Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4983/21
Провадження №1-кп/523/434/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2024 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м.Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000070 від 12.01.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої.

Не маючої місця реєстрації. Проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1 КК України,-

Встановила:

12.01.2021 року приблизно о 0:30 годині, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклих неприязних відносин, який переріс у словесний конфлікт зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 , діючи навмисно, з метою умисного вбивства, тобто противоправного спричинення смерті іншій людині, будучи у повній мірі здатною усвідомлювати наслідки своїх дій, кухонним ножом, який знаходився на столі у кімнаті, нанесла потерпілому ОСОБА_5 один удар в область життєво важливого органу в ліву частину грудної клітини, тим самим своїми протиправними діями спричинивши ОСОБА_5 відповідно висновку експертизи за №235 від 12.03.2021 року тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення грудної клітки зліва, що супроводжувалося накопиченням крові в лівій плевральній порожнині, яке відповідно до п.2.1.3 «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, однак свій злочинний умисел не змогла довести до кінця по незалежним від неї причинам, так як ОСОБА_5 було своєчасно доставлено до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» для надання медичної допомоги.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні фактично не визнала, погоджуючись лише з тим, що мав місце конфлікт з її співмешканцем, який вона не змогла стримати, допустила виникнення такої події, заперечуючи умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, та дотримуючись вибраної позиції захисту пояснила, що в ніч з 11 на 12 січня 2021 року разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_5 знаходилася за спільним місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , в ході спілкування між ними виникла сварка на ґрунті ревнощів зі сторони ОСОБА_5 на її адресу, яка переросла в бійку, він наносив їй удари по всьому тілу, після чого схватив ніж, який лежав біля батареї, кинувся до неї, спіймав за волосся, під час сутички вони разом впали на ліжко, вона на живіт, ОСОБА_7 зверху неї, коли вона лежачи повернулася на бік, побачила у нього на грудях пляму крові в області серця, він застогнав, сам механізм удару не бачила, як було направлене лезо, сказати не може. У сусідній кімнаті знаходилася квартирантка, яка знімала у ОСОБА_5 житло, вона її покликала на допомогу, потім приїхала «швидка», поліція. До приїзду «швидкої» вона знаходилася поряд з ОСОБА_5 на стільці в кімнаті, тримала йому рану, перебувала в шоці. В подальшому її затримали, відвезли до відділку поліції.

Додатково ОСОБА_6 вказала, що на фоні алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 змінюється, перетворюється в монстра, вважаючи, що потерпілий винуватий в тому, що сталося, він взяв ніж, щоб її зарізати. ОСОБА_5 підписував папери після наркозу, не розуміючи, що йому дали підписувати. Як потерпілий отримав поранення пояснити не може, стверджуючи, що умисно удар йому не наносила, умислу на позбавлення життя не мала, водночас зазначаючи, що покази свідка ОСОБА_8 , яка остання давала у судовому засіданні, не відповідають дійсності, оскільки квартирантка вороже, неприязно до неї відносилася, хотіла щоб вона з`їхала. Щодо ножа пояснила, що ОСОБА_5 займався виготовленням, заточуванням ножів, як сувенір, робив рукоятку, демонстрував їй, цікавився як у нього вийшло, він завжди показував свою роботу. Стосунки між нею та потерпілим були неоднозначні, могли посваритися, потім мирилися, він завжди хотів з нею розписатися, але проявляв агресію, знав, що у неї була травма голови, що її не можна бити по голові, але знущався над нею, коли вона була під домашнім арештом, хворіла, всі медичні документи залишилися у ОСОБА_5 . Вину у скоєнні злочину не визнає, заявляючи, що не мала умислу на вбивство цивільного чоловіка.

