Справа №705/168/25
1-в/705/44/25 УХВАЛА
16 січня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
представника установи виконання покарання ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України № 3886-ІХ від 09.08.2024 та приведення вироку Черкаського апеляційного суду відповідно до вимог чинного законодавства,
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив переглянути його справу і вирок Черкаського апеляційного суду у зв`язку з декриміналізацією.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив його заяву задовольнити та у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-ІХ привести вирок Черкаського апеляційного суду від 06.06.2023 у відповідність до вимог чинного законодавства.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд звільнити ОСОБА_3 від покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.12.2022, зміненого вироком Черкаського апеляційного суду від 06.06.2023, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України та п. 13 ст. 537 КПК України за вчинення на початку вересня 2021 року повторного таємного викрадення майна ОСОБА_6 на суму 623,33 грн., з проникненням у житло, так як розмір шкоди, заподіяний вказаними діяннями, не перевищує розмір 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який станом на 01.01.2021 становив 2270 грн. Оскільки правових підстав для зміни кваліфікації інших злочинів немає, караність за їх вчинення Законом № 3886-ІХ не усунена, ОСОБА_3 призначене мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, а також те, що остаточне покарання ОСОБА_3 складене на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, просив покарання, визначене за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.12.2022, зміненим вироком Черкаського апеляційного суду від 06.06.2023, залишити без змін.
Представник адміністрації установи ОСОБА_4 у судовому засіданні при розгляді заяви засудженого поклався на розсуд суду.
Суд, вислухавши засудженого, прокурора та представника адміністрації установи, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК Україн, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі.
Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.
Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.
Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.
Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.
Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2021 ця сума становила 2270 грн, а станом на 01.01.2022 ця сума становила 2481 грн.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 згідно з вироком Черкаського апеляційного суду від 06.06.2023 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 на суми, що менші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд доходить висновку про необхідність виключення з вироку Черкаського апеляційного суду від 06.06.2023 обвинувачення по епізоду за фактами крадіжки майна на початку вересня 2021 року на суму 623,33 грн та 01.03.2022 на суму 350,70 грн та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд
Заяву засудженого ОСОБА_3 задовольнити.
Вирок Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року у справі № 711/2868/22 привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Виключити з вироку Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року обвинувачення по епізодам за фактом крадіжки майна на початку вересня 2021 року на суму 623,33 грн та 01.03.2022 на суму 350,70 грн та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

ОСОБА_3 вважати засудженим вироком Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року за: ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду за фактом крадіжки майна 14.02.2022 на суму 8928,10 грн; ч. 4 ст. 185 КК України по епізодам за фактами крадіжки майна 03.06.2022 на суму 37822,00 грн, 14.03.2022 на суму 2806,00 грн; за ч. 1 ст. 361 КК України.

Призначене ОСОБА_3 покарання за вироком Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 5 років позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1