Справа № 681/161/25
Провадження 1-кп/681/34/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2025 р. м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000004, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2025, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселиця, Шепетівського району Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, машиніста автоямобура Шепетівської філії АТ «Хмельницькобленерго», відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 незаконно придбав, носив та зберігав вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу за наступних обставин.

Так, він в порушення вимог п. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, не маючи передбаченого Законом дозволу (ліцензії) на придбання, носіння та збут вогнепальної зброї, діючи з прямим умислом, в кінці березня 2022 року, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 незаконно придбав у ОСОБА_6 (безоплатно передав) обріз мисливської двоствольної гладкоствольної куркової рушниці 16 калібру моделі «БМ», який продовжив зберігати за місцем свого проживання.

Окрім того, він у порушення указаних вище нормативних актів, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу (ліцензії) на придбання, носіння та збут бойових припасів, восени 2022 року, проходячи військову службу в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , залишив для власних цілей набої калібру 5,45 мм в кількості 99 штук та набої калібру 7,62 мм в кількості 33 штуки, які на початку жовтня 2022 року незаконно перевіз та зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 незаконно виготовив та зберігав наркотичні засоби без мети збуту за наступних обставин.

Так, він, в порушення до ч. 1 ст. 17, ч. 2 ст. 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», який забороняє виготовлення та зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях та в цілях, не передбачених цим Законом, діючи з прямим умислом, весною 2024 року в парнику за місцем проживання по АДРЕСА_1 , виростив рослини конопель, які надалі висушив та за допомогою саморобних пристроїв вживав для власних потреб. 15.01.2025 працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку за указаним вище його місцем проживання, в парнику виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка є наркотичним засобом та обіг якої обмежено - канабіс загальною масою 72,85 г.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

10.02.2025 між прокурором Полонського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень на таких умовах.

За змістом угоди формулювання та обсяг обвинувачення, а також правова кваліфікація дій ОСОБА_4 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, є тотожними формулюванню та кваліфікації, наведеним в обвинувальному акті.

В угоді міститься інформація про беззастережне визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 472 КПК України сторони також узгодили покарання, яке запропоновано призначити суду за результатами затвердження угоди, а саме:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк, визначений судом, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також ОСОБА_4 роз`яснено необхідність сплати процесуальних витрат за проведені експертні дослідження в ході досудового розслідування в розмірі 11938 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) грн 50 коп.

Окрім зазначеного, угодою передбачені наслідки її укладення та затвердження, визначені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання викладені у ст. 476 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтвердив добровільність укладання угоди сторонами, зазначив про відповідність умов угод про визнання винуватості вимогам законодавства і просив затвердити її. Наголосив, що умови угоди у повному обсязі відповідають інтересам суспільства в частині забезпечення швидкого судового провадження з дотриманням прав обвинуваченого. За твердженням прокурора, умовами угод не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а виконання взятих на себе за угодою зобов`язань обвинуваченим не є неможливим для нього.

Обвинувачений ОСОБА_4 ствердив, що угода укладена ним добровільно, жодного тиску, примусу чи погроз не вчинялось, повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді та обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється.

Вказав, що цілком розуміє наявність у нього права на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; права подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений зазначив, що обізнаний про вид та розмір покарання, погоджується на призначення такого покарання, а також підтвердив, що усвідомлює правові наслідки невиконання угоди.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав угоду про визнання винуватості. Наголосив на тому, що її укладення є добровільним актом усіх сторін. Також захисник підтвердив, що був залучений до процедури укладання угоди з моменту її ініціювання та роз`яснив обвинуваченому істотні умови угоди та наслідки її укладання.

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості та долучені до угоди документи, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

В цьому кримінальному провадженні угода між прокурором та ОСОБА_4 складена та підписана 10.02.2025 у присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 , про що сторони підтвердили і в судовому засіданні, відповідає вимогам ч. 2 ст. 469 КПК України.

У п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Судом встановлено, що між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочином та кримінальним проступком, та відповідно до примітки до ст. 45 КК України не відносяться до корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, що свідчить про дотримання вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України.

Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості закріплені у ст. 472 КПК України. Суд встановив, що угода про визнання винуватості відповідає формальним і змістовним вимогам, оскільки містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що відповідає ознакам, встановленим у нормах кримінального закону. При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті, і підтверджені в судовому засіданні обвинуваченим.

В угоді зазначені обставини, які враховані прокурором при розв`язанні питання про її укладення, зокрема, ступінь та характер сприяння обвинуваченого у кримінальному провадженні, характер і тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження.

Таким чином, невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України суд не встановив.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України невідповідність умов угоди про визнання винуватості інтересам суспільства є підставою для відмови у її затвердженні.