Незважаючи на не визнання своєї вини, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, оголошеними та долученими стороною обвинувачення, а також показаннями свідків, відтворенням відеозаписів, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , маючи до обвинуваченої певні особисті почуття, змінивши свою позицію у ході судового провадження, побудував свою версію, освітлюючи події таким чином, намагаючись максимально вигородити ОСОБА_6 , переінакшивши свої покази в порівнянні з тими, які надавав у ході досудового розслідування та під час проведення слідчого експерименту, вказуючи, що 11.01.2021 року приблизно о 22:00 годині разом з ОСОБА_6 вечеряли, випили пів пляшки горілки, потім стали спілкуватися з приводу внутрішніх сімейних відносин, в ході розмови почали конфліктувати, він взяв її за підборіддя, вона вдарила його в обличчя, давши ляпас, між ними сталася бійка. Коли він стояв, у нього в руках був ніж, який він напередодні заточував, ОСОБА_6 вихватила цей ніж, тримаючи в руках, під час штовханини вони впали на ліжко, він напоровся на ніж, все сталося спонтанно, вважає себе також винним, що умисного діяння зі сторони ОСОБА_6 не було. Вона була в шоковому стані, покликала квартирантку, до проїзду «швидкої» сиділа поряд з ним. Щодо показів, які були ним надані під час досудового розслідування, пояснював тим, що на той момент тільки вийшов з лікарні, знаходився в незрозумілому для нього стані, потім через деякий час став відтворювати в пам`яті картину подій, прокручувати в голові, тому у судовому засіданні виклав ситуацію, яка мала місце.

В подальшому однозначно заявив, стверджуючи, що не міг сам собі засунути ніж у грудну клітку по саму рукоятку, це фізично не можливо.

Крім цього, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 додатково зазначив, що з ОСОБА_6 разом проживав два з половиною роки, спочатку характеризуючи співмешканку як не агресивну людину, з якою планував далі разом жити, офіційно розписатися, вважаючи, що вона не заслуговує на позбавлення волі.

Пізніше характеризував ОСОБА_6 як конфліктну особу, схильну до приступів психіки, яка при сварці одразу починає кричати, лізти у бійку, будучи звільненою з-під варти, покинула його, вела аморальний спосіб життя.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що потерпілий ОСОБА_7 є його рідним батьком, з яким у нього доволі прохолодні стосунки із-за спів мешкання з ОСОБА_6 , яка споювала його батька, погано на нього впливала, однак причин оговорювати не має. Взимку 2021 року, точну дату не пам`ятає, він знаходився у себе вдома, відпочивав, коли йому подзвонила квартиронаймач ОСОБА_10 , яка проживала в сусідній кімнаті у квартирі батька за АДРЕСА_2 , та повідомила, що ОСОБА_6 вдарила батька ножем у серце, його забрали в обласну лікарню. Коли він приїхав до лікарні, батько йому розповів, що вони з ОСОБА_6 відпочивали, трохи випили, між ними виник конфлікт на ґрунті особистих відносин, обвинувачена стала на нього нападати, він намагався її заспокоїти, але вона не змогла зупинитися, потім побачив, що у нього в грудній клітині стирчить ніж, він став стукати за допомогою до квартирантки, яка викликала «швидку». Зі слів очевидців йому відомо, що ОСОБА_6 бігала, намагалася сховати ніж, потім стала тікати, її зупинили на сходах.

Щодо наявності ножів свідок ОСОБА_9 пояснив, що в квартирі батька на полиці була коробками з саморобними ножами, оскільки батько займався заточкою, вивчав це питання.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 описав сумісне життя його батька та ОСОБА_6 печальним, що вони випивали, ОСОБА_6 приносила горілку, мали місце факти безконтрольного розпивання алкогольних напоїв, загальна їх тема це товариші по чарці, його сім`я пропонувала ОСОБА_6 купити квитки, щоб остання поїхала, але як тільки батько повертався з лікування додому, знову з`являлася ОСОБА_11 . Були різні ситуації, вони то з`їжджалися, то роз`їжджалися, у батька він бачив подряпини, який розповідав, що не міг ОСОБА_6 заспокоїти, водночас вказуючи, що за характером ОСОБА_7 не агресивний, тільки на словах, у ОСОБА_6 синців, тілесних ушкоджень не бачив. Безпосередньо очевидцем події не був, про обставини йому відомо зі слів.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що в квартирі АДРЕСА_2 знімала кімнату у ОСОБА_12 . В одній кімнаті проживала вона, в другій роздільній кімнаті жили ОСОБА_5 та його співмешканка ОСОБА_6 . У січні 2021 року, точну дату вже не пам`ятає, прийшовши з роботи, лягла спати, коли почула сварку між потерпілим та обвинуваченою, але коли вона почула, що в сусідній кімнаті щось впало, зрозуміла, що щось відбувається. Потім до неї в кімнату постукав ОСОБА_13 , вона побачила ОСОБА_5 , який тримався за серце, був у крові, розірвана футболка, вона викликала «швидку», поліцію. ОСОБА_11 стала тікати, спустилася на пару поверхів, але вона її повернула до квартири. ОСОБА_5 розповів, що вони з ОСОБА_6 полаялися, в ході сварки вона нанесла йому удар ножом, що спровокувало, чому вона це зробила, він не говорив. Вони обидва знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, він казав, що вона винувата, вона в свою чергу кричала, що він винуватий. До приїзду «швидкої» ОСОБА_6 закривала його рану, кров йшла зі сторони серця, казала, що не очікувала, що так все вийде

