03 березня 2025 року
Справа № 646/3533/24
№ провадження 1-кп/646/366/2025
ВИРОК

іменем України

03.03.2025 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_5 ,

неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_6

та обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001120 від 15.10.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, освіта професійно-технічна, непрацюючої, незаміжньої, маючої сина ОСОБА_8 , 2014 року народження, судимої 10.07.2023 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп., 03.10.2023 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова вказане покарання замінено на 240 годин громадських робіт, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

14.10.2023 року, в період часу з 12 год. 30 хв. до 14 год. 00 хв., більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , у період дії воєнного стану, який введено Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022, перебуваючи на дитячому майданчику, розташованому поблизу домоволодіння АДРЕСА_2, побачила на лавочці мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy A73 5G 8/256GB». Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , переконавшись, що її дії є непоміченими, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, здійснила викрадення вказаного мобільного телефона ТМ «Samsung Galaxy A73 5G 8/256GB» з серійним номером SM-A736B/DS, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 13120 грн. 00 коп., який належить неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 , поклавши його у кишеню своєї куртки. ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_7 свою провину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала, пояснивши при цьому, що після 12 год. 00 хв. 14.10.2023 року вона проходила по вул. Сохора у м. Харкові, де в районі домоволодіння АДРЕСА_2 на лавочці побачила мобільний телефон ТМ «Samsung», поруч із яким нікого не було. За декілька метрів знаходився кіоск, всередині якого була продавець. Вона вирішила забрати цей телефон собі та згодом продати, для чого, переконавшись, що її ніхто не бачить, поклала його у кишеню своєї куртки та відразу пішла по своїх справах. Вважала, що умислу викрадати телефон у неї не було, оскільки вона знайшла його. Разом з тим, забравши телефон, відразу вимкнула його, а через деякий час продала незнайомому чоловіку за 500 грн. 00 коп. Вона розуміла, що вказаний телефон має власника та їй не належить, однак ніяких дій не здійснювала, щоб його знайти. Вартість телефону, який вона забрала собі, а згодом продала, у розмірі 13120 грн. 00 коп. не оспорює. Розуміла, що забирає телефон під час дії в Україні воєнного стану.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою, її вина у фактично скоєному підтверджується наступними зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Даними показань під час судового розгляду в якості неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що у неї є мобільний телефон ТМ «Samsung», який їй подарив батько. Близько 12 год. 00 хв. 14.10.2023 року вона з подругами сиділа на лавочці, яка знаходиться на дитячому майданчику, біля будинку АДРЕСА_2. Вказаний телефон вона поклала на лавочку та через 5 хв. відійшла по власних справах на відстань близько 100 м. Повернувшись, побачила, що телефона на місці, де вона його залишала, не було. Хто саме вкрав телефон, вона не бачила.

Даними заяви ОСОБА_5 від 14.10.2023 року, згідно якої він звернувся до правоохоронного органу щодо розшуку мобільного телефону ТМ «Samsung», належного його доньки, який вона залишила 14.10.2023 року на лавочці, розташованій на дитячому майданчику в районі домоволодіння АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 98).

Допитана під час судового розгляду обвинувачена пояснила, що вона забрала 14.10.2023 року мобільний телефон ТМ «Samsung», який знаходився на лавочці, біля домоволодіння АДРЕСА_2.

Даними речових доказів - картонною коробкою з-під телефону ТМ «Samsung Galaxy A73 5G 8/256GB», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; чеком за оплату Cactus, оглянутими та переданими на зберігання законному представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 99-104).

Даними протоколу огляду місця події від 08.11.2023 року та відеозаписом до нього, під час проведення якого була оглянута територія відкритої ділянки місцевості по вул. Дизельній, 1 у м. Харкові за участю, окрім інших, ОСОБА_9 , який зазначив, що 15.10.2023 року близько 13 год. 00 хв. він на зупинці зустрів незнайому жінку на ім`я ОСОБА_10 , яка запропонувала йому придбати у неї за 500 грн. 00 коп. мобільний телефон. При цьому остання повідомила, що вказаний телефон належить їй. ОСОБА_9 надав придбаний телефон ТМ «Samsung Galaxy A73 5G 8/256GB», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з чохлом силіконовим чорного кольору з білими візерунками та з наліпкою червоного кольору, який був вилучений (а.с. 105-109).

Допитана під час судового розгляду обвинувачена зазначила, що вона продала вилучений телефон за 500 грн. 00 коп. 15.10.2023 року.

Даними речового доказу - мобільним телефоном ТМ «Samsung Galaxy A73 5G 8/256GB», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з чохлом силіконовим чорного кольору з білими візерунками та з наліпкою червоного кольору, оглянутим та переданим на зберігання ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 110-115, 117).

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.11.2023 року, під час проведення якого ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_7 за формою обличчя як особу, яка 14.10.2023 року в районі домоволодіння АДРЕСА_2 знаходилась біля кіоску, після чого забрала щось з лавочки (т. 2 а.с. 118-120).

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2023 року, під час проведення якого ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_7 за формою обличчя, носу та губ як особу, яка 14.10.2023 року в районі домоволодіння АДРЕСА_2 знаходилась біля кіоску, після чого підійшла до лавочки та щось з неї забрала (т. 2 а.с. 121-123).

Даними судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/24209-ТВ від 27.10.2023 року, згідно висновку якої вартість мобільного телефону ТМ «Samsung Galaxy A73 5G 8/256GB» станом на 14.10.2023 року складає 13120 грн. 00 коп. (а.с. 125-129).

Під час судового розгляду обвинувачена не оспорювала висновки вказаного експертного дослідження.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07.12.2023 року та відеозаписом до нього, під час проведення якого обвинувачена показав та розказав про обставини викрадення нею 14.10.2023 року в районі домоволодіння АДРЕСА_2 з лавочки мобільного телефона ТМ «Samsung», який вона 15.10.2023 року продала за 500 грн. 00 коп. (а.с. 131-134).

