УХВАЛА

іменем України

13.03.2025

Справа № 331/764/25

Провадження № 1-кс/331/500/2025

Слідча суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001198 від 12.12.2024 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, який має загальну середню освіту, неодруженому, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованому, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Слідчий своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 у невстановлений досудовим слідством день та час, діючи незаконно, в порушення вимог Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу у великих розмірах, з метою подальшого збуту, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбав речовину рослинного походження, яку в подальшому став незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

21.01.2025 ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу у великих розмірах, в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу, домовився про збут останньому наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу. Після чого, приблизно о 11 годині 20 хвилин вищевказаного дня, ОСОБА_7 подзвонив ОСОБА_6 , де в ході телефонної розмови з останнім, замовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, за грошові кошти у сумі 14000 гривень, які були попередньо видані для проведення оперативної закупки. Вказані кошти приблизно о 11 годині 30 хвилин ОСОБА_7 в ході особистої зустрічі біля буд. 109Б по пр. Соборному, в м. Запоріжжя, передав в руки ОСОБА_6 , після чого, останній збув ОСОБА_7 полімерний згорток з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору та полімерний згорток з карамелізованими кубиками сіро-зеленого кольору.

Після чого ОСОБА_7 переніс вказані 2 полімерні згортки, до буд. 3 по вул. Олександрівській в м. Запоріжжі де добровільно, в ході проведення огляду місця події, видав їх працівникам поліції. Згідно висновку експерта № СЕ-19/108-25/1821-НЗПРАП від 23.01.2025 надана на дослідження речовина рослинного походження є наркотичним засобом, обіг якого обмежено. Вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено є канабісом, маса якого складає 45,664 г (в перерахунку на висушену речовину).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/108-25/1818-НЗПРАП від 23.01.2025 наданий спресований матеріал рослинного походження темно-зеленого кольору в вигляді кубиків в середині полімерного пакету, поміщеного до полімерного згортку є наркотичним засобом, обіг якого обмежено смолою канабісу, маса якого, в перерахунку на висушену речовину, складає 112,032 г. що згідно з таблицею невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, є великим розміром.

Таким чином, встановлена достатня кількість доказів для підозри ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, у великих розмірах.

В подальшому, ОСОБА_6 в невстановлений досудовим слідством день та час, діючи незаконно, повторно, в порушення вимог Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою подальшого збуту у великих розмірах, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбав речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яку в подальшому став незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Так, 11.03.2025, ОСОБА_6 , діючи повторно, з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу у великих розмірах, в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 , якій у встановленому законом порядку доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу, домовився про збут останній наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу. Після чого, приблизно о 13 годині 00 хвилин вищевказаного дня, ОСОБА_8 подзвонила ОСОБА_6 , де в ході телефонної розмови з останнім, замовила наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, за грошові кошти у сумі 17 000 гривень, які були попередньо видані для проведення оперативної закупки. Вказані кошти приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 в ході особистої зустрічі біля буд. 113 по пр. Соборному, в м. Запоріжжі, передала в руки ОСОБА_6 , після чого, останній збув ОСОБА_8 полімерний та паперовий згортки з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, полімерну ємкість з карамелізованою речовиною темно-зеленого кольору.

Далі, ОСОБА_8 перенесла полімерний та паперовий згортки з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, полімерну ємкість з карамелізованою речовиною темно-зеленого кольору до буд. 3 по вул. Олександрівській в м. Запоріжжі, де добровільно, в ході проведення огляду місця події, видала працівникам поліції. Згідно висновку експерта № СЕ-19/108-25/5546-НЗПРАП від 12.03.2025 рослинний матеріал сіро-зеленого кольору є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом. Маса канабісу, в перерахунку на висушену речовину, складає 0,074 г. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-25/5544-НЗПРАП від 12.03.2025 надана речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору в середині полімерного пакету, є наркотичним засобом обіг якого обмежено канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 21243 г.

Крім того, згідно висновку експерта № СЕ-19/108-25/5545-НЗПРАП від 12.03.2025 спресований рослинний матеріал темно-зеленого кольору є наркотичним засобом, обіг якого обмежено смолою канабісу. Маса смоли канабісу, в перерахунку на висушену речовину, складає 150,557 г. що згідно з таблицею невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, є великим розміром.