Щодо стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . свідок ОСОБА_8 пояснила, що між ними завжди виникали лайки у любому стані з будь-якого приводу або без приводу, вони вдвох б`ються, і раніше у них були тілесні ушкодження, то у ОСОБА_5 синці, то у неї подряпини, багато чого за рік проживання бачила, але в той день, коли сталася подія, у ОСОБА_6 не було видимих тілесних ушкоджень, до неї в двері стукав саме ОСОБА_5 та просив викликати «швидку», а не ОСОБА_6 . На особистий погляд свідка ОСОБА_8 такого б не сталося, як би не поведінка ОСОБА_14 , оскільки ОСОБА_5 за характером добрий, адекватний. Очевидцем нанесення удару не була, оскільки спала у себе в кімнаті.

- Протоколом огляду місця події від 12.01.2021 року, в ході якого в присутності понятих була оглянута квартира АДРЕСА_2 , де в кімнаті на ліжку був виявлений та вилучений саморобний ніж з дерев`яною рукояткою та біля ліжка на відстані приблизно 0,5м на підлозі були виявлені змиви речовини бурого кольору з додатком - відеозаписом від 12.01.2021р.

- Протоколом огляду місця події від 12.01.2021 року, в ході якого в присутності понятих було оглянуте приміщення приймального відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої по АДРЕСА_3 , де була виявлена та вилучена чоловіча футболка червоного кольору, з лівої сторони якої наявний отвір розміром 0,5 на 0,5см з додатком - відеозаписом від 12.01.2021р.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.01.2021 року за участю підозрюваної ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_4 , понятих, в ході проведення якого ОСОБА_6 пояснювала обставини кримінального правопорушення, що в ході сутички ніж в руки не брала, удару ОСОБА_5 не наносила з додатком - відеозаписом від 12.01.2021р.

- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 від 12.01.2021р., в якій він просить прийняти заходи відносно ОСОБА_6 , яка знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 12.01.2021 року приблизно о 0:30 годині в ході виниклого конфлікту нанесла йому ножове поранення в грудну клітку.

- Висновком судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_6 за №82 від 9.02.2021 року, відповідно якої у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження: синець повік лівого ока, садно верхньої повіки лівого ока, синці шиї, грудної клітки, області лівого суглобу, області правого колінного суглобу, які утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, якими могли бути руки (стиснута в кулак кисть, пальці), які мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести діб та відповідно п.п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані ушкодження, виходячи з їх морфологічних особливостей, могли бути заподіяні за 2-3 доби до моменту обстеження, тобто можуть відноситись до 11.01.2021 року.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 5.02.2021 року та відтворенням у судовому засіданні відео запису за участю потерпілого ОСОБА_5 у присутності понятих, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_5 чітко та детально, знаходячись на місці події, вказав про обставини кримінального правопорушення, засвідчуючи, що в ході сварки ОСОБА_6 нанесла йому удар рукою в область обличчя, після чого обома руками відштовхнула його, від чого він впав спиною на диван, який знаходився позаду нього, ОСОБА_6 одразу схопила ніж, тримаючи його в правій руці лезом вниз відносно підлоги, залізла та сіла поверх нього, в цей же момент нанесла йому удар ножом зверху вниз в область його лівої грудної клітки. Незважаючи на його прохання не витягувати ніж, щоб не почалася кровотеча, ОСОБА_6 не реагувала, все ж таки вийняла ніж з його тіла та почала шукати місце, де б його сховати. В момент нанесення удару, обидві його руки були на плечах ОСОБА_6 , таким чином намагаючись її утримати. Після того, як ОСОБА_6 вистромила ніж, він побіг до квартирантки просити допомоги. ОСОБА_6 сховала ніж, завернувши в простирадло.

