При розгляді даної скарги, слідчим суддею було встановлено, що четвертим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 18 липня 2023 року за №0001172, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Підставою початку досудового розслідування стала ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року, якою було зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 , в якій останній посилався на те, що першим заступником прокурора Сумської області ОСОБА_10 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України, а саме, 23 січня 2020 року прийнято незаконну постанову про скасування законної постанови від 16 січня 2020 року прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_11 щодо визначення підслідності кримінального провадження №0000390 від 08 грудня 2012 року за обвинуваченням його ( ОСОБА_7 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України, за ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві.

У вказаному кримінальному провадженні №0001172, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, за результатом досудового розслідування, прокурором 21 жовтня 2024 року прийнято рішення про його закриття, за відсутності складу вказаного кримінального правопорушення.

При цьому, як встановив слідчий суддя, під час досудового розслідування було допитано як заявника ОСОБА_7 , так і ОСОБА_10 , досліджено матеріали кримінального провадження №0000390, які мали відповідне доказове значення, в тому числі, і наказ, яким визначено повноваження ОСОБА_10 , як першого заступника прокурора області та встановлено, що прийнята ним постанова від 23 січня 2020 року, відповідає вимогам ч.6 ст.36, ст.110 КПК України і останній, займаючи вказану посаду, був наділений повноваженнями щодо скасування незаконних та необґрунтованих постанов прокурорів нижчого рівня.

Зазначені обставини стали підставою для прийняття прокурором 21 жовтня 2024 року рішення про закриття даного кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за яким здійснювалось досудове розслідування.

Відмовляючи заявнику у задоволенні поданої скарги, слідчий суддя виходив з того, що обставин невиконання прокурором вимог ст.ст.9,25,38,55,91,93,94,223 КПК України, не встановлено, що розслідування було проведено повно та об`єктивно, вчинено необхідні слідчі дії та здобуто докази, які мали суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні №0001172, а рішення про його закриття є обґрунтованим та відповідає вимогам КПК України.

Такі висновки слідчого судді відповідають фактичним обставинам і, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку прокурор прийняв рішення, всебічно оцінивши зібрані докази та здійснивши у вказаному кримінального провадженні всі необхідні процесуальні та слідчі дії, направлені на забезпечення виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та спрямовані на дотримання принципу законності, вставленого ст. 9 КПК України.

При цьому, доводи апеляційної скарги правильність висновків слідчого про закриття кримінального провадження та висновків слідчого судді не спростовують, оскільки наявними в матеріалах кримінального провадження доказами підтверджується той факт, що прокурором були застосовані всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, а сама по собі незгодна заявника з результатами, які отримані внаслідок проведення таких заходів та дій, не свідчить про те, що розслідування було проведено неповно, не всебічно та упередженого.

Апелянтом не наведено обставин, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого прокурором рішення, і таких обставин колегією суддів під час апеляційного розгляду, встановлено не було, як і не було встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили слідчому судді прийняти законне та обґрунтоване рішення за результатом розгляду поданої ОСОБА_7 скарги.

Крім того, колегія суддів зауважує, що доводи апелянта про те, що оскаржуване рішення постановлено незаконним складом суду слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми, що не є судом, встановленим законом, то вони є взагалі надуманими та безпідставними, з огляду на відсутність доказів на підтвердження того, що вказаний суд, як орган судової влади, здійснює свою діяльність у порушення Конституції України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Також, колегія суддів зауважує, що вважати, що скарга ОСОБА_7 була розглянута відведеним суддею, на що останній посилається в апеляційній скарзі, підстави відсутні, з врахуванням того, що за результатом розгляду його заяви про відвід слідчому судді, було прийнято рішення про відмову у її задоволенні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 грудня 2024 року, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо скасування постанови прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 21 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001172 від 18 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4