Таким чином, встановлена достатня кількість доказів для підозри ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який кваліфікується як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, у великих розмірах, вчинений повторно.

У вчиненні вказаного злочину, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11.03.2025 о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Зібраними під час досудового розслідування доказами встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного злочину доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1.Протоколом видачі грошових коштів від 21.01.2025.

2.Протоколом огляду покупця від 21.01.2025

3.Протоколом огляду місця події від 21.01.2025.

4.Висновком експерта від 23.01.2025.

5.Висновком експерта від 23.01.2025.

6.Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.01.2025.

7.Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 21.01.2025.

8.Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 21.01.2025.

9.Протоколом видачі грошових коштів від 11.03.2025.

10.Протоколом огляду покупця від 11.03.2025.

11.Протоколом огляду місця події від 11.03.2025.

12.Висновком експерта від 12.03.2025.

13.Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 11.03.2025.

14.Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.03.2025.

15.Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.03.2025.

16.Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.03.2025.

17.Протоколом обшуку від 11.03.2025.

18.Та іншими матеріалами кримінального провадження.

В ході досудового розслідування 12.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.307 КК України.

При обранні запобіжного заходу необхідно враховувати обставини передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним тяжкого злочину;

-тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у якому він підозрюється (позбавлення волі на строк від 6 до 10 років);

-вік та стан здоров`я підозрюваного (відсутність хронічних захворювань)

-відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного (підозрюваний офіційно не одружений, відсутність дітей);

-відсутність місця роботи та заробітку.

Органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачено п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований, стійких соціальних зав`язків не має, вчинив тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, після отримання повідомлення про підозру, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або перешкоджати встановленню істини по справі.

Таким чином, орган досудового розслідування приходить до висновку, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Окрім того, ОСОБА_6 не працевлаштований, що дає підстави вважати, що систематичне скоєння кримінальних правопорушень корисливої спрямованості є єдиним його джерелом прибутку.

Данні підстави вказують на те, що ОСОБА_6 , залишаючись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення та/або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, передбаченого п.1 ч.1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість вчиненого ОСОБА_6 , кримінального правопорушення.

Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п.2 ч.1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді не надходило відповідних клопотань від поручителів.

Про неможливість обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави свідчить те, що підозрюваний не працевлаштований, обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину, що і є єдиним джерелом його доходу та матеріальні блага, отримані злочинним шляхом, які не можуть бути внесені як застава з метою забезпечення покладених на нього обов`язків.

Крім того, про неможливість обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу як домашній арешт, який передбачений п.4 ч.1 ст.176 КПК України свідчить, принципове ігнорування встановлених норм моралі в суспільстві, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а також те, що існує можливість його переховування від органів досудового слідства або суду, вчинення нових злочинів і подальшого порушення більш м`яких запобіжних заходів, передбачених п.3 ч.1 ст. 176 КПК України та п.4 ст. 176 КПК України, що підтверджує наявність вказаних ризиків.

У зв`язку з чим, з метою захисту громадян і суспільство від злочинних посягань, та з метою присікти злочинну діяльність ОСОБА_6 , слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з тим, враховуючі під час обрання запобіжного заходу, положення передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, його майновий стан та репутацію, міцність соціальних зв`язків, наявність в нього родини й утриманців, дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також забезпечити належну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Тому слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб без визначення застави.

Прокурор ОСОБА_14 в судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі, вважає необхідним обрати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки клопотання не обґрунтоване, ризики, на які посилається прокурор та чому не можна застосувати більш м`які запобіжні заходи не мають належного обґрунтування та є безпідставними, матеріалами справи не підтверджені. Підозра не обґрунтована, підозрюваний частково визнає вину. Прохав суд відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 повністю підтримав думку захисника, прохав суд обрати відносно нього домашній арешт.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини одним із критеріїв для визначення наявності обґрунтованої підозри вважає наявність фактів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого її (особу) підозрюють . Доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має відповідати стандарту «розумна підозра» (див. Рішення у справі «ОХара проти Сполученого Королівства»), тобто наявності фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме ця особа могла вчинити кримінальне правопорушення (див. Рішення у справі «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Сполученого Королівства»). КПК України також зазначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення (пункт 1 частини першої статті 178 КПК України).

