Справа № 191/5927/24
Провадження № 1-в/191/843/24
У Х В А Л А

іменем України

09 січня 2025 року 191/5927/24 м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Від представника Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали, направлені Державною установою «Синельниківська виправна колонія (№94)», приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 26.10.2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання в випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 26.10.2021 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 13.04.2021 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 463,33грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270грн., а 50% від його розміру становить 1240,50 грн.

Таким чином, за змістом положень Податкового Кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, розмір викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.ст. 185, 190 КК України становить 2270грн. (1135х2).

Положеннями частини 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми основного Закону України також знайшли своє відображення в частині 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що , якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими відповідно до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливим для обвинувачення.

Таким чином у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ОСОБА_4 діяння відповідно до положень Закону № 3886-IX суд приходить до висновку про наявність законних підстав для звільнення засудженого від покарання призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 26.10.2021 року.

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 26.10.2021 року та остаточно визначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 3 ( трьох) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк відбування покарання за цим вироком ОСОБА_4 рахувати з 02.05.2022 року, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього затримання.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2022 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 25.04.2022 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 15116,37грн. що становить більше двох неоподатковуваних мінімумів станом на 01.01.2022 року 2481 грн, тому кримінальна караність діянь ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України не усунена.

Водночас у зв`язку з приведенням у відповідність до Закону №3886-ІХ вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 26.10.2021 року, за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2022 року ОСОБА_4 слід вважати засудженим за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, без застосування ч.1 ст. 71 КК України. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк відбування покарання за цим вироком ОСОБА_4 рахувати з 02.05.2022 року, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього затримання.

На підставі викладеного, керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 26.10.2021 року за ч.2 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння.

Привести вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2022 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2022 року за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, без застосування ч.1 ст. 71 КК України. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк відбування покарання за цим вироком ОСОБА_4 рахувати з 02.05.2022 року, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього затримання.

Копію ухвали направити до Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1