Справа № 570/5265/24
номер провадження 1-в/570/486/2024
У Х В А Л А

іменем України

10 грудня 2024 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області подання адміністрації Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» про перегляд покарання за вчинення правопорушення, у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 (набув чинності 09.08.2024) відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого: 20.04.2015 Бережанським районним судом Тернопільської області за ст.186 ч.1 КК України до 130 годин громадських робіт. 17.02.2016 Бережанським районним судом Тернопільської області за ст.ст. 185ч.2, 15 ч.2-185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 72 ч.2 КК України до 3 років 16 днів позбавлення волі. 30.05.2019 Бережанським районним судом Тернопільської області за ст.ст. 289 ч.2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. По останній справі засудженого: 15.12.2020 Шевченківським районним судом м. Львів за ст.ст. 15 ч.3-393 ч.2, 71 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волi,

в с т а н о в и в:

Адміністрація ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)» звернулася до суду із вказаним поданням у якому просить привести вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 17.02.2016, вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 30.05.2019, вирок Шевченківського районного суду м. Львів від 15.12.2020 відносно засудженого ОСОБА_4 відповідно до положень ЗУ №3886-IX від 18.07.2024 у відповідність до чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні вказав на необґрунтованість подання та просить відмовити у його задоволенні, оскільки вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 30.05.2019 та вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 17.02.2016 не перебувають на виконанні та наголосив, що вказана позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 червня 2021 року (Справа 443/806/19).

Засуджений у своїй заяві просить розглянути справу без його участі та без проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 (набув чинності 09.08.2024), (далі Закон від 18.07.2024) збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна. Так, відповідно до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.5 Кримінального кодексу України (далі - ККУ), закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Тобто, вищезазначені зміни в законодавстві пом`якшують та скасовують кримінальну протиправність діяння, тобто мають зворотну дію в часі і можуть бути застосовані до засудженого.

Судом встановлено, що за вироком Шевченківського районного суду м. Львіввід 15.12.2020 ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 393 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 30.05.2019, та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Так за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 30.05.2019 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 71 Кримінального Кодексу України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бережанського районного суду від 17 лютого 2016 року у виді одного місяця позбавлення волі і остаточне покарання визначити у виді 5 (п`яти) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Так за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 17.02.2016 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та ч.3 ст. 185 КК України за якими призначити йому покарання: за ч.2 ст. 185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі; за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1, ч.2 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено обвинуваченому остаточне покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

З врахуванням ч.1 ст. 71 КК України, до покарання за новим вироком від 17.02.2016 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 20 квітня 2015 року у виді 130 годин громадських робіт, яке за правилами ст. 72 КК України переведено у 16,25 днів позбавлення волі, приєднавши до нового покарання 16 (шістнадцять) днів позбавлення волі.

Остаточно засуджений до основного покарання у виді позбавлення волі на термін 3 (три) роки 16 (шістнадцять) днів.

Відповідно до мотивувальної частини Бережанського районного суду Тернопільської області від 17.02.2016 ОСОБА_4 на початку червня 2015 року вчинив викрадення чужого майна, заподіявши майнову шкоду на загальну суму 217,60 грн. Продовжуючи свою злочинну діяльність 28 липня 2015 року вчинив викрадення чужого майна, заподіявши майнову шкоду на загальну суму 150,90 грн. Продовжуючи свою злочинну діяльність 23 серпня 2015 року вчинив викрадення чужого майна, заподіявши майнову шкоду на загальну суму 500,00 грн. Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність 03 жовтня 2015 року вчинив викрадення чужого майна, заподіявши майнову шкоду на загальну суму 231,00 грн.

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX) особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на: 01.01.2015 становить 1 218 грн.

З урахуванням вказаного, адміністрація установи виконання покарань, вважає, що на засудженого розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Слід зазначити, що згідно висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 червня 2021 року (Справа 443/806/19), «Попередній вирок» у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України є вирок або вироки, покарання за якими повністю не відбуте особою на час вчинення одного чи декількох нових кримінальних правопорушень.

У випадку, якщо особа вчинила кримінальне правопорушення, яким їй призначається покарання у виді позбавлення волі, до постановлення двох вироків по інших справах, кожен із яких виконується самостійно, зокрема, по одному із яких призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, а інший вирок виконується самостійно у зв`язку з призначенням покарання у виді позбавлення волі, але зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то при призначенні покарання вимоги ч. 4 ст. 70 КК України застосовуються тільки до вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Якщо особа вчинила принаймні одне кримінальне правопорушення після постановлення двох попередніх вироків, які виконуються самостійно, і останнім (третім) вироком особі призначається покарання, яке належить відбувати реально, припиняється окреме виконання обох попередніх вироків. Правовою підставою такого припинення щодо першого вироку є положення ч.3 ст.78 та ст.71 КК України, а правовою підставою припинення виконання другого вироку положення ст.71 КК України. Остаточне покарання в такому випадку особі призначається на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарань, призначених за всіма (трьома) вироками.

З урахуванням позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, беручи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, за яке засуджений 15.12.2020 вироком Шевченківського районного суду м. Львів, після постановлення двох попередніх вироків, які виконуються самостійно, і останнім (третім) вироком особі призначається покарання, яке належить відбувати реально, припиняється окреме виконання обох попередніх вироків. Тобто вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 17.02.2016, вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 30.05.2019, за наявності вироку Шевченківського районного суду м. Львів від 15.12.2020не можуть виконуватись окремо, тому окреме приведення їх у відповідність неможливе, а кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 393 КК України, за яке ОСОБА_4 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Львівне підлягає декриміналізації, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024.

Зважаючи на вищенаведені обставини, у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ст.74 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання адміністрації Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» про приведення вироків у відповідність до нового закону відносно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області. Оскарження ухвали суду прокурором зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1