Хоча наявні на момент вирішення питання про утримання під вартою докази і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було встановити винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, з точки зору належності, допустимості та достовірності, і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям.

Судом встановлено, що 12 березня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: Протоколом видачі грошових коштів від 21.01.2025; Протоколом огляду покупця від 21.01.2025; Протоколом огляду місця події від 21.01.2025; Висновком експерта від 23.01.2025;Висновком експерта від 23.01.2025; Протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; Протоколом видачі грошових коштів від 11.03.2025; Протоколом огляду покупця від 11.03.2025;Протоколом огляду місця події від 11.03.2025; Висновком експерта від 12.03.2025;Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.03.2025; Протоколом обшуку від 11.03.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За вказаних вище обставин слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 та ч.2 ст.307 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення достатніми.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в його діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Таким чином, дослідженими в судовому зсіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів. Питання про те, чи утворюють такі дії склад злочинів та чи правильно вони кваліфіковані за ч.1 ст.307 та ч.2 ст.307 КК України знаходиться за межами тих питань, які слідчий суддя вирішує на досудовому провадженні.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК, у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від правосуддя обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (зокрема злочин передбачений ч.2 ст.307 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у виді позбавлення волі до десяти років ). Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Водночас, встановлюючи існування ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, його сімейний стан, спосіб життя, тяжкість злочину, у вчинення яких підозрюється особа та тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі встановлення вини особи. До того ж вартим уваги є те, що у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, не працює, не має постійного місця проживання.

Таким чином слідчим суддею не було встановлено наявності у підозрюваного ОСОБА_6 міцних соціальних зав`язків, які б могли гарантувати неможливість переїзд підозрюваного за межі населеного пункту чи за межі території України.

При вирішенні питання про наявність даного ризику слідчий суддя враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі. Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Підтвердженням існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення полягають у тому, що ОСОБА_6 хоча раніше до кримінальної відповідальності не притягався, однак у межах даного кримінального провадження останній підозрюється у вчиненні систематичних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що, в свою чергу, може свідчити про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженими наявність ризиків, передбачених ст.177 ч.1 п.1 та п.5 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення у зв`язку з відсутністю постійного джерела доходів.

Окрім цього, адвокатом не надано будь-яких даних, які б свідчили про позитивну характеристику ОСОБА_6 , про міцні соціальні зв`язки та працевлаштування, про постійне місце проживання(довідку ВПО або договір оренди квартири).

Проте такі обставини, в світлі наведених вище фактичних даних, не є настільки переконливими та вагомими, щоб повністю виключити встановлені слідчим суддею ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з наявними матеріалами провадження, у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, ніде не працює і законного джерела доходів не має, не має постійного місця проживання.

Згідно п.4 ч.2 ст.183КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

З урахуванням викладеного та фактичних обставин справи, тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, суворості можливого покарання та відомостей про особу ОСОБА_6 у сукупності, слідчий суддя вважає про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Відомостей про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає та під час розгляду клопотання таких відомостей теж не надано.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, за яке ОСОБА_6 підозрюється, вважаю за необхідне визначити розмір застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти обов`язки передбачені ст.194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави,визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення,під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183,184,395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001198 від 12.12.2024 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.307 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор», строком на 60 (шістесят) діб з 13 березня 2025 року до 11 травня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Встановити заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що складає 60 560,00 грн., яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок: Отримувач: ТУ ДСАУ в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; Номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава за ОСОБА_6 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа.

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

-повідомити прокурора та суд письмово протягом 24 годин з моменту звільнення про місце свого проживання та засоби зв`язку;

-у разі зміни місця проживання чи засобів зв`язку, протягом 24 годин письмово повідомити прокурора та суд про таку зміну;

-з`являтися за першою вимогою прокурора або суду

-не відлучатися з меж м. Запоріжжя без дозволу прокурора або суду;

-утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи іншому заставодавцю, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали до 11.05.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1