Справа №487/2938/22
Провадження №1-кп/487/270/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави, -

за участю:

зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_6 ,

зі сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КПК України.

19.11.2024 і 20.11.2024 захисник ОСОБА_5 подав до суду клопотання про зменшення розміру застави до 40 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99240 грн., із поверненням частини внесеної суми застави заставодавцю ОСОБА_8 . Посилаючись на те, що ОСОБА_4 слідчим суддею 04.07.2022 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави 198480 грн., з покладення обов`язків до 26.08.2022, передбчанних ч.5 ст. 194 КПК України. 05.07.2022 була внесена застава та ОСОБА_4 була звільнена з-під варти. На теперішній час в даному кримінальному провадженні досліджені всі письмові докази та допитані свідки сторони обвинувачення, з яких вбачається, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 369 КК України є не обґрунтованою, оскільки т.в.о. начальника СД Миколаївського РУП ОСОБА_9 були надані функції організаційного характеру та не уповноважено здійснювати дізнання та приймати рішення про закриття кримінального провадження, тому правова кваліфікація дій обвинуваченої за ч.3 ст. 369 КК України є помилковою, а підозра не обґрунтованою. Крім того, відсутні ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу. Обвинувачена з 26.08.2022 про теперішній час належним чином виконує процесуальний обов`язок, передбачений ч. 7 ст. 42 КПК України, прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду. ОСОБА_4 було обрано максимальний розмір застави, без врахування її матеріального та сімейного стану та інших даних про особу. Так, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувалась, проживає разом з ОСОБА_8 як чоловік та дружина, має двох малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем проживання, проживає у власному будинку, отже має місці соціальні зв`язки за місцем її постійного проживання, в кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено, потерпілі відсутні. Вважає, що розмір застави 99240 грн. буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою її процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 її захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , клопотання підтримали та просили про його задоволення.

Крім цього, ОСОБА_5 уточнив клопотання в частині повернення застави саме заставодавцю ОСОБА_12 .

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив в його задоволенні відмовити посилаючись на те, що ще не допитані свідки захисту, ОСОБА_4 є громадянкою РФ, не працює, тому отримавши частину застави може переховуватися від суду, а раніше визначений розмір застави зможе запобігати процесуальним ризикам.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього докази суд дійшов наступного висновку:

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.07.2022 до підозрюваної ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 369 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначення застави у розмірі 198480 грн. та покладені процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Визначений розмір застави 05.07.2022 був внесений за підозрювану ОСОБА_4 заставодавцем ОСОБА_12 відповідно до квитанції від 05.07.2022.

Отже з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави, згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України, вона вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Частиною першою статті 201 КПК України визначено, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, мають право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відносяться верховенство права і законність (ч. 1 ст. 7 КПК України).

Клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, стаття 201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Такі ж підстави можуть бути враховані судом в конкретній справі при вирішенні питання про зменшення розміру застави, який було визначено раніше за судовим рішенням.

Суд зазначає, що обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді застави, може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, та у зв`язку з виникненням інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення або скасування, оскільки строк дії цього запобіжного заходу в ухвалах суду не зазначено, а тривалість в часі запобіжного заходу без врахування обставин справи в конкретному випадку може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

У своєму клопотанні та поясненнях, наданих в судовому засіданні, захисник обвинуваченої, яке підтримала обвинувачена, ставлять питання про зміну застосованого запобіжного заходу у вигляді застави шляхом її зменшення до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99240 грн.

Підставами своїх вимог обвинувачений зазначають: перебування ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах, наявності двох малолітніх дітей, значний сплив часу, у зв`язку з чим визначені судом ризики перестали існувати, необґрунтованість підозри, належну процесуальну поведінку обвинуваченої, належність у власності житлового будинку та позитивну характеристику з місця проживання.

Відповідно ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Суд зазначає, що внесення застави за ухвалою суду було правом ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , яке не обумовлювалось ні строком дії застави, ні обов`язком держави повернути її на першу вимогу заставодавця. Її внесення не було б можливим без взаємної згоди підозрюваної та заставодавця, який висловив своє добровільне волевиявлення на її внесення, надав свої власні кошти та зобов`язався нести матеріальну відповідальність за дії особи, за яку така застава вноситься, усвідомлюючи існування високого ризику її неповернення (можливого звернення в дохід держави).

Крім того, кошти, внесені в якості застави, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України, про які захисником обвинуваченої у клопотанні зазначено не було.

Посилання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 на сумлінне дотримання покладених на неї обов`язків, що може свідчити про значний рівень зменшення ризиків, на переконання суду, не є тією беззаперечною обставиною, яка може свідчити про зменшення ризиків. Їх виконання є обов`язковим для особи, щодо якої вони застосовані. Положення КПК України передбачають, що у випадку невиконання покладених на обвинуваченого обов`язків, запобіжний захід може бути змінений на більш суворий. Тому зазначені доводи, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.

При цьому, обвинуваченої та її захисником не надано жодного доказу на підтвердження зміни складу її родини чи утриманців, або майновий стан, або інші обставини, які мають суттєве значення.

Крім того, під час обрання ОСОБА_13 запобіжного заходу та визначення розміру застави слідчим суддею були враховані її сімейний стан, наявність дітей та матеріальне становище.

Додаткових відомостей, які в своїй сукупності могли б бути підтвердженням надмірності визначеної суми застави суду не надано.

Суд також враховує те, що на час розгляду клопотання про зменшення розміру застави проводиться судовий розгляд на підставі обвинувального акта в межах пред`явленого обвинувачення та суд на даній стадії розгляду справи не надає оцінки наявності або відсутності складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України, але вважає, що продовжує існувати ризик переховування обвинуваченої від правосуддя, хоча він істотно зменшився з плином часу. Проте, все ж таки наявність даного ризику, дії до яких обвинувачена може вдатись, висунення обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину та тяжкість покарання, що загрожує, враховуючи воєнний стан оголошений на території України, у зв`язку з військовою агресією РФ та те, що обвинувачена є громадянкою РФ, у своїй сукупності вказують на необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Таким чином, з огляду на наявні матеріали, суд вважає, що застосований до обвинуваченої запобіжний захід (застава) у визначеному розмірі є достатньою та необхідною мірою, яка гарантує виконання нею обов`язків, не є непомірною для неї(застава вже в будь-якому випадку внесена) та не вступає в суперечність з гарантією, передбаченою п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покликана забезпечити явку обвинуваченої у судове засідання.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про зменшення розмірузастави слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 182, 201 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1