ВИРОК

Іменем України

19-20.11.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001194 від 21.11.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

встановив:

ОСОБА_5 20 листопада 2023 року о 23 год 50 хв, керуючи автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Львові в крайній лівій смузі вул. Наукової, на перехресті вулиць Наукова-Тролейбусна у напрямку до вул. Кульпарківської, грубо порушив вимоги п. 1.5., п. 1.10. (в значенні терміну «дати дорогу») та п.12.3, 12.4 п. 12.9.б), чинних Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він керуючи технічно-справним транспортним засобом та рухаючись ним на дозволений (зелений) сигнал світлофора із перевищенням максимально допустимої швидкості в межах населеного пункту (97- 105 км/год) з моменту виникнення небезпеки у вигляді пішохода, який в цей час переходив проїзну частину дороги по регульованому пішохідному переході зліва на право відносно напрямку руху автомобіля та якого водій об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що призвело до наїзду транспортного засобу на пішохода ОСОБА_6 , який від отриманих травм помер в кареті швидкої медичної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_5 , порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється, просив суворо його не карати, повідомив що керував транспортним засобом, та після скоєного ДТП не покидав місця події, пропонував надати допомогу потерпілому.

Захисник у судовому засідання повідомив, що шкода потерпілому відшкодована обвинуваченим, а також просив засовувати 69 КК України, та обмежитись штрафом.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про проведення судового засідання без його участі, також зазначено, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просив обвинуваченого суворо не карати, враховуючи його молодий вік і обставини події.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, відповідно до висновку №002748 від 21.11.2013 року у ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено, на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» відповідно до довідки від 27.11.2023 року не перебуває, також відповідно до довідки КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» від 30.11.2023 року за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Зазначене, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, від потерпілого претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, позицію прокурора, який просив призначити покарання обвинуваченому із застосуванням іспитового строку, так і потерпілого який просив суворо не карати, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Окрім цього, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

При вирішенні питання про наявність підстав для застосування до ОСОБА_5 додаткового покарання, передбаченого санкцією кримінального закону, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд приймає до уваги позицію прокурора та те, що обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, а саме за ч.2 ст. 126, ч.1 ст. 122, ст. 124, ч.1 ст. 126 КУпАП, а також те, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_5 не перебував в стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

За таких обставин, враховуючи рекомендації, надані в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суд приходить до переконання, що попередження вчинення ОСОБА_5 нових правопорушень на транспорті не можливе без застосування до нього додаткового покарання.

Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, при ухваленні судового рішення, необхідно скасувати арешт майна.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно вимог ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання після набрання ним законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати на проведення судових інженерно-транспортних експертиз та судової комплексної автотехнічної та відеотехнічної експертизи в розмірі 17038 (сімнадцять тисяч тридцять вісім) гривень 80 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.11.2023 року в рамках кримінального провадження №0001194 від 21.11.2023, на автомобіль марки «Ford Focus», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_7 .

Речовий доказ: автомобіль марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 27.04.2023, зареєстрований на ОСОБА_7 повернути ОСОБА_7 , як власнику майна.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1