Справа № 404/49/25
Номер провадження 1-кс/404/181/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року місто Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу ОСОБА_3 про притягнення до відповідальності винних осіб, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржниця просить слідчого суддю постановити ухвалу, якою притягнути до відповідальності винних осіб з Кропивницького РУП.

Скаржниця ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала, просила задовольнити скаргу.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, причину неявку не повідомили.

Відповідно до п. 1- 2, 17 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні узгоджуватися із загальними засадами кримінального провадження, зокрема, із забезпеченням права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора та слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За правилами ст.ст. 303-304 КПК України, предметом оскарження є рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, -заявником, потерпілим, його представником чи законним представником підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим -особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності, що оскаржуються під час проведення досудового розслідування. Такий перелік не підлягає поширеному тлумаченню. Вказане процесуальне застереження дозволяє звернутись до слідчого судді не з будь-якою вимогою, а лише з підстав визначених Законом.

Слідчий суддя не суб`єкт, уповноважений на притягнення до відповідальності. Заявлена безпосередньо слідчому судді вимога не входить до переліку передбаченому ст. 303 КПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. У такому випадку закон повинен містити чітку вимогу про обов`язок слідчого чи прокурора та строк в який зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржено рішення, дія, бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.

В іншому випаду, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, особа має право оскаржити рішення слідчого чи прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, чи оскаржити бездіяльність пов`язану з несвоєчасним розглядом поданого нею клопотання, за правилами ст. 220 КПК України.

Під час досудового розслідування на слідчого суддю покладається контроль за дотриманням прав учасників кримінального провадження, а не функція у визнанні осіб винуватими.

Зазначене процесуальне обмеження прямо передбачено національним процесуальним законом, відповідає основним засадам судочинства, визначеним Конституцією України, є легітимним пропорційним та обгрунтованим.

Висловлене твердження також кореспондується з правовою позицією Конституційного Суду України, згідно якої, обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі Кромбах проти Франції від 13 лютого 2001 року).

Вимога скаржника виходить за межі процесуальних повноважень слідчого судді. Про це йдеться у Главі 26 КПК України.

Слідчий суддя не має процесуальних повноважень представника сторони обвинувачення, зокрема : дізнавача, слідчого, прокурора, отже не уповноважений визнавати особу винуватою. Імперативність цього висновку визначив законодавець і прямо передбачив процесуальним законом, що відповідає основним засадам судочинства і Конституції України.

Отже, слідчий суддя не уповноважений і не може притягувати до кримінальної відповідальності службових осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Частиною 2 ст. 303 КПК України визначено порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України. Доводи скаржника стануть предметом розгляду на стадії підготовчого провадження та судового розгляду, а також в суді апеляційної та касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 303-309, 220 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про притягнення до відповідальності винних осіб - відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Кіровського ОСОБА_1

районного суду

м.Кіровограда