Наявність суспільного інтересу в угоді, збалансованого між державними і особистими інтересами, полягає в досягненні, перш за все, завдань кримінального судочинства, які полягають в захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також у забезпечені швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Загалом своєчасне розкриття кримінальних правопорушень, призначення справедливого покарання винній особі є свідченням наявності суспільного інтересу.

В цьому кримінальному провадженні суд встановив наявність інтересу для суспільства в затвердженні угоди про визнання винуватості, який полягає у своєчасному розкритті кримінального правопорушення, що забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи, досягнення цілей та завдань кримінального провадження при мінімальних затратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури та судові органи.

Суд вважає, що наявність суспільного інтересу також полягає в запобіганні повторному вчиненню кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами та у сприянні формуванню у суспільства невідворотності покарання за вчинене правопорушення. Сам обвинувачений та інші особи мають можливість оцінити негативні наслідки вчинення кримінальних правопорушень та відмовитись від їх вчинення у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відповідність угоди про визнання винуватості суспільному інтересу.

Згідно з п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України під час перевірки угоди на відповідність вимогам законодавства суд також перевіряє, чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших сторін.

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Крім того, з дослідженої у судовому засіданні угоди про визнання винуватості, пояснень сторін убачається, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, зокрема, і з огляду на те, що обставини викладеного обвинувачення відповідно до ст. 17 КПК України не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб окрім обвинуваченого у цьому провадженні. Угодою також не вирішується питання щодо майна третіх осіб.

За таких обставин умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 7 ст. 474 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для затвердження угоди суд має переконатися, що укладення угоди є добровільним. Будь-який примус зі сторони обвинувачення або третіх осіб, спрямований на укладення угоди, або інші обставини, які викликають сумнів у добровільності угоди, мають спричинити відмову у її затвердженні судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов.

Зазначили про відсутність будь-яких скарг на дії сторони обвинувачення.

Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угоді умов, підтвердивши добровільність її укладення як з боку прокурора, так і з боку обвинуваченого.

З огляду на зазначене, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою, та дійшов висновку, що укладення угоди відповідає дійсній волі сторін.

Пункт 5 частини 4 ст. 474 КПК України зобов`язує суд перевірити угоду на предмет можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

За змістом угод обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення під час судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини, викладені у формулюванні обвинувачення, надав відповідні показання щодо себе, визнав свою винуватість та щиро розкаявся. Тим самим обвинувачений виконав взяті на себе зобов`язання у цій частині.

Також, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що визначене в угоді покарання й інші обов`язки є для обвинуваченого зрозумілими та посильними для виконання.

Наведене у своїй сукупності вказує на можливість виконання обвинуваченим взятого на себе зобов`язань за умовами угоди.

Суд вважає, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті та зазначені в угоді про визнання винуватості, а також їх підтвердження обвинуваченим у присутності захисника обґрунтовано свідчить про існування підстав для визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

При розв`язанні питання про те, чи є узгоджене сторонами покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинені ним нових злочинів, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання і сталі соціальні зв`язки, наявності на утриманні неповнолітніх дітей, участь у бойових діях.

Суд також враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років. З урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає доцільним встановити обвинуваченому ОСОБА_4 мінімальний іспитовий строк 1 (один) рік.

При звільненні ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням суд вважає за необхідне покласти на нього такі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ураховуючи дані про особу ОСОБА_4 , який має постійні місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, має постійне місце роботи, є учасником бойових дій, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, усвідомив протиправність своєї злочинної поведінки, а також те, що він вказав, що зробив для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти нових злочинів, суд доходить до висновку, що узгоджене сторонами покарання здатне забезпечити досягнення мети його призначення, буде відповідати тяжкості вчиненим правопорушенням, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Окрім того, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 373, 374, 376, 468-470, 472-476 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Укладену 10.02.2025 між прокурором Полонського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України обчислювати з дня проголошення вироку.

Вирішити долю речових доказів, визнаних такими на підставі постанов заступника начальника ВРЗЗС СВ Шепетівського районного управління ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 від 25.01.2025 (4 постанови), а саме обріз мисливської двоствольної гладкоствольної куркової рушниці 16 калібру моделі «БМ»; військові боєприпаси до стрілецької вогнепальної зброї, а саме 99 патронів калібру 5,45 мм та 33 патрони калібру 7,62 мм; 72,85 г канабісу знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 11938 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) грн 50 коп. процесуальних витрат за проведення 4 (чотирьох) судових експертиз.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Полонський районний суд до Хмельницького апеляційного суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_8