31.10.2024
Провадження № 1-в/642/160/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання начальника Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2023 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2023 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ (далі Закон № 3886-ІХ).

В обґрунтування подання зазначено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, на підставі чого ОСОБА_4 взятий на облік у Холодногірському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Водночас Законом № 3886-ІХ вчинення викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, віднесено до адміністративних правопорушень, та відповідно декриміналізовано.

Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення крадіжки майна, вартість якого менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинене ним діяння не є кримінально караним станом на дату направлення подання до суду.

Представник Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, повідомлений про місце, дату та час розгляду клопотання належним чином, клопотань та заяв суду не подав.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення подання не заперечував.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, подав до суду заяву про розгляд подання без його участі, в якій вказав, що просить задовольнити подання.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неявка в судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів з урахуванням положень ч. 4 ст. 107 КПК України не проводилось.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до Закону №3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн.

Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2023 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Як вбачається з вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2023 у справі № 638/18080/21, засуджений ОСОБА_4 31.07.2021 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 609,5 грн та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, на суму 609,5 грн, що станом на день вчинення крадіжок є меншим, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст.3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, на цей час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Крім того, в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Отже, зміни, внесені Законом № 3886-IX, у вказаній частині мають зворотну дію в часі.

Відтак діяння, за вчинення яких ОСОБА_4 засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2023, наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Тому суд доходить висновку, що оскільки ОСОБА_4 на час розгляду подання звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, який наразі триває, за вчинення діянь, кримінальна караність яких усунута, останнього необхідно звільнити від призначеного судом покарання.

Отже подання заступника начальника Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2023 стосовно засудженого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання заступника начальника Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2023 за ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя ОСОБА_5