КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/5443/23 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/699/2025 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 01 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, неодруженого, з середньо освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України та зобов`язано: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Ухвалою суду від 22.05.2023 року виправлено описку по тексту мотивувальної частини вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 01 травня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та зазначено: вважати правильним інкриміноване йому кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: «незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту», замість невірного «незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту».

Згідно вироку ОСОБА_7 , 13.04.2023 року приблизно о 14:00, перебуваючи поблизу будинку №24А по вул. Червоноткацька в м. Києві, де на землі біля дерева знайшов блістер з таблеткою округлої форми білого кольору, яку він підняв та помістив його до кишені куртки, з метою подальшого власного вживання без мети збуту, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання таблетки білого кольору, що містить в собі наркотичний засіб обіг якого обмежено - медатод (фенадон).

Того ж дня, тобто 13.04.2023 року приблизно о 14:30, за адресою: м. Київ, бульвар Верховної Ради, 25-А, працівниками поліції Дніпровського УП ГУНП було зупинено ОСОБА_7 , в присутності двох понятих було проведено огляд місця події, в ході якого ОСОБА_7 , добровільно дістав з кишені куртки та видав працівникам поліції блістер з однією таблеткою округлої форми білого кольору, що містить в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - медатон (фенадон) масою 0,022 г. Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-23/19492-НЗПРАП від 18.04.2023 року: надана на дослідження одна таблетка білого кольору містить наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в таблетці становить 0,022 г. Метадон (фенадон), згідно зі Списком № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в Таблиці ІІ « Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме 0,02 грам.

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури, не погоджуючись із вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого. Вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, змінити вирок в частині правової кваліфікації. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. У решті вирок суду залишити без змін.

При можливості застосування положень ст.75 КК України, на думку прокурора, суд належно не врахував вимоги ст. 65 КК України та відомості щодо підвищеної суспільної небезпеки особи обвинуваченого, який вже раніше був засуджений за вчинення аналогічного кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, а саме за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки із застосуванням положень ст.75 КК України (вирок Дніпровського районного суду від 22.06.2020 року). Нове кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив 13.04.2023 року, тобто через незначний проміжок часу після засудження попереднім вироком суду та закінчення встановленого іспитового строку.

Застосовуючи положення ст. 75 КК України суд першої інстанції в обґрунтування послався на обставини, які навпаки свідчать про неможливість застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Водночас визнання вини та щире каяття були підставами для визначення покарання в мінімальному розмірі, передбаченого санкцією ч.1 ст.309 КК України. Повторне врахування цих обставин при застосуванні ст. 75 КК України є неприпустимим.

Крім того, прокурор зазначає, що у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, тому суд дійшов помилкового висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Звертає увагу, що суд неправильно зазначив в мотивувальній частині вироку про те, що обвинувачений вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, хоча мав вказати про незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав наведені у скарзі апеляційні вимоги, пояснення захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, розглянуто у спрощеному провадженні відповідно до ст.ст. 381, 382 КПК України. Викладаючи фактичні обставини, суд встановив, що ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав саме наркотичний засіб.

Окрім того, ухвалою суду від 22.05.2023 року виправлено описку по тексту мотивувальної частини вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 01 травня 2023 року щодо правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, а саме за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту. Зазначена ухвала суду не була оскаржена в апеляційному порядку.

Враховуючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про необхідність змінити вирок в частині правової кваліфікації діяння у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вид і розмір покарання, призначеного обвинуваченому судом першої інстанції за ч. 1 ст. 309 КК України прокурором не оспорюється і з таким рішенням суду першої інстанції погоджується й колегія суддів. Разом з тим, на переконання сторони обвинувачення судом першої інстанції безпідставно звільнено обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком. Апеляційний суд, враховуючи дані, що характеризують обвинуваченого, вважає доводи прокурора вмотивованими.

Так, суд першої інстанції послався на положення статей 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин. Зокрема врахував те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, не одружений, на утриманні осіб не має, не працює, інвалідом не являється, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, те, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд вважав за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у виді обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, як обґрунтовано вказує прокурор судом не враховано того, що раніше ОСОБА_7 вже притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, зокрема вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.04.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Зазначене свідчить про те, що належних висновків обвинувачений не зробив та після зняття з обліку у зв*язку з закінченням іспитового строку, продовжив злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин. Так, після відбуття покарання Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року за ч. 2 ст. 309 КК України через короткий проміжок часу вчинив нове кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Будучи особою працездатного віку ОСОБА_7 даних щодо працевлаштування не долучив.

При цьому, апеляційний суд вважає, що матеріали кримінального провадження не містять обґрунтованих даних, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття реальної міри покарання за наведених обставин, у зв`язку із чим застосування статей 75, 76 КК України судом є невмотивованим та безпідставним в даному випадку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413, 420 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 01 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду залишити без змін. Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4