Провадження №1-кп/205/483/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.тимовське сахалінської області російської федерації, громадянина України, не одруженого, раніше не засудженого, освіта середня-спеціальна, працюючого слюсарем-сантехніком ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім.Бабушкіна», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.263 ч.1, 296 ч.4 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 20 години 19 вересня 2024 року, рухаючись по пр.Свободи, в м.Дніпро, побачив осколкову оборонну гранату «Ф-1», з маркуванням на запалі, після чого у нього виник злочинний умисел на придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному вище місці, взяв своєю рукою ручну осколкову оборонну гранату Ф-1 з маркуванням на запалі, виконаним фарбою чорного кольору та шляхом таврування у вигляді «2 2-79 УЗРГМ-2 УЗЧП» на зовнішній стороні та «386-40-80» - на внутрішній стороні, таким чином незаконно придбав та став носити при собі без передбаченого законом дозволу бойовий припас.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_7 , 19 вересня 2024 року, близько 20 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел на хуліганство. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному вище місці, усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці та той факт, що на території України діє воєнний стан, діючи безпричинно, із хуліганських мотивів, грубо порушуючи суспільні відносини та громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими суспільством моральними засадами, тримаючи в правій руці предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: ручну осколкову оборонну гранату Ф-1 із запалом ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ, чорного кольору, без попередження, витягнув із запалу захисну чеку, чим привів гранату у бойову готовність та кинув її в бік автомобілів «Audi А8», р/н НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_5 та «Nissan Primera», р/н НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , в наслідок чого автомобілі отримали пошкодження, а потерпілому ОСОБА_6 завдана майнова шкода на суму 98 057,02 грн.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу та за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

28 січня 2025 року, між прокурором Західної окружної прокуратури - ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001262, а також ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. Згідно вказаної угоди, сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинені злочини, а саме: за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч.1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.296 ч.4, 263 ч.1 КК України визнає повністю; цілком розуміє права визначені п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 , підтримав позицію обвинуваченого і просив суд затвердити укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 угоду про визнання винуватості.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не заперечували проти укладення угоди та в судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували щодо затвердження судом угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст.469 КПК України, за ініціативою прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Згідно з ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, які супроводжувалися особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у придбанні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України. Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкцій ч.4 ст.296 КК України та ч.1 ст.263 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 узгоджену сторонами міру покарання.

Вирішуючи питання щодо заявлених цивільних позовів: потерпілим ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 98 057,02 грн.; потерпілим ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 69 360,01 грн., суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_7 було пошкоджене майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме: «Nissan Primera», р/н НОМЕР_2 , на суму 98 057,02 грн., а також майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме: автомобіль «Audi А8», р/н НОМЕР_1 , на суму 69 360,01 грн., що підтверджено належними доказами. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в частині відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 1591,80 грн. та 6367,20 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 472, 474-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 січня 2025 року між прокурором Західної окружної прокуратури м.Дніпро та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001262 від 19 вересня 2024 року.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.263 ч.1, 296 ч.4 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28 січня 2025 року покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;

- за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_7 - скасувати.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - звільнити з-під варти негайно, в залі суду.

Позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_7 , в рахунок відшкодування майнової шкоди, на користь:

- ОСОБА_6 - 98 057 гривень 02 копійки;

- ОСОБА_5 - 69 360 гривень 01 копійку.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта при проведенні:

-судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/104-24/39298-ВТХ від 29 жовтня 2024 року в розмірі 1591 гривні 80 копійок;

-судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-24/44162-АВ від 06 листопада 2024 року в розмірі 6 367 гривень 20 копійок.

Речові докази по справі:

-спеціальний пакет №3646268, із вмістом; паперовий конверт зі зразками букальних епітелій ОСОБА_7 , паперовий конверт зі змивом на марлевий тампон з поверхні металевої скоби №386-40-80, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим та прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1