- Висновком судово-медичної експертизи за №235 від 12.03.2021 року, відповідно якому у ОСОБА_5 було виявлене одне колото-різане проникаюче поранення грудної клітки зліва, що супроводжувалося накопиченням крові в лівій плевральній порожнині, яке могло утворитися від дії предмета, який має колючо-ріжучі властивості, яке могло бути спричинене 12.01.2021 року та згідно п.2.1.3 «й» «Правил судово медичного дослідження визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Дане ушкодження могло утворитися при механізмі, на який вказує ОСОБА_5 в протоколі слідчого експерименту. Враховуючи характер ушкодження та дані протоколів слідчого експерименту, слід вважати, що воно не могло утворитися в умовах падіння з положення стоячи на площині, можна судити, що воно могло утворитися в результаті одноразового впливу травмуючої сили, дане ушкодження не характерне для само спричинення.

- Висновком судово-медичної експертизи за №67 від 11.02.2021 року відповідно якого кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А і супутнім антигеном Н за системою АВО.

Кров підозрюваної ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за системою АВО.

В змиві з підлоги, вилученому в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А і супутнім антигеном Н за системою АБО, що не виключає можливість походження крові на тампоні від потерпілого ОСОБА_5 . Присутність крові підозрюваної ОСОБА_6 в дослідженому об`єкті можлива тільки в якості домішки при наявності у останньої пошкоджень з зовнішньою кровотечою на момент події.

- Висновком судово-медичної експертизи за №140 від 17.02.2021 року відповідно якого кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А і супутнім антигеном Н за системою АВО.

Кров підозрюваної ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за системою АВО.

На футболці потерпілого ОСОБА_5 знайдена кров людини, при встановленні групової приналежності якої виявлено антигени В і Н, властиві групи В з ізогемаглютиніном анти-А і супутнім антигеном Н за системою АБО. Таким чином не виключається можливість походження крові на дослідженій футболці від потерпілого ОСОБА_5 . Присутність крові підозрюваної ОСОБА_6 в дослідженому об`єкті можлива тільки в якості домішки при наявності у останньої пошкоджень з зовнішньою кровотечою на момент події.

- Висновком судово-медичної експертизи за №22 від 2.02.2021 року з фото таблицею, відповідно якого на футболці, яка належить ОСОБА_5 , 1970р.н.,на передній поверхні зліва від серединної лінії розташоване одне колоте-різане ушкодження, яке утворене в результаті одного впливу плоского колюче-ріжучого предмету , клинок якого має лезо (леза) і ширину зануреної частини клинка не більше 3,5см. Можливо заподіяння ушкодження клинком меншою ширини за умови занурення клинка з упором на лезо. В пошкодженні відобразилися загальні (групові) ознаки травмуючого предмета. Результати проведення експериментально-порівняльного дослідження не виключають можливості заподіяння колото-різаного ушкодження на футболці ОСОБА_5 клинком представленого ножа за умови занурення його з упором на лезо.

- Висновком судово-медичної експертизи за №59 від 5.02.2021 року відповідно якого кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А і супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО.

Кров підозрюваної ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО.

На ручці ножа, вилученому в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , знайдені потові виділення, при встановленні групової приналежності якої виявлено антигени В і Н, властиві носіям вказаних групових факторів системи АБО. Таким чином, враховуючи результати досліджень, не виключається можливість походження потових виділень на ручці ножа від потерпілого ОСОБА_5 . Присутність поту підозрюваної ОСОБА_6 не виключається в якості домішки, незалежно від категорії видільництва.

- Висновком амбулаторної комісійної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи за №46 від 26.01.2021 року відповідно якого ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждала, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебувала, знаходилася у стані простого (не патологічного) алкогольного сп`яніння, її дії не були обумовлені будь-яким переживаннями психотичного рівня (марення, галюцинації), якісно порушеною свідомістю, у зв`язку з чим вона була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час підозрювана ОСОБА_6 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждає, здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом підозрювана ОСОБА_6 може предстати перед слідством та судом. Застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, відмовившись від допиту інших свідків, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування, мотивуючи тим, що вони не були очевидцями скоєного кримінального правопорушення, більш суттєвого нічого повідомити не можуть. Сторона захисту не наполягала на допиті свідків, у зв`язку з чим суд дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит всіх свідків не проводив.