Під час судового розгляду обвинувачена підтвердила обставини, викладені нею при проведенні вказаного слідчого експерименту.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.11.2023 року, під час проведення якого ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 за формою обличчя, носу та губ як особу, яка 15.10.2023 року продала йому за 500 грн. 00 коп. мобільний телефон (т. 2 а.с. 135-137).

Отже, оцінюючи всі зібрані по справі докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що всі вище перелічені та досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

Недопустимості доказів згідно вимог ст. ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом встановлено також не було.

При цьому суд зауважує, що таємне викрадення чужого майна з об`єктивної сторони відноситься до кримінальних правопорушень з матеріальним складом. Викрадення полягає в дії (активній поведінці) і означає незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника. Таке вилучення обов`язково повинне бути таємним, тобто непомітним. Вилучення майна буде таємним і тоді, коли дії особи фактично помічені іншою особою, але суб`єкт цього не усвідомлює і вважає дії таємними.

Про наявність у ОСОБА_7 умислу саме на викрадення мобільного телефону свідчить сукупність всіх обставин вчиненого обвинуваченою діянь, зокрема, цілеспрямованість її дій.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_7 забрала телефон в громадському місці з лавочки переконавшись, що її дії є непоміченими для сторонніх осіб, відразу вимкнула його, а через деякий час продала незнайомому чоловіку. Вона розуміла, що вказаний телефон має власника та їй не належить, однак ніяких дій не здійснювала, щоб його знайти.

Крім того, якщо привласнення майна відбувається в адміністративних приміщеннях, пунктах здійснення розрахунково-касових операцій та інших громадських місцях з обмеженим простором, в таких випадках слід констатувати презумпцію «забутості» речі її власником: у подібних випадках особа, яка привласнює річ, має розуміти, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона фактично не вийшла з володіння власника, а лише залишена чи забута ним (постанова Верховного Суду України від 11.12.2014 року, справа № 5-23 кс 14).

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не вчиняла крадіжку мобільного телефону, суд оцінює критично та вважає їх неправдивими, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими під час судового розгляду вищезазначеними доказами, надані з метою уникнення відповідальності за фактично скоєне.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченою, в діяннях обвинуваченої є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому вина ОСОБА_7 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_7 встановлено, що вона судима 10.07.2023 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп., 03.10.2023 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова вказане покарання замінено на 240 годин громадських робіт, маєпрофесійно-технічну освіту, не працює, незаміжня, має сина ОСОБА_8 , 2014 року народження, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, з 06.09.2021 року перебуває на диспансерному обліку в КНП ХОР «Обласний клінічний центр профілактики і боротьби зі СНІДом», за місцем проживання характеризується позитивно.

Допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 охарактеризували ОСОБА_7 з позитивного боку.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Щодо посилання сторони обвинувачення на наявність обтяжуючої покарання обставини - рецидив злочинів, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 10.07.2023 року судима за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, при призначенні покарання обставиною, яка його обтяжує, окрім іншого, визнається - рецидив саме злочинів.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_7 раніше судима за вчинення кримінального проступку, а не злочину, суд не враховує зазначену стороною обвинувачення обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 - рецидив злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 - відсутні.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що виправлення, перевиховання ОСОБА_7 та попередження нових кримінальних правопорушень можливо лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує, що попередній вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2023 року та ухвала Комінтернівського районного суду від 03.10.2023 року набрали законної сили та відповідно до вимог ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 21 КПК України є обов`язковими до виконання на всій території України.

Під час судового розгляду сторони кримінального провадження зазначили, що ОСОБА_7 фактично не відбувала вказане покарання у виді громадських робіт.

Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що ОСОБА_7 відбувала призначене за вказаними судовими рішеннями покарання у виді громадських робіт в кількості 240 години, що відповідно до пп. г, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 30 дням позбавлення волі.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання суд частково приєднує невідбуте покарання за попереднім вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2023 року, замінене ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 року.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Строк відбування покарання ОСОБА_7 необхідно рахувати з 03.03.2025 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта, за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/24209-ТВ від 27.10.2023 року у розмірі 956 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд, одночасно із ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Як встановлено під час судового розгляду, ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.11.2023 року накладено арешт на мобільний телефон ТМ «Samsung» та чохол силіконовий чорного кольору з білими візерунками та з наліпкою червоного кольору (т. 2 а.с. 116-117).

Таким чином, враховуючи, що вказане майно не підлягає спеціальній конфіскації, арешт, накладений на нього, підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, встановлених ст. 178 КПК України, враховуючи вид та міру покарання, яке призначається судом ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити без змін - у виді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, слід зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 20.03.2024 року по 02.03.2025 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (місяців).

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2023 року, замінене ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 року, у виді 240 годин громадських робіт, що відповідно до положень ст. 72 КК України відповідає 30 дням позбавлення волі, та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяці 20 (двадцять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 03.03.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта, за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/24209-ТВ від 27.10.2023 року у розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп.

Речовий доказ - мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy A73 5G 8/256GB», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з чохлом силіконовим чорного кольору з білими візерунками та з наліпкою червоного кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 (квитанція № 271) - повернути законному володільцю.

Речові докази - картонну коробку з-під телефону ТМ «Samsung Galaxy A73 5G 8/256GB», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; чек за оплату Cactus, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - вважати повернутими законному володільцю.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.11.2023 року на речові докази - мобільний телефон ТМ «Samsung» та чохол силіконовий чорного кольору з білими візерунками та з наліпкою червоного кольору - скасувати.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити без змін - у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 20.03.2024 року по 02.03.2025 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_7 - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий -