Справа 556/253/25
Номер провадження 1-в/556/109/2025
У Х В А Л А

іменем України

про звільнення від покарання на підставі ст.74 КК України

04.03.2025 року сел. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець, клопотання ДУ "Полицька ВК-76" відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тайкури, Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, засудженого 15.04.2024 Рівненським міським судом за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190. ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- знову засуджений 16.08.2024 Рівненським районним судом Рівненської області за ч.4 ст. 186, ч.3 ст. 357, ст.ст.70,71 КК України до позбавлення волі строком на 7 років, який відбуває покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про звільнення від покарання відповідно до ч.2 ст. 74 КК України, -

встановив:

Адміністрація ДУ «Полицька ВК №76» звернулась до суду з клопотанням в порядку ст.537 КПК України відносно засудженого ОСОБА_4 .

Проведення судового засідання в режимі відеоконференції не представилось можливих з технічних причин. Засуджений ОСОБА_4 , надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує. Прокурор щодо задоволення клопотання не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що його слід задовольнити, з наступних підстав.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15.04.2024 ОСОБА_4 , засуджений за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190. ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.

В подальшому ОСОБА_4 , знову засуджений вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 16.08.2024 за ч.4 ст. 186, ч.3 ст. 357, ст.ст.70,71 КК України до позбавлення волі строком на 71 років.

На час судового розгляду клопотання ОСОБА_4 , відбуває покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)».

Відповідно до вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 15.04.2024, ОСОБА_4 , визнаний винуватим в тому, що вчинив заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України; таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України за епізодами кримінальних правопорушень, які мали місце на 01.09.2021 (на суму 1259 грн); 05.09.2021 (на суму 3250 грн.); 15.09.2021 (на суму 3687 грн.); 08.10.2021 (на суму 4682,67 грн.).

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно дочастини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст.51 КУпАП«Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, а якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України від 15 грудня 2021 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.12.2021 на рівні 2481,00 грн. Отже, сума соціальної пільги, встановлена законом на 01.01.2021, становить 1240,50 грн (2481,00 грн : 50% = 1240,50 грн).

Таким чином, заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене 01.09.2021 року, вартістю до 2481 грн. включно, становить адміністративне правопорушення.

Як вбачається зі ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Оскільки в даному випадку, шляхом внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення законодавець виключив кримінальну відповідальність за вчинення крадіжки та інших видів розкрадання на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, обчислених на час вчинення діяння, суд приходить до висновку, що такий закон скасовує кримінальну протиправність діяння, а відтак має зворотню силу, і підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли до його прийняття.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 07.10.2024 р. у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24). Об`єднана палата ККС ВС, зокрема зазначає, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду робить висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ.

Визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Крім того, суд враховує і те, що принцип зворотної дії закону у часі, особливо в контексті звільнення від кримінальної відповідальності, є важливим аспектом правозастосовної практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, виходячи з принципу зворотної дії більш м`якого кримінального закону, судам слід застосовувати, з усіх чинних у період між вчиненням злочину і винесенням вироку закон, який був найбільш сприятливим для обвинуваченого. Закон про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі. Це означає, що такі закони повинні застосовуватися до діянь, вчинених до їх набрання чинності, якщо вони є більш сприятливими для обвинуваченого. У свою чергу, принцип зворотної дії більш м`якого кримінального закону є важливим елементом правової визначеності та справедливості.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, розмір вартості майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.190 КК України, становив 2481 грн.

Зважаючи на те, що вартість майна яким заволодів засуджений ОСОБА_4 , 01.09.2021 становила 1259,00 грн., що на момент вчинення правопорушення не перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , засуджений та в даний час відбуває покарання за діяння, караність якого законом усунена, внаслідок чого він підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ч.1 ст. 190 КК України відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.

Разом з тим, згідно вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 15.04.2024, вчинене ОСОБА_4 , заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК України; таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України за епізодами кримінальних правопорушень, які мали місце 05.09.2021 (на суму 3250 грн.); 15.09.2021 (на суму 3687 грн.); 08.10.2021 (на суму 4682,67 грн.), що на момент вчинення правопорушення перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, клопотання установи відбування покарання є законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_4 , підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного за цією статтею.

Разом з тим, суд констатує, що дане рішення не впливає на подальше відбування засудженим покарання, призначеного за ч.2 ст. 190, ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , продовжує відбування покарання, призначене за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 16.08.2024.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» відносно засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання відповідно до ч.2 ст. 74 КК України задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від покарання, призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15.04.2024 року за ч. 1 ст. 190 КК України, за епізодом заволодінням чужим майном шляхом обману, вчиненого 01.09.2021 на суму 1259,00 грн., у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 засудженим за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15.04.2024 року за ч.1 ст.190 КК України (за епівзодом 05.09.2021 року), за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 засудженим за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 16.08.2024 року за ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років; за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.

Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк сім років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків призначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15.04.2024 року. Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі строком на сім років один місяць.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який відбуває покарання у місцях позбавлення волі протягом семи днів з часу вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1