Аналізуючи досліджені матеріали кримінального провадження, вислухав покази учасників процесу, суд критично відноситься до пояснень обвинуваченої ОСОБА_6 , яка запевняла, що не вчиняла замах на вбивство ОСОБА_5 , оскільки дана версія суперечить встановленому розвитку подій та спростовуються проведеним слідчим експериментом за участю потерпілого ОСОБА_5 , показаннями свідка ОСОБА_8 , які були досліджені судом у судовому засіданні.

Суд вважає за необхідне наголосити, що слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_5 проводився найближчим часом після скоєного злочину, з переглянутого у судовому засіданні відео запису вбачається спокійна обстановка, потерпілий чітко без сумнівів відтворював події, не збиваючись, вказуючи, що ОСОБА_6 в ході виниклого між ними особистого конфлікту нанесла йому удар ножом в область лівої грудної клітини. Крім того потерпілий ОСОБА_5 зазначив механізм удару, який співпадає з висновком судово- медичної експертизи за №235 від 12.03.2021 року, характер і локалізація виявленого у потерпілого ОСОБА_5 ушкодження вказує на те, що воно могли виникнути за механізмом та при обставинах, вказаних при проведенні слідчого експерименту від 5.02.2021р.

Суд критично відноситься до заяви потерпілого ОСОБА_5 , що дані ним пояснення під час проведення слідчого експерименту є не зовсім дійсними, оскільки на той час він тільки вийшов з лікарні, знаходився у незрозумілому стані, однак дана видумана версія, яка була висловлена під час судового засідання суперечить дослідженим у судовому засіданні доказам та спростовується відео записом слідчого експерименту за участю потерпілого від 5.02.2021 року, де він добровільно давав пояснення, будь-яких зауважень та доповнень або порушень проведення процесуальної дії учасниками слідчого експерименту не зафіксовано. Версія потерпілого щодо непричетності ОСОБА_6 до скоєння інкримінованого їй злочину виникла лише у ході судового провадження, при цьому з поведінки потерпілого вбачається, що змінюючи свої покази, він керувався сугубо особистими почуттями, які іспитував до ОСОБА_6 , інтерпретуючи події з метою пом`якшення вини обвинуваченої.

Навпаки, в свою чергу ОСОБА_6 з самого початку вибрала позицію не щирості, цинічно маніпулюючи особистими відносинами з потерпілим та його почуттям до неї на свою користь, постійно вказуючи на його винуватість, що він знущався над нею, виявляв агресію, однак даючи оцінку показам ОСОБА_6 в тій частині, що вона схопила ніж руками, обороняючись від потерпілого, суд вважає за необхідне зауважити, що вони не співпадають з висновком судово -медичної експертизи за №82 від 9.02.2021 року відносно неї, відповідно якому поранень на руках обвинуваченої (яка з її показів захищаюсь, схватила з рук потерпілого ніж своїми руками) не виявлено, синці та легкі тілесні ушкодження мали місце до 11.01.2021р., при цьому ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового провадження наполегливо не могла описати механізм нанесення удару.

Покази потерпілого, надані в ході судового засідання під час його допиту, що він в ході конфлікту натикнувся на ніж, суперечать висновкам судово-медичної експертизи за №235 від 12.03.2021 року, відповідно якому, цитата «…колото-різане проникаюче поранення грудної клітки зліва…могло утворитися в результаті одноразового впливу травмуючої сили, дане ушкодження не характерне для само спричинення». Компетентність та професіоналізм експертів у суду не викликають сумнівів, та висновки даної експертизи не заперечувалися стороною захисту у ході досудового розслідування, що у сукупності спростовує видуману та відрепетовану захистом позицію щодо невинуватості обвинуваченої з метою її виправдання її дій.

