Справа № 481/406/25
Провадж.№ 1-кп/481/63/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області, клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_10 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000054 від 07.02.2024 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 за ч.3 ст.307 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2025 року обвинувальний акт переданий на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 17.03.2025 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання на 14:30 год 20.03.2025 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п. 1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України (можливість переховуватись від суду, можливість незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується), які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Прокурор, як на обставини наявності вказаних ризиків посилається на те, щообвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , які в ході досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні надали викривальні покази щодо ОСОБА_5 та на теперішній час не допитані у судовому засіданні, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може незаконно впливати на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , як особисто, так і через третіх осіб, з метою схиляння останніх до дачі неправдивих свідчень, які його виправдовуватимуть.

Також, в ході досудового розслідування встановлено та допитано як свідків осіб, які надали викривальні покази щодо ОСОБА_5 , у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, як особисто, так і через третіх осіб, з метою схиляння останніх до дачі неправдивих свідчень, які його виправдовуватимуть, і які у подальшому підлягають допиту у судовому засіданні.

Перебуваючи в місцях, не пов`язаних з триманням під вартою, обвинувачений ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом психотропних речовин, про що свідчить багатоепізодність вчинення останнім кримінальних правопорушень, пов`язаних із збутом психотропних речовин, вчинених у складі організованої групи.

Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 підтримує зв`язки та спілкується з особами, що ведуть антисоціальний образ життя, займаються незаконною діяльністю, пов`язаною із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин. Знаходячись на волі, при наявній можливості припинити вчиняти вище вказані кримінальні правопорушення, обвинувачений ОСОБА_5 добровільно свою злочинну діяльність не зупинив, а припинив свої дії лише через обставини, які не залежали від його волі, будучи затриманим працівниками правоохоронних органів після вчинення чергового злочину.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 будь-яких соціальних (родинних) зв`язків не зменшує заявлених ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, наявних у кримінальному провадженні і не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу з огляду на характер, вид та обставини вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив замінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, а саме на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_7 , у судовому засіданні просив замінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, а саме на домашній арешт, мотивуючи тим, що обвинувачений раніше не судимий, порушувати обов`язки не буде.

Суд, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , пояснення захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Разом з цим, на стадії підготовчого провадження не можуть бути досліджені докази винуватості обвинуваченого, тобто не може бути, шляхом дослідження доказів кримінального провадження, наданні їм оцінки, фактично перевірена обґрунтованість такого обвинувачення.

Звідси, суд не вважає за доцільне на стадії підготовчого провадження отримувати та досліджувати докази винуватості обвинуваченого при вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, оскільки, це хоча формально і передбачено вимогами ч.1 ст.194 КПК України, але наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якими рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.08.2024 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.10.2024 включно, із визначенням застави в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.10.2024 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.11.2024 включно з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.08.2024.

Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.11.2024 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.01.2025 включно з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.08.2024.

Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.01.2025 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.02.2025 включно з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.08.2024.

Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 28.01.2025 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28.03.2025 включно, з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.08.2024.

Підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_5 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, або його скасування.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час, не змінилися.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки, усвідомлює, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна, а тому тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 у власності житла не має, офіційно не працевлаштований, не має постійного місця роботи та легальних джерел доходу.

Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину та розуміючи невідворотність покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим за вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи умови воєнного стану в Україні з 24.02.2022, може вдатись до втечі, як за межі України, так і на тимчасово непідконтрольні Україні території.

Крім того, перебуваючи в місцях, не пов`язаних з триманням під вартою, обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , які ще не допитані у судовому засіданні.

Також, перебуваючи в місцях, не пов`язаних з триманням під вартою, обвинувачений ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом психотропних речовин, про що свідчить багатоепізодність кримінальних правопорушень, пов`язаних із збутом психотропних речовин, вчинених у складі організованої групи, у вчиненні якої він обвинувачується.

Оцінюючи тяжкість вчинених злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь їх суспільної небезпечності у конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З цих же підстав не підлягають задоволенню вимоги захисника та обвинуваченого, щодо заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, а саме на домашній арешт.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2024 року, яка залишена без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05.09.2024 обвинуваченому ОСОБА_5 визначено заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому зазначено, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Оскільки обставини на момент розгляду даного клопотання не змінились, тому розмір застави зміні не підлягає.

Саме такий розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права обвинуваченого, та підстав вважати його завідомо непомірним для обвинуваченого суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_5 , з метою попередження ризику його переховування від суду, незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, з можливістю внесення застави в розмірі 242240 гривень.

Керуючись ст.131, 132, 177, 178, 183, 197, 199, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_10 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, на шістдесят днів до 18 травня 2025 року, включно.

У разі внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.08.2024 року, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - 60 днів.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_3 , обвинуваченому ОСОБА_5 , захиснику ОСОБА_7 та скерувати начальнику Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 15:50 год. 24.03.2025 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1