Єдиний унікальний № 371/356/25
Номер провадження № 1-кс/371/113/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2025 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000040 від 15.01.2025,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч.2 ст.ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 307 КК України відносно ОСОБА_7 .

Клопотання обґрунтоване, ти що 15.01.2025 до чергової частини ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшов письмовий рапорт оперуповноваженого СКП ВП № 2, про вчинення громадянином ОСОБА_8 , на території м. Миронівка та Миронівської ТГ Обухівського району Київської області незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

По даному факту слідчим відділенням ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області 15.01.2025 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Окрім того, 17.03.2025 до ЧЧ ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області надійшов рапорт заступника начальника СВ ВП № 2 Обухівського РУП про те, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , 17.03.2025 повторно збув наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, вагою близько 5,0г.

По вказаному факту внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000099 від 17.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

18.03.2025, матеріали досудового розслідування кримінальних проваджень № 0000040 від 15.01.2025 та № 0000099 від 17.03.2025, об`єднано в одне кримінальне провадження за №0000040 від 15.01.2025.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим, 04.12.2024 року, Миронівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу 1200 (одна тисяча двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, в період відбуття покарання, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків не зробив, та знову підозрюється у вчиненні нових умисних злочинах, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів при наступних обставинах.

Згідно з вимогами ст. ст. 41, 68 та 92 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно з вимогами ст. 178 Цивільного кодексу України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з вимогами ст. ст. 3, 6 та 13 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», протидію незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів здійснюють Національна поліція, Служба безпеки України, Генеральна прокуратура України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах захисту державного кордону, обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу та інші органи виконавчої влади в межах наданих їм законом повноважень.

Встановлюються заходи контролю за обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що передбачають окрім іншого: визначення основних умов, вимог, правил і системи заходів, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин в Україні; ліцензування відповідних видів діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження системи дозволів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за дотриманням дозвільних документів; застосування заборон та обмежень щодо обігу окремих наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та встановлення квот, у межах яких здійснюються виробництво, виготовлення, зберігання, ввезення на територію України, вивезення з території України наркотичних засобів і психотропних речовин; відпуск фізичним особам наркотичних засобів, психотропних речовин лише за рецептом лікаря і відповідно до медичних показань; встановлення обмежень, пов`язаних з виконанням окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження відповідальності за порушення законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори; інші заходи, передбачені Законом та міжнародними договорами України.

Так, ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог статей 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 6 травня 2000 року та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 1 серпня 2000 року (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс, за невстановлених слідством обставин та у невстановлений час, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, який зберігав за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 з метою збуту.

В подальшому, для повної реалізації свого злочинного умислу на незаконний збут наркотичного засобу, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що придбаний ним канабіс, являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено, діючи умисно, з метою отримання незаконного прибутку, керуючись корисливим мотивом, 07.02.2025, о 12 годині 15 хвилині, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі наркотичного засобу канабіс, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості перетину вулиці Грушевського та вулиці Наукова міста Миронівка Обухівського району Київської області, незаконно збув залегендованій особі ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів, за кошти в сумі 300,00 грн (триста гривень), паперовий згорток з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, який в подальшому вилучено.

За результатами досудового розслідування, надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є наркотичним засобом та рослиною, обіг якого обмежено канабіс. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 0,76г.

Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів». Список № 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» в Таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, є наркотичним засобом та рослиною, обіг якого обмежено.

Окрім цього ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог статей 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 6 травня 2000 року та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 1 серпня 2000 року (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс, за невстановлених слідством обставин та у невстановлений час, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, який зберігав за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 з метою повторного збуту.

В подальшому, для повної реалізації свого злочинного умислу на незаконний збут наркотичного засобу, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що придбаний ним канабіс, являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено, діючи умисно, з метою отримання незаконного прибутку, керуючись корисливим мотивом, повторно, 17.03.2025, о 18 годині 21 хвилині, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі наркотичного засобу канабіс, перебуваючи перед домоволодінням АДРЕСА_1 , незаконно збув залегендованій особі ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів, за кошти в сумі 600,00 грн (шістсот гривень), два паперових згортка з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, які в подальшому вилучено.

За результатами досудового розслідування, надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є наркотичним засобом та рослиною, обіг якого обмежено канабіс. Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) складає 2,08 г.

Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів». Список № 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» в Таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, є наркотичним засобом та рослиною, обіг якого обмежено.

17.03.2025 року, о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

18.03.2025, ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2 ст.ст. 307 КК України визнав повністю.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, беручи до уваги особу підозрюваного, обставини вчинення злочину, враховуючи суспільний резонанс вчиненого кримінального правопорушення та для дієвого виконання кримінального провадження слідчого вважає доцільним застосувати відносно підозрюваного запобіжних захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави рівний вісімдесяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та покласти обов`язки: прибувати до слідчого один раз на тиждень; не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, вказав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний не заперечив факту вчинення ним кримінального правопорушення, суть клопотання зрозуміло, щодо обрання йому запобіжного заходу заперечував, просив обрати домашній арешт.

