Справа № 761/1559/25
Провадження №1-кп/761/2779/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №0000002 від 02.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Києві, громадянки України, пенсіонерки, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.110 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 2 Конституції України, Україна є унітарною державою. Територія України у межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Згідно зі ст. ст. 1, 2, 33 Закону України «Про державний кордон України», Державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору; державний кордон України визначається Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; державні органи, громадські організації, посадові особи зобов`язані надавати всемірну допомогу органам Державної прикордонної служби України в охороні державного кордону України; державні органи, громадські організації, посадові особи, а також громадяни зобов`язані додержуватись режиму державного кордону України.

Відповідно до вимог ст. ст. 72, 73 Конституції України, питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Організація і порядок проведення референдумів та територіальний устрій України, згідно з положеннями ст. 92 Конституції України, визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. ст. 132, 133 Конституції України територіальний устрій країни ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Встановлено, що ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 07.01.2015 зареєструвала обліковий запис у соціальній мережі «Вконтакте» на ім`я « ОСОБА_6 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2

В подальшому, у ОСОБА_3 , виник умисел на розповсюдження матеріалів із закликами до умисних дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України.

Так, 07.01.2015 ОСОБА_3 , діючи умисно, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці у місті Києві, на своєму обліковому записі у соціальній мережі «Вконтакте» на ім`я « ОСОБА_6 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 розмістила публікацію, яка починається та закінчується словами (рос. мова): «Россия не должна ограничиваться Крымом: Киев, Донецк, Харьков, Одесса, Херсон, Днепропетровск - русские города. Сворачивание проекта Новороссии уже невозможно. … Я вас умоляю, никакой единой Украины не будет. Ни США, ни Киев не согласятся на автономию Донбасса в том виде, в котором ее видят Москва и Донбасс, а на автономию в виду «крымской автономии» не согласятся в Донбассе. Что касается экс-регионалов они там весь год на российском ТВ мелькают, и что из того? соцсети», чим поширила матеріали, надавши можливість ознайомитись із ними необмеженій кількості осіб.

Відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз №411/1 від 28.08.2024, у текстовому матеріалі, який розміщено 07.01.2015 на інтернет-сторінці особи на ім`я « ОСОБА_6 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 міститься публічний заклик до зміни меж території та державного кордону України. Приєднання частин українських земель до складу російської федерації позиціонується збройним шляхом.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.110 КК України, а саме: розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій спрямованих на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

06 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0000002 від 02.01.2025 між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Зазначеною угодою визначені наступні обставини та умови.

Обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та зобов`язується сприяти суду у дослідженні обставин вчинення даного кримінального правопорушення, виявленні та припиненні інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень.

Сторони угоди про визнання винуватості підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій є щире каяття.

Сторони погоджуються на призначення обвинуваченій покарання за ч.1 ст.110 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченою.

Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 06.01.2025, укладену між його підзахисною та прокурором, оскільки дана угода відповідає вимогам закону, укладена в його присутності, добровільно.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення за обставинами, викладеними в обвинувальному акті та встановленими судом, щиро кається у вчиненому. Підтвердила, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просила суд затвердити угоду про визнання винуватості з призначенням узгодженої міри покарання. Зазначила, що має намір добровільно оплатити процесуальні витрати, пов`язані із залучення експерта.

Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, надані матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, у тому числі нетяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, а узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачена розуміє свої права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких підстав суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 06.01.2025.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів, скасування арешту майна та процесуальних витрат у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до положень КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 315, 369-376, 475, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 06 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0000002 від 02 січня 2025 року укладену між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.110 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У відповідності до ст.77 КК України не застосовувати до ОСОБА_3 додаткове покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.190 КК України, у вигляді конфіскації майна.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi» «Redmi» Note 8Т (M19008C3ХG), переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, повернути ОСОБА_3 (квитанція №52/250-49)

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.12.2024 року у справі №760/13913/24, а саме на: мобільний телефон «Redmi» Note 8Т (M19008C3ХG),

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 14009 (чотирнадцять тисяч дев`ять) гривень 68 копійок (висновок експерта Українського НДІ СТ СЕ СБ України від 28.08.2024 року №411/1).

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1