1-в/205/776/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Джурів Снятинського району Івано-Франківської області, громадянина України, українця, не одруженого з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 1 вересня 2021 року вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області за ст. 185 ч.3, 75,76 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, з іспитовим строком на 3 роки;

- 23 серпня 2022 року вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області за ст. 185 ч.3, 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років.

про звільнення від відбуття покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 в якій він у зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року та декриміналізації вчиненого ним діяння просить привести у відповідність призначене покарання .

Засуджений ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив розглядати клопотання про звільнення від покарання без його участі.

Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вислухавши думку прокурора та представника установи виконання покарань, які не заперечували проти задоволення клопотання, приходить до наступних висновків.

Статтею 74 ч.2 КК України фактом усунення злочинного діяння є його декриміналізація. Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 серпня 2022 року, яким його було засуджено за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 10 місяців . На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 вересня 2021 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Так, за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня 2021 року, ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він:

- 2 березня 2021 року, діючи таємно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення у інше приміщення здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 590,60 гривень.

- 12 березня 2021 року діючи повторно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення у інше приміщення здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 721,29 гривень;

- 12 березня 2021 року діючи повторно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення у інше приміщення здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 1183,33 гривні.

- 12 березня 2021 року діючи повторно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення у інше приміщення здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 1449,00 гривень.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 серпня 2022 року, ОСОБА_3 , визнано винуватим у тому, що він:

- 21 квітня 2022 року діючи повторно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення у інше приміщення здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 3600,00 гривень.

На час, до якого відносяться діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 , положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КпАП України в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_3 за епізодами за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня 2021 року, становить: 2 березня 2021 року 590,0 гривень; 12 березня 2021 року 721,29 гривень; 12 березня 2021 року 1183,33 гривні; 12 березня 2021 року 1449,0 гривень.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021 року в сумі 2481 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2021 році складала 1240,5 гривень.

Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2021 році становила 2481,0 гривень.

Таким чином, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_3 за епізодами за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня 2021 року, не перевищують суму в два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України), а тому зазначені дії ОСОБА_3 підпадають під декриміналізацію.

Вартість майна у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_3 за епізодом від 21 лютого 2022 року відповідно до вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 серпня 2022 року становить 3600 гривень,

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2023 року в сумі 2684,0 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342,0 гривні.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2023 році становила 2684,0 гривні.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку що ОСОБА_3 не підлягає звільненню за дії встановлені вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 серпня 2022 року.

Отже, має місце часткова декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці майна або заволодінні майном шляхом обману або зловживанні довірою (шахрайство), вартість яких на момент вчинення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак суд доходить висновку, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня 2021 року, за яким ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяці з випробуванням на 3 (три) роки.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 серпня 2022 року, на підставі ст. 71 КК України частково приєднане невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня 2021 року.

Таким чином, з вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 серпня 2022 року за яким ОСОБА_3 було засуджено за ст. 185 ч.3, 71 КК України, суд вважає за необхідне виключити посилання на ст. 71 КК України за якою частково приєднано невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня 2021 року, залишив при цьому покарання призначене за діяння що мало місце 21 лютого 2022 року за ст. 185 ч.3 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 2, 110, 537-539, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня 2021 року за ст.. 185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців , звільненого на підставі ст.. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням на 3 (три) роки у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Виключити з вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 серпня 2022 року посилання на ст. 71 КК України щодо часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня 2021 року.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 серпня 2022 року за ст. 185 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки 10 місяців.

Копію ухвали невідкладно направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89) для ознайомлення засудженого та негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її постановлення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1