УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 м. Київ

Солом`янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Києві клопотання прокурора першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 409 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2022 р. за № 0002741,

встановив:

В провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002741 від 03.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 409 КК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судову справу № 760/12567/23, провадження № 1-кп/760/2113/24 розподілено в провадження головуючого судді ОСОБА_1 .

Вирішення питання про подальший розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 319 КПК України в даному судовому засіданні не вирішувалося, з огляду на неявку в судове засідання потерпілої та з урахуванням думки учасників судового провадження відкладено для виклику в судове засідання учасників, що не з`явилися.

В той же час, прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.10.2024 року тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою продовжено до 12.12.2024 року включно, без визначення розміру застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене ним клопотання та вказав, що строк дії раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, однак кримінальне провадження по суті не розглянуто, обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 409 КК України, та продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зі змісту клопотання прокурора слідує, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду. У зв`язку із чим, просив продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначивши, що обвинувачений не має наміру переховуватись від суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення вважає необґрунтованим, доказів на обгрунтування наявності ризиків, прокурором не наведено.

Ухвалою суду від 11.12.2024 р., внесеною до Журналу судового засідання, у зв`язку із порушенням з боку обвинуваченого ОСОБА_4 порядку в залі судового засідання, неодноразовими висловлюваннями образливого та нецензурного характеру з боку обвинуваченого на адресу прокурора та захисника, не підкорення обвинуваченого розпорядженням головуючого стосовно дотримання порядку в залі судового засідання, після неодноразового попередження обвинуваченого про наслідки його агресивної поведінки, зокрема видалення останнього із зали судового засідання, на що обвинувачений погодився, та продовженням вчинення з боку обвинуваченого дій, спрямованих на порушення порядку в залі судового засідання, обвинуваченого ОСОБА_4 було видалено із зали судового засідання на час проведення судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , до видалення з зали судового засідання, заперечував проти задоволення клопотання, надавши письмове клопотання та вказавши, що доказів на підтвердження його винуватості матеріали справи не містять.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_4 , після забезпечення конфіденційного спілкування із захисником, який здійснює захист за призначенням, повідомив, що відмовляється від захисника, оскільки він не знає матеріалів справи. З урахуванням положень ст.ст. 52, 54 КПК України, а також неодноразової відмови обвинуваченого від захисників за призначенням, не залученням свого захисника та неповідомленням про намір для такого залучення, що може свідчити про зловживання своїми правами, суд, з урахуванням думки прокурора та захисника, на місці ухвалив рішення про неприйняття відмови від захисника в розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу. При цьому, судом з`ясовувались подальші дії захисника для здійснення захисту обвинуваченого в даному кримінальному провадженні, з огляду, в тому числі на те, що питання подальшого розгляду кримінального провадження в порядку ст. 319 КПК України не вирішено. Судом враховано, що захисник в подальшому, після конфіденційного спілкування із обвинуваченим узгодить з останнім спільну позицію щодо здійснення чи відмови від подальшого захисту, якщо обвинувачений виявить таке бажання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, що мають значення для вирішення питання про продовження запобіжного заходу чи про його зміну,суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.10.2024 року тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою продовжено до 12.12.2024 року включно, без визначення розміру застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу.

Суд виходить з того, що на даному етапі розгляду кримінального провадження суд не вправі визнавати особу винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, водночас суд доходить висновку, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 409 КК України, є вірогідною та достатньою для застосування щодо ного запобіжного заходу.

Суд також виходить з того, що за своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій, перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у один із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому.

При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 4 ст. 187 КК України), і в разі визнання його винним, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень на підставі вироку суду, обвинувачений може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, згідно з практикою ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, судом не встановлено, що ризик, передбачений ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду, з часу минулих судових засідань фактично зменшився чи зник.

Згідно із положеннями рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року за № 14-рп/2003 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

При розгляді клопотання прокурора про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зареєстрованого постійного місця проживання у м. Києві не має, однак проживав у військовому містечку при в/ч, де проходив військову службу за мобілізацією, не одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, що вказує на відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, які б могли бути стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого на стадії судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, обвинуваченому у порядку ст. 290 КПК України відкриті матеріали досудового розслідування, а тому він обізнаний із анкетними відомостями потерпілої та свідків у даному кримінальному провадженні, що вказує на наявність ризику можливого впливу на потерпілу та свідків з метою зміни останніми своїх показів, наданих на досудовому розслідуванні.

Суд, окремо звертає увагу, що дане кримінальне провадження повторно автоматизовано розподілене між суддями, що є підставою для розгляду даного кримінального провадження з початку. Після вирішення питання щодо подальшого розгляду провадження, можливо будуть досліджуватись письмові докази, допитуватись свідка, потерпіла і на даний час судовий розгляд триває, отже, у суду немає підстав стверджувати про відсутність передбаченого ст. 177 КПК України ризику незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, обставини вчинення останніми інкримінованого їм злочинів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність доказів, які б унеможливлювали утримання обвинувачеого ОСОБА_4 під вартою, що на думку суду, свідчить про недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За таких обставин, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 08 лютого 2025 року включно.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На думку суду, продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, в даному випадку, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст.ст. 27, 176, 177, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 08 лютого 2025 року включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали закінчується о 23 год. 59 хв. 08 лютого 2025 року.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченими - в цей же строк з моменту вручення їм копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1