Захисник підозрюваного подав до суду заперечення на клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки останній характеризується з позитивної сторони, постійно проживає в будинку, який належить 1/2 йому на праві власності, 1/2 його матері. Також зазначив, що його підзахисний перебуває у стресовому стані у зв`язку із даним кримінальним провадженням погіршився стан здоровья, зокрема викликалась швидка медична допомога. В зв`язку з чим, просив в задоволенні клопотання про тримання ОСОБА_5 під вартою відмовити, застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання з 22-00 годин до 06-00 годин, з покладенням на нього обов`язків.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим відділенням ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 15.01.2025 за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

17.03.2025 року, о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

18.03.2025, ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_11 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать зазначені вище долучені до клопотання матеріали кримінального провадження : рапортом о/у СКП ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про виявлення ознак кримінального правопорушення від 15.01.205, ЄО № 256; рапортом заступника начальника СВ ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про виявлення ознак кримінального правопорушення від 13.03.2025, ЄО № 1542; протоколом за результатами проведення оперативно-технічного заходу у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 13.01.2025; рапортом о/у СКП ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 03.03.2025, на виконання доручення в порядку ст. 40, 41 КПК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.01.2025; протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 07.02.2025; протоколом огляду предметів від 07.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 08.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.02.2025; висновком експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 12.02.2025 № СЕ-19/111-25/8638-НЗПРАП; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 03.03.2025; протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 17.03.2025; протоколом огляду предмету від 17.03.2025; протоколом обшуку від 17.03.2025; протоколом огляду місця від 17.03.2025; висновком експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 18.03.2025 № СЕ-19/111-25/16297-НЗПРАП; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , від 17.03.2025; протоколом затримання ОСОБА_14 , особи підозрюваної у вчиненні злочину від 18.03.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_14 від 18.03.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваної у вчиненні інкримінованого її злочину правильність кваліфікації її дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 України. При цьому висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_14 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень не є очевидно необґрунтованим.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважаючи, що існують ризики спробам: переховуватися від органів досудового розслідування; продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_16 , який підозрюється у вчиненні сукупності тяжкого злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, з метою збуту, за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим, відсутність у останньої сталого джерела доходу.

Вчинення інших кримінальних правопорушень. Вказаний ризик обґрунтовується, тим що підозрюваний ОСОБА_9 , неодноразово, повторно, в період з 07 лютого 2025 року по 17 березня 2025 року, збував наркотичні засоби іншим особам; раніше вчиняв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України за що був засуджений Миронівським районним судом Київської області від 04.12.2024.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_16 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_7 в умовах тримання під вартою відсутні.

Щодо скарг ОСОБА_7 та його захисника на погіршення стану здоров`я підозрюваного, слідчий суддя приймає до уваги наявність у ОСОБА_7 ряду захворювань, вважає за необхідне зазначити наступне.

Діючим законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов`язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Зокрема, відповідно до статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Згідно статті 11 цього Закону медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом вимог статті 21 вказаного Закону адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити належну охорону та режим тримання осіб, взятих під варту; створити особам, взятим під варту, необхідні житлово-побутові умови відповідно до встановлених норм, забезпечити їх харчуванням та медичним обслуговуванням.

Таким чином необхідність надання ОСОБА_17 належної та достатньої медичної допомоги та додаткового медичного обстеження, в тому числі, у випадку такої потреби - поза межами медичної частини Київського СІЗО, не унеможливлює утримання останнього під вартою, натомість зобов`язує адміністрацію Державної установи «Київській слідчий ізолятор» забезпечити ув`язненому ОСОБА_17 належне медичне обслуговування та надання медичної допомоги у обсязі, необхідному для дотримання прав останнього, гарантованих статтею 49 Конституції України та статтею 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Враховуючи викладене, необхідно зобов`язати начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області та начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор», іншої установи попереднього ув`язнення за місцем утримання ОСОБА_7 негайно забезпечити додержання права останнього на належну медичну допомогу, зокрема в частині проведення медичного обстеження підозрюваного та забезпечення можливості відповідного лікування згідно встановленого діагнозу.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, з метою запобігання встановленим ризикам. Враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень».

Так, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо необхідності зміни запобіжного заходу є необґрунтованими з огляду на те, що вони не спростовують вищенаведених обставин, а також не свідчать ані про відсутність, ані про недостатню вагомість встановлених щодо цього обвинуваченого ризиків, у зв`язку із чим суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

Разом з цим, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.

За наведених обставин, клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у межах, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення за вчинення якого він підозрюється, те, що він не працює, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_17 заставу у розмірі - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2025 року складає 1= 3028 грн., що в загальному становить: 80х3028=242 240 грн та покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, визначених КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 182-184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підозрюваного у кримінальному провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000040 від 15.01.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч.2 ст.ст. 307 КК України - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 24-00 години 17 травня 2025 року.

Визначити підозрюваному розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, та надати можливість йому або іншій особі внести зазначену суму на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області UA0018661, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, , Отримувач коштів: ТУ ДСА України в Київській області, та надати документ, що підтверджує сплату слідчому, прокурору, суду.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати на першу вимогу до прокурора, слідчого та суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_17 , що у разі внесення застави у визначеному в цій ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_9 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_17 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді діє до 24-00 години 17 травня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_9 , підлягає направленню до ДУ "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України.

В задоволенні клопотання підозрюваного та захисника відмовити.

Зобов`язати Начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області та начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор», іншої установи попереднього ув`язнення за місцем утримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно забезпечити додержання права останнього на належну медичну допомогу, зокрема в частині проведення медичного обстеження підозрюваного та забезпечення можливості відповідного лікування згідно встановленого діагнозу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1