Справа № 448/1072/15-к
провадження 1-кп/462/184/25
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

(повний текст)

30 січня 2025 року Залізничний районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання сторони захисту - адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 та клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000455 від 24.07.2015 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

встановив:

Суть клопотання, що вирішується.

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0000455 від 24.07.2015 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.10.2024 року кримінальне провадження № 0000455 від 24.07.2015 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України призначено до судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив в тому числі і подав письмово клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Заявлене клопотання прокурор мотивує тим, що 27.07.2015 слідчим суддею Мостиського районного суду ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21.09.2015 із визначенням застави в розмірі 304 500 грн. Надалі розмір визначеної ОСОБА_4 застави слідчим суддею змінено, 29.02.2016 ОСОБА_6 внесено заставу за ОСОБА_4 у розмірі 137 800 грн, визначеному ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.03.2024 до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 не виконав належним чином свої процесуальні обов`язки, оскільки протягом останніх півроку перебування кримінального провадження на розгляді суду, без поважних причин не прибув на виклики суду, надалі ухвалою суду від 20.02.2024 оголошений у розшук у зв`язку із неодноразовою неявкою в судові засідання. Оскільки обвинувачений вже допустив порушення тих обов`язків, що були покладені на нього раніше запобіжним заходом у вигляд застави, відтак, ризики, викладені в ухвалі суду від 22.03.2024 продовжують існувати, на даний час не відпали, не змінились та не зменшились. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, максимальна міра покарання за яке становить дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна, відомостей, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_4 під вартою не встановлено, як і відомостей, які спростовували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відтак з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків і запобігання спробам переховуватись від суду просить клопотання задоволити.

Уповноважений захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив в тому числі і подав письмово заперечення на клопотання прокурора у якому заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, з тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби. У випадку, якщо за наслідками розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд дійде висновку про наявність всіх підстав для відмови у задоволенні клопотання, сторона захисту просить визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави згідно з вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України.

Захисник покликається на те, ризики які визначені у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому не є підтвердженими стороною обвинувачення відповідними доказами, та є лише припущеннями. Звертає увагу на те, що ОСОБА_4 жодним чином не намагався переховуватись від суду та не зміг з`явитися у судові засідання через перебування останього на лікуванні у період з 05.02.2024 року до 19.02.2024 року, що підтверджується відповідними доказами, які захисник подав раніше. З огляду на зазначене просить відмовити прокурору у задоволені клопотання, та призначити інший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави згідно вимог ч. 5 ст. 182 КПК України.

Позиція осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні прокурор раніше подане клопотання підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні, просив задволити таке.

ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти поданого прокурором клопотання, покликаючись на необгрунтованість такого. Крім цього, захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні також підтримав подане ним заперечення, у якому заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Просив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задовольнити.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подане письмове клопотання, дійшов наступних висновків.

Мотиви, застосоване законодавство та висновки суду.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання обвинуваченому строку тримання під вартою, судом враховуються положення ст. 178 КПК України, згідно з якими суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначені даною статтею, зокрема вік обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, рід занять, тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

За наведеного, беручи до уваги, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину, за який чинним законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, обставини обгрунтованої підозри причетності ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення мають місце та підтверджуються представленими матеріалами, при цьому із врахуванням, що на даній стадії судового провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішуватись під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, суд дійшов висновку, що є достатньо даних вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може вчиняти дії, спрямовані на уникнення явки за викликами суду та переховуватись від суду, відтак перешкоджати кримінальному провадженню.

З огляду на наведене, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень та враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, у разі визнання його винним у вчиненні такого злочину, беручи до уваги доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, при цьому судовий розгляд кримінального провадження не завершено, суд приходить до переконання, що шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів - домашнього арешту, як просить сторона захисту, неможливо запобігти наведеним ризикам.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, станом на час розгляду даного клопотання, що могло б слугувати для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, як і не встановлено будь-яких інших обставин, що в останнього є перешкоди у застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, слід продовжити запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, та із врахуванням положення ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів,без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 176-178, 314-317, 331 КПК України, суд-

постановив:

В задоволенні клопотання сторони захисту - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30.03.2025 року включно.

Копія ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручається обвинуваченому ОСОБА_4 , негайно після її оголошення.

Копію ухвалу направити ДУ «Львівська установа виконання покарання (№ 19)» (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 20) для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 31.01.2025

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: