Вирок

Іменем України

17.03.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - помічника судді ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні, за відсутності учасників кримінального провадження, в залі суду, в м. Львові, обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження № 0000107 від 14.02.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горностаївка, Ріпківського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

Сторона обвинувачення: прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4

Захисник обвинуваченого:

Адвокатка ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового розслідування (дізнання) та прокурором - процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000107 року молодший сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до Франківського районного суду м. Львова у порядку, передбаченому ст. 302 КПК України з клопотанням прокурора та заявою обвинуваченого про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зміст обвинувального акта у цілому відповідає вимогам ст. 291 КПК України та процесуального закону, відноситься до підсудності Франківського районного суду м. Львова.

Частинами 2 та 3 ст. 381 КПК України, визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно з викладеними у обвинувальному акті фактичними обставинами які підтверджуються дослідженими судом доказами і зокрема Наказами командира військової частини НОМЕР_1 , а також визнання фактичних обставин обвинуваченим, суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 відповідно до розпорядження з мобілізаційного розгортання командування ДШВ ЗСУ від 24.02.2022 № М/117/1/2/675 та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 № 69/2022 прибув із військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.1022 № 210, старший солдат ОСОБА_3 , солдат резерву 23 запасної роти, ВОС 106646Д, вважати таким, що з 12 серпня 2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обовязків за посадою з посадовим окладом 2470 грн. та виплатою надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за віськовим званням шпк «солдат».

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.202 № 230, призванного по мобілізації молодшого сержанта ОСОБА_3 - командира 2 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 десантно штурмового батальйону увільнено від займаної посмади та зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 з 16 серпня 2023 року та на термін перебування у розпорядженні утримувати на всіх видах забезпечення та у списках особового складу в/ч НОМЕР_1 .

Згідно наказу головнокомандувача Збройних Сил України від 19.12.2023 N? 3026 молодший сержант військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_6 призначений на посаду командира механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , а відтак у подальшому проходив військову службу на посаді командира 2 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_5 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.02.2025 N? 50 молодшого сержанта призваного по мобілізації ОСОБА_3 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , з 19.02.2025 визнано вважати таким, що самовільно залишив військову частину.

За змістом положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу та початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу є день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця, тобто особи, яка проходить військову службу під час мобілізації.

У відповідності до вимог ст. ст. 11, 13, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 N?548-XIV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 N?551-XIV, молодший сержант ОСОБА_3 , під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок; знати та виконувати свої обов?язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; утримуватися від шкідливих для здоров?я звичок.

За змістом ч. 1 ст. 2 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі за текстом Закон України від 15.02.1995 N? 60/95-BP) наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори з урахуванням доцільності їх використання у медичній практиці та залежно від ступеня їх небезпечності для здоров?я людини і застосовуваних заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку, окрім іншого: таблиця І містить наркотичні засоби, у тому числі рослини, і психотропні речовини, включені, окрім іншого, до списку N? 2, обіг яких на території України заборонено, за винятком їх обігу лише в цілях та на підставах, передбачених статтями 15, 19 і 20 Закону України від 15.02.1995 N? 60/95-ВР.

Частинами 1, 3 ст. 7 Закону України від 15.02.1995 N? 60/95-ВР передбачено, що діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці І Переліку, на території України забороняється, за винятком діяльності з використання рослин, включених до таблиці І Переліку, в цілях і на підставах, передбачених статтями 19 та 20 Закону України від 15.02.1995 N? 60/95-ВР.

Частиною 1 ст. 12 Закону України від 15.02.1995 N? 60/95-ВР регламентовано, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці І Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 Закону України від 15.02.1995 N? 60/95-ВР Положеннями ст.ст. 15, 19, 20 Закону України від 15.02.1995 N? 60/95-ВР визначається діяльність з культивування рослин, включених до таблиці І Переліку, використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності та діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів ) наукових та навчальних цілях.

Статтею 25 Закону України від 15.02.1995 N? 60/95-ВР передбачено, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у спеціально обладнаних приміщеннях здійснюється суб?єктами господарювання за наявності в них ліцензії на цей вид діяльності. Зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Відповідно до таблиці N?2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом Міністерства охорони здоров?я України N?188 від 01.08.2000, маса психотропної речовини - PVP, з якої наступає кримінальна відповідальність, становить від 0,15 грам. та відноситься до невеликих розмірів.

Однак, у супереч наведених вимог законодавства України, ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, тобто діючи з прямим умислом, вчинив кримінальний проступок у сфері незаконного обігу психотропних речовин.

Так,14.02.2025 близько 13.20 год. військовослужбовець військової частини НОМЕР_6 молодший сержант призваний по мобілізації ОСОБА_3 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , побачив у траві поблизу дороги прозорий зіп-пакет з вмістом невідомої кристалоподібної речовини білого кольору, обмотаного ізоляційною стрічкою синього кольору PVP, який останній поклав собі у ліву зовнішню кишеню безрукавки, таким чином незаконно придбав та в подальшому зберігав при собі з метою власного подальшого періодичного вживання, без мети збуту.

У цей же день, тобто 14.02.2025, близько 13.20 год. ОСОБА_3 поблизу вул. Сахарова 19А, у м. Львові Львівському районі Львівської області був зупинений працівниками ДОПЛРУП N?2 ГУНП у Львівській області та в ході встановлення анкетних даних повідомив про те, що зберігає при собі, а саме в лівій зовнішній кишені безрукавки прозорий зіп-пакет з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, обмотаного ізоляційною стрічкою синього кольору, чим порушив вимоги ст.ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

В ході огляду місця події, ОСОБА_3 добровільно видав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальна маса якого становить 0,2784 грама.

У вилученій в ОСОБА_3 кристалоподібній речовині білого кольору, що знаходилась у прозорому зіп-пакеті, обмотаного ізоляційною стрічкою синього кольору, виявлено PVP загальною масою 0, 2784 грама, яка згідно списку N? 2 Переліку наркотинних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України N? 770 від 06.05.2000, відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами дізнання та прокурором процесуальним керівником у кримінальному провадженні кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту, тобто як кримінальний проступк, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника адвокатки ОСОБА_5 , слідує, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті, тобто в незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин, без мети збуту. Погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений/на не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден/на з розглядом обвинувального акта, без участі сторін.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000107 від 14.02.2022, перевіривши встановлені органом дізнання фактичні обставини інкримінованого кримінального проступку, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, враховуючи беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості у його вчиненні, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, стороною обвинувачення доведена, дії обвинуваченого органом досудового розслідування у формі дізнання та прокурором, кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані на особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання, які встановлені у ході дізнання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку (правопорушення ).

Дані про обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Щодо документального підтвердження про наявність чи відсутність попередніх судимостей у обвинуваченої на яку покликається орган (дізнання) досудового розслідування та прокурор, а саме - довідку ОСК МВС України № від 24.02.2025 зважаючи, що така частково виготовлена іноземною мовою російською, суд констатує факт, що в ході (дізнання) досудового розслідування кримінального провадження № 0000107 від 14.02.2022, МВС України надаючи довідку частково сформовану іноземною мовою, порушило вимоги ст. 10 Конституції України статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України, а відтак, визнає дані докази недопустимими.

Суд також констатує факт, що в ході (дізнання) досудового розслідування та під час скерування матеріалів до суду в порядку ст. 302 КПК України у вказаному кримінальному провадженні органом (дізнання) досудового розслідування та прокурором у кримінальному провадженні, котрими використовувалася вказана вище довідка, теж порушено вимоги ст. 10 Конституції України, статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України.

Відтак суд констатує факт порушення зазначеними вище державними органами вимог ч. 7 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», відповідно до якої, - статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя , які визначені цим Законом.

Суд в котре наголошує, що згідно цього ж Закону, статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації та є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 на обліках в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває, у вчиненому щиро розкаюється та активно сприяв розкриттю кримінального проступку, переджбаченому ч. 1 ст. 309 КК України.

З урахуванням наведеного, позиції прокурора, адвокатки та самого обвинуваченого, про розгляд матеріалів обвинувального акта і матеріалів кримінального провадження, особливо приймаючи до уваги позицію обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних проступків та правопорушень - в межах санкції частини першої статті 309 КК України , у виді штрафу.

Речові докази у вигляді наркотичної речовини - РVР в кількості 0,2784 грама, що по квитанції № 00391 від 06.03.2025, а також змиви, що по квитанції № 0028 від 06.03.2025 зберігаються в камері зберігання речових доказів ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, після набрання вироком законної сили слід знищити.

Контроль виконання вироку в частині знищення речових доказів покласти на начальника ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, якому належить повідомити про це суд.

Судові витрати у вигляді вартості проведення експертизи в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп. належить стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись статями 301 302 частиною 3 статті 349, статями 369, 371, 373, 374, 376, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 судові витрати у вигляді вартості проведеної судової експертизи в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп. на користь держави.

Речові докази у вигляді наркотичної речовини - РVР в кількості 0,2784 грама, що по квитанції № 00391 від 06.03.2025, а також змиви, що по квитанції № 0028 від 06.03.2025 зберігаються в камері зберігання речових доказів ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, після набрання вироком законної сили, знищити.

Контроль виконання вироку в частині знищення речових доказів покласти на начальника ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, якому належить повідомити про це суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо таку скаргу не було подано, вирок наберає законної сили з 17 квітня 2025.

Копію вироку після його проголошення негайно надіслати всім учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_7