Справа № 185/2437/25
Провадження 1-кс/185/222/25
У Х В А Л А

07 березня 2025 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого дізнавача СД Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у кримінальному провадженні №0000395 від 06.03.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2025 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого дізнавача СД Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на медичну книжку серія АВ №422140, заповнену на ім`я « ОСОБА_4 », у рамках кримінального провадження №0000395 від 06.03.2025 року.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що в провадженні СД Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000395 від 06.03.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. 05.03.2025 року близько 15:25 за адресою: м. Павлоград, вул. Соборна, 93г, приміщення «Челентано», виявлено факт підроблення медичної книжки серія АВ №422140, заповненої на ім`я « ОСОБА_4 ». Під час огляду місця події 05.03.2025 року вказану медичну книжку було вилучено та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. З метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України виникла необхідність у її арешті.

Клопотання подано поштою 06.03.2025 р., тобто не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна (05.03.2025), що відповідає вимогам ч. 5 ст. 171 КПК України.

У судове засідання старший дізнавач ОСОБА_3 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання. Володілець майна був повідомлений належним чином, однак до судового засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття власника майна чи інших заінтересованих осіб, належним чином повідомлених про розгляд клопотання, не перешкоджає його розгляду. Володілець майна, який не був присутній при розгляді клопотання, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи (витяг з ЄРДР, копії матеріалів кримінального провадження), слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, зокрема для збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегло на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду, що підтверджується матеріалами клопотання (огляд місця події 05.03.2025 року).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна є тимчасовим позбавленням за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, є запобігання його приховуванню, пошкодженню, псуванню, знищенню чи відчуженню. У даному випадку арешт застосовується для збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Сторона обвинувачення обґрунтувала, що медична книжка серія АВ №422140 є речовим доказом, оскільки була використана як знаряддя вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (підроблення документа), та містить відомості, які можуть бути використані для встановлення обставин справи. Незастосування арешту може призвести до втрати, пошкодження чи знищення цього доказу, що ускладнить кримінальне провадження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела необхідність арешту майна та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, зокрема можливості приховування чи знищення доказу. Застосування арешту у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та користування є пропорційним заходом і відповідає завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що для забезпечення повного та неупередженого доказування у кримінальному провадженні на медичну книжку необхідно накласти арешт.

На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 131, 132, 167, 170173, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на медичну книжку серія АВ №422140, заповнену на ім`я « ОСОБА_4 », вилучену в ході огляду місця події 05.03.2025 року, до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.

Вилучене майно зберігати відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1