СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/4516/25
пр. № 1-кп/759/1030/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000740 від 25.02.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

сторони та інші учасники: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався.

Указом Президента України №69-2022 від 24.02.2022 оголошено загальну мобілізацію та призов на військову службу у Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до статті 35 Конституції України ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну службу законом не встановлена.

ОСОБА_3 17.07.2024 пройшов військово-лікарську комісію та рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний придатним до військової служби. Відстрочок від призову по загальній мобілізації, згідно з положеннями чинного законодавства України не має.

17.07.2024 ОСОБА_3 у зв`язку з оголошенням Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022 загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України був взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17.07.2024 о 14 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України №69-2022 від 24.02.2022, отримав бойову повістку про прибуття 17.07.2024 до пункту відправки в команду № НОМЕР_1 НЦ, відповідно до Указу Президента України №65-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України».

17.07.2024 о 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, на підставі бойової повістки, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69-2022 від 24.02.2022, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою АДРЕСА_2 , чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та показав, що відомості, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Пояснив, що 17.07.2024 працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 видали йому повістку для походження ВЛК. Того ж дня він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 на пройшов медичну комісію, за результатами якої визнаний придатним до військової служби. Того ж дня йому видали бойову повістку, яку він отримувати відмовився та написав відмову через релігійні переконання (перша причина, яка спала йому на думку). Розуміє, що це не є поважною причиною для того, щоб не служити. Стверджує, що готовий понести покарання, однак йти воювати не готовий. У вчиненому не розкаюється, вважає, що вчинив правильно.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, отже відсутні сумніви в його осудності, не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які здійснено посягання, суспільну небезпеку та характер вчиненого протиправного посягання, особу винного, його ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, йому слід призначити покарання в межах санкції ст. 336 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Суд не знаходить підстав та можливостей для застосування у даному випадку статей 69, 75 КК України.

Така позиція суду щодо призначення покарання обвинуваченому узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у даній категорії справ, та викладеними у його рішеннях (від 30.04.2024 у справі №669/398/23, від 22.10.2024 у справі № 629/2438/23), де зазначено таке.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України захист незалежності та територіальної цілісності держави набув особливого значення для кожного громадянина та має забезпечуватися всіма можливими засобами. Наслідки ухилення осіб від військової служби в цих умовах через призначене їм покарання мають досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. В іншому випадку звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням сформує негативну думку інших військовослужбовців щодо своєї діяльності, матиме вплив на їх бойовий дух та мотивацію, а також жодним чином не сприятиме дотриманню мети та принципів призначення покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_3 необхідно залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили обов`язки, передбачені

п. 1-3 ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за викликом до суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатись за межі Київської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1