Справа №587/3273/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1337/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 17.07.2024, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біловоди, Сумського району, Сумської області, українця, громадянина України, непрацюючого, із середньою технічною освітою, одруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в якій він просив вирок Сумського районного суду Сумської області від 17.07.2024, змінити та звільнити ОСОБА_8 від призначеного судом покарання з випробувавнням на підставі ст. 75 КК України.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня його прибуття та постановки на облік у виправний центр за місцем відбування покарання.

Долю речового доказу вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник просив врахувати, що обставин які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено та те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, характеризується в цілому позитивно, він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, займається суспільно корисною діяльністю та утримує двох неповнолітніх дітей.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 20.06.2023 вранці, приблизно о 07:00 год., ОСОБА_8 прийшов до місця проживання своєї дружини ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 . Під час зустрічі між подружжям виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_8 умисно схопив потерпілу правою рукою за волосся, а кулаком лівої руки наніс один удар в область живота. Далі, тримаючи правою рукою за волосся, потягнув потерпілу у сусідню кімнату та вдарив її лобною ділянкою голови об край дверного коробу. Після цього ОСОБА_9 кинув потерпілу на підлогу і став наносити їй удари по ногам і спині лівою та правою ногами. Продовжуючи вчиняти протиправні дії, ОСОБА_8 взяв у праву руку кочергу та почав наносити удари потерпілій вказаним предметом по лівій руці та по спині. Коли потерпіла встала з ліжка, до кімнати повернувся ОСОБА_8 і кулаком правої руки вдарив потерпілу двічі в область голови.

Від вказаних ударів потерпіла втратила свідомість. Коли ОСОБА_9 прийшла до тями, ОСОБА_8 схопив потерпілу правою рукою за одяг ззаду в області шиї, затягнув до кімнати, кинув на ліжко, взяв металеву кочергу, яка стояла у кімнаті біля груби, та, тримаючи кочергу у правій руці, наніс вказаним предметом ще декілька ударів по правій та лівій ногах потерпілої, після чого ОСОБА_9 відчула сильний біль у правій нозі.

В результаті умисних дій ОСОБА_8 заподіяв

ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді рани лобної ділянки, що відповідно до висновку експерта від 30.08.2023 № 774 кваліфікується як легке тілесне ушкодження та уламкового перелому дистальної третини великогомілкової кістки правої ноги із незначним зміщенням уламків, що, кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Як слідує з матеріалів справи про дату, час і місце апеляційного розгляду скарги захисника ОСОБА_7 учасники повідомлялись, однак до Сумського апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, причин неявки не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату не заявив.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , яку той демонстрував в суді першої інстанції (4 примусових приводи до суду (а.с. 33, 46, 64, 78), а також те, що апелянтом в даному провадженні виступає захисник ОСОБА_7 , який питання про погіршення становища обвинуваченого не ставить, а також з метою дотримання розумних строків апеляційного розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , однак за участі його захисника ОСОБА_7 , що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України.

Тому, заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав, просив вирок суду першої інстанції, змінити та звільнити ОСОБА_8 від призначеного судом покарання з випробувавнням на підставі ст. 75 КК України, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення вимог скарги захисника заперечила, просила вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної сарги захисника колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 122 КК України в апеляційні скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.ст. 394, 404 КПК апеляційним судом не переглядаються.

Натомість захисник ОСОБА_7 просив вирок суду першої інстанції змінити та звільнити ОСОБА_8 від призначеного судом покарання з випробувавнням на підставі ст. 75 КК України.

З огляду на вказане колегія суддів вирок суду першої інстанції переглядає в межах заявлених апелянтом вимог, в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання та можливості його звільнення від відбування такого покарання з випробуванням.

Так, відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема судом враховано те, що ОСОБА_8 на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким кримінальним правопорушенням, вчинене відносно своєї дружини. Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання судом не встановлено, оскільки щирого каяття в діях обвинуваченого суд не вбачав. Обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції також не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді обмеження волі, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі захисник просив врахувати, що обставин які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено та те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, характеризується в цілому позитивно, він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, займається суспільно корисною діяльністю та утримує двох неповнолітніх дітей.

Водночас, вивчивши матеріли кримінального провадження в сукупності із заявленими стороною захисту доводами колегія суддів вважає їх не достатніми для задоволення вимог поданої захисником скарги.

Так, санкція ч. 1 ст. 122 КК України для винної особи передбачає такі види покарань як: виправні роботи на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 17.07.2024 ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України призначено покарання у виді 3 років обмеження волі, тобто посереднє за сакцією вказаної частини статті КК України.

Водночас, вирішуючи питання застосування ст. 75 КК України, колегія суддів звертає увагу на те, що хоч обвинувачений ОСОБА_8 і є раніше не судимою особою, однак в силу ст. 89 КК України, хоч і одружений, однак злочин вчинив відносно своєї ж дружини ОСОБА_9 , відомотей про те, що обвинувачений працює та утримує дітей, матеріали справи не містять.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для зміни вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 17.07.2024, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4