Справа № 487/626/20
Провадження № 1-кп/487/117/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0004612 від 13.12.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, Миколаївської області, громадянина України, українця, одруженого, маючий на утриманні малолітню дитину 2007 року народження, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

11.12.2019 приблизно о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , прибув на територію «Центрального ринку», який розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 25. Знаходячись на території даного ринку, на перетині АДРЕСА_2 , підійшов до кіоску № НОМЕР_1 , де здійснює свою підприємницьку діяльність потерпілий ОСОБА_8 , та побачив мобільний телефон марки «Iphone 5s», коли у нього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , під приводом купівлі вказаного мобільного телефону, попросив у потерпілого ОСОБА_8 вказаний мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка. В свою чергу потерпілий ОСОБА_8 , будучи введеним в обману, добровільно передав ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Iphone 5s».

Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи вказаний мобільний телефон при собі, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_8 та сторонніх осіб, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 1 800 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показами обвинуваченого ОСОБА_3 який безпосередньо при допиті під час судового розгляду вину в інкримінованому йому злочині визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Показами потерпілого ОСОБА_8 який безпосередньо при допиті під час судового розгляду обставини викладені в обвинувальному акті підтвердив в повному обсязі.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_8 та надані прокурором матеріалами кримінального провадження, а саме:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.12.2019 року, відповідно до якого 12.12.2019 року надійшло повідомлення від ОСОБА_8 , щодо вжиття заходів до наглядно знайомого на ім`я ОСОБА_9 , який в 11:55 год. 11.12.2019 року знаходячись на Центральному ринку м. Миколаєва, шляхом обману, зловживаючи довірою заволодів мобільним телефоном Айфон 5с, чим спричинив матеріальну шкоду;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 12.12.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_8 , просив прийняти міри щодо наглядно знайомого на ім`я ОСОБА_9 , який в 11:55 год. 11.12.2019 року знаходячись на Центральному ринку м. Миколаєва, шляхом обману, зловживаючи довірою заволодів мобільним телефоном Айфон 5с, чим спричинив матеріальну шкоду;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_8 , впізнав особу на фотознімку №3, на якому зображений ОСОБА_3 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_10 , впізнав особу на фотознімку №1, на якому зображений ОСОБА_3 ;

- протоколом огляду предмету від 21.01.2020 року, відповідно до якого об`єктом огляду є мобільний телефон марки "Iphone 5s" золотистого кольору.

Досліджені під час судового розгляду письмові докази та покази обвинуваченого узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, викладеними в обвинувальному акті, з огляду на що суд вважає ці обставини встановленими, а докази кладе в основу вироку.

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що вина ОСОБА_3 доведена у повному обсязі, а його дії кваліфікує за ч.2 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

За положеннями ст. 9 Конституції України, ч. 2 ст. 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Частиною 2 ст. 24 КК України передбачено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, предметом злочинів проти власності є майно,яке має певну вартість і є чужим для винної особи; крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 63 КК України, покарання увиді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише уразі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів(ст.12КК України),а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікуваннявід суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченим покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи кожного обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії нетяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога Комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради не перебуває.

З урахуванням декількох обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, активна співучасть у розкритті кримінального правопорушення, визнання провини, суд вважає за можливе застосувати відносно нього покарання у вигляді штрафу.

На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700,00 гривень.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон марки "Iphone 5s" об`ємом 16gb - повернути потерпілому ОСОБА_8 .

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1