Провадження № 1-кп/638/1118/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Юнокомунарівськ Єнакієвської міської громади Горлівського району Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , який відбуває покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.02.2018, за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 15.10.2023 близько 19:30 год.,. перебуваючи на перехресті вул. Іванівська та пров. Іванівський в м. Харкові, зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_5 , де під час спілкування між ними виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почали штовхати один одного, в ході чого з кишені ОСОБА_5 випав його мобільний телефон «Motorola» НОМЕР_1 , це побачив ОСОБА_4 в якого в цей час виник раптовий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, діючи повторно, ОСОБА_4 упевнившись у тому, що за його діями не спостерігають оточуючі, таємно підібрав та сховав до своєї кишені належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Motorola» ХТ2331-2 RS 4+128 Gb, imeil: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 .

Після чого, ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 3806 гривень 67 копійок.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, підтвердивши факти вчиненого ним кримінального правопорушення в час, спосіб та при обставинах, на які вказує досудове слідство. Докази його вини, здобуті на досудовому слідстві, визнає повністю і не оспорює, в своїх діях щиро розкаявся.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинення ним злочину, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, матеріали кримінального провадження містить заяву, якою просив проводити розгляд справу за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненому діянні визнав повністю і суду дав показання, що вчинив кримінальні правопорушення саме при викладених вище обставинах, суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих матеріалів на нього, які є в матеріалах кримінального провадження, та доказів з процесуальних питань.

При цьому суд роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене:

- ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він відбуває покарання в ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» з 01.12.2023 року, за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.02.2018, за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про його особу, обставиною, яка пом`якшує покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким правопорушенням, конкретні обставини справи.

Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

У п. 25 постанови № 7 визначено, що коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

Беручи до уваги те, що правопорушення за даним обвинуваченням вчинено після постановлення вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.02.2018, за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України та до початку його виконання, відповідно суд зараховує покарання, частково відбуте за вказаним вироком та за ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до листа ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», ОСОБА_4 відбуває покарання в вказаній установі з 01.12.2023, інші відомості щодо затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , матеріали кримінального провадження не містять.

У даному кримінальному провадженні, міра запобіжного заходу, обвинуваченому ОСОБА_4 судом не обиралася.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 та призначити покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років і 6 місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту початку відбуття покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», а саме з 01.12.2023 року.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, з 01.12.2023 року, тобто з моменту початку відбуття покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)».

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на проведення у справі судової товарознавчої експертизи за № 24972 від 17.11.2022 року в сумі 955 гривен 34 копійку.

Речові докази:

- квитанція № 518231243 від 06.11.2023 з ломбарду «Єврофінанс» на 1 арк., яка постановою про визнання речовим доказом від 10.11.2023 року, визнано в якості речового доказу та долучено до матеріалів кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається (направляється) обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1