Єдиний унікальний номер № 285/665/18
Провадження № 1-кп/0285/46/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Звягель кримінальне провадження № 285/665/18 (№ 0007483, 0000049) за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, україця, неодруженого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Єлізавет Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, україця, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Корець Рівненської області, громадянина України, україця, одруженого, непрацюючого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

установив:

Прокурор заявила клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з підстав, зазначених у ньому.

Захисник та обвинувачений заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просять змінити запобіжний захід на більш м`який.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою який закінчується.

ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів за які передбачено покарання у виді позбавленням волі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд бере до уваги, що розгляд справи триває, не допитані потерпілі та свідки, тому існує ризик впливу на них обвинуваченим, обвинувачений може переховуватися від суду, суспільну небезпечність вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений може вчинити повторний злочин, був оголошений в розшук. Суду не надано доказів наявності у обвинуваченого хвороб, які унеможливлюють тримання його під вартою.

Твердження захисту про безпідставність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з недоведеністю ризиків, а також посилання на заміну запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає необґрунтованими. Стороною захисту не надано суду належних доказів, які б давали підстави для заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Підстав змінити запобіжний захід обвинуваченому на запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою на час розгляду кримінального провадження - не має. Ризики, які зазначені в клопотанні існують і залишаються актуальними та вони виключають можливість зміни його на більш м`який.

Суд звертає увагу, що стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого не змінилися з часу обрання запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.

З огляду на наведене клопотання прокурора є таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи зазначені обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність визначення обвинуваченому застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст. 27, 107, 177-178, 369, 371, 372, 314-316 КПК України, суд

постановив:

Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 18 січня 2025 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у виді застави для забезпечення виконання ОСОБА_7 , обов`язків, визначених КПК України. Визначити розмір застави у межах 120 прожиткових мінімумів, для працездатних осіб, що складає 363 360 грн у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок UA 0000277, код отримувач: 26278626, МФО: 820172, Отримувач: ДКСУ м. Київ.

У разі внесення застави обвинуваченим, на нього будуть покладені обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, невиконання яких потягне за собою передбачені чинним КПК України наслідки.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуючий: ОСОБА_1