Провадження № 1-кс/127/4296/25
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання ОСОБА_6 , який представляє інтереси ОСОБА_5 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2025 (справа № 127/7736/25), в рамках кримінального провадження № 0000483 внесеного до ЄРДР 10.03.2025, за фіксації судового розгляду технічними засобами,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_6 , який представляє інтереси ОСОБА_5 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2025 (справа № 127/7736/25), в рамках кримінального провадження № 0000483 внесеного до ЄРДР 10.03.2025, накладений серед іншого на транспортний засіб марки «Toyota RAV-4», р/н НОМЕР_1 , Vin: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .

Представник заявника подане клопотання мотивував тим, що у арешті майна відпала необхідність, транспортний засіб необхідний для повсякденних потреб власника, яка повністю визнає вину у кримінальному правопорушенні, також транспортний засіб від тривалого простою псується, по справі проведено усі необхідні експертизи та слідчі дії, які стосувалися транспортного засобу, тому просив слідчого суддю скасувати арешт майна, а транспортний засіб повернути власнику.

Представник власника майна та власник майна в судовому засіданні клопотання підтримали за обставин викладених у ньому.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечили проти клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно з частиною 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб марки «Toyota RAV-4», р/н НОМЕР_1 , Vin: НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 та був вилучений під час огляду, в рамках кримінального провадження № 0000483 внесеного до ЄРДР 10.03.2025.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів встановлено, що транспортний засіб, знаходиться на арешт майданчику досить тривалий час та досудовим розслідуванням проведено усі необхідні слідчі дії та експертизи.

Крім того, варто відмітити, що досудове розслідування кримінального провадження провадиться досить довго, по справі проведено всі необхідні експертизи та необхідні слідчі дії.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Вищенаведене свідчить, що у забороні розпоряджатися вищевказаним транспортним засобом на даний час відпала потреба.

Разом із тим, слідчий суддя вважає, що клопотання заявника в частині скасування арешту накладеного на транспортний засіб є необґрунтованим та не доведеним, оскільки вказаний транспортний засіб є речовими доказами по кримінальному провадженню, досудове розслідування кримінального провадження триває, а тому в цій частині клопотання є передчасним та задоволенню не підлягає.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а також те, що транспортний засіб може бути переданий власнику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна та повернення транспортного засобу підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_6 , який представляє інтереси ОСОБА_5 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2025 (справа № 127/7736/25), в рамках кримінального провадження № 0000483 внесеного до ЄРДР 10.03.2025 задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження № 0000483 внесеного до ЄРДР 10.03.2025, негайно та безоплатно повернути на зберігання власнику, тобто ОСОБА_5 , під розписку, транспортний засіб марки «Toyota RAV-4», р/н НОМЕР_1 , Vin: НОМЕР_2 , заборонивши відчуження даного транспортного засобу до закінчення кримінального провадження і вирішення справи по суті.

Зобов`язати ОСОБА_5 на першу вимогу експерта, слідчого, прокурора, суду надавати транспортний засіб для проведення слідчих дій, в тому числі і проведення експертиз.

В іншій частині клопотання щодо скасування арешту з майна відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_7