Однак, незважаючи на розроблену версію сторони захисту, вбачається лише вигадана історія з метою вигородити ОСОБА_6 . У ході судового засідання потерпілий ОСОБА_15 , незважаючи на всі зусилля виплутати свою спів мешканку, суперечачи сам собі, відверто заявив, що не міг сам собі нанести ушкодження в область серця ножом, при цьому зазначаючи, що окрім нього та ОСОБА_6 більше нікого у кімнаті не було, тим самим зводячи нанівець раніше сказане у суді.

На недосконалість аргументів захисту також свідчать ідентичні покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які висловилися щодо ОСОБА_6 , як склочної особи, яка веде анті соціальний спосіб життя, використовуючи відношення людей на свою користь. Розбіжності та плутанини в показах свідків судом не встановлені.

Щодо доводів ОСОБА_6 на поганий стан її здоров`я, заслуговує на увагу, проте суд вважає за необхідне наголосити, що протягом тривалого часу жодної медичної документації обвинуваченою та її захисником на надано, дана обставина не знайшла свого документального підтвердження у ході судового засідання, були лише душе щипальні та голослівні заяви, при цьому суд вважає за необхідне зауважити, що судове засідання здійснюється за допомогою аудіо та відео запису, з яких видно не зрозумілий фізичний стан, дивний вигляд обвинуваченої після періоду часу, коли вона не з`являлася у судові засідання, однак зважаючи на спосіб життя ОСОБА_6 , наявні характеристики, в тому числі дільничного, відповідно яких вона характеризується негативно, зловживає спиртними напоями та іншим, як вбачається провокуючи своїм поводженням потерпілого, у зв`язку з чим судом не виключається погіршення її самопочуття, яке базується на дослідженні та оцінці її поведінки. Посилання ОСОБА_6 на черепно мозкову травму, яку вона колись отримала та спостерігалася у психіатричному закладі, також документально нічим не засвідчені, крім того, вивченням висновку амбулаторної комісійної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи за №46 від 26.01.2021 року, встановлено, що ОСОБА_6 з цього приводу до лікарів не зверталася, на будь-який психічний розлад на момент вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення не страждала та на теперішній час не страждає, здатна керувати своїми діями, може предстати перед судом та слідством. З отриманих у судовому засіданні доказів вбачається, що обвинувачена цілком усвідомлює пред`явлене їй обвинувачення та її фізичний стан здоров`я, в тому числі на момент розгляду кримінального провадження, не є перешкодою для осмислення подій, безпосередньо учасником яких вона була.

Покази обвинуваченої ОСОБА_6 , які вона висловила під час судового розгляду, що мала місце самооборона від протиправних дій потерпілого, є непереконливими та не знайшли свого підтвердження під час судового провадження і розцінюються судом як спроба уникнути кримінальної відповідальності та покарання, передбаченого санкцією статті.

Крім того, пояснення обвинуваченої спростовуються дослідженими та оголошеними у судовому засіданні доказами, наданими стороною обвинувачення, які узгоджуються між собою, а саме протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 , дослідженими висновками експертиз, було вилучене знаряддя злочину - саморобний ніж, з`ясована поведінка ОСОБА_6 після вчинення діяння, що засвідчується показами свідка ОСОБА_8 , що у сукупності дозволяє суду спростувати доводи обвинуваченої про нібито непричетності до вчиненого злочину.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину (ніж), кількість (один удар), локалізацію поранення і цілеспрямований характер заподіяння тілесних ушкоджень (ліва частина грудної клітини в області серця), намагання сховати ніж, поведінку винної і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, свідчить про наявність умислу ОСОБА_6 на замах на вбивство.

За змістом положень ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Будь-яких даних, які б свідчили про недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

За викладених підстав, отримані у ході судового засідання докази, які надані стороною обвинувачення, а саме протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 5.02.2021 рок є дійсним та таким, що відповідає діючому законодавству, так як містить відомості про всіх осіб, які були присутні під час проведення процесуальної дії та в яких відображений встановлений хід подій; в достовірності висновків експертиз у суду також не виникає сумнівів, у зв`язку з чим суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку, визначає їх допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, є чіткими, переконливими, узгодженими між собою, будь яких істотних порушень діючого законодавства не виявлено.

Суд приймає рішення у кримінальному проваджені в межах висунутого ОСОБА_6 обвинувачення відповідно вимог ст.337 ч.1 КПК України.

Таким чином суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні умисного злочину, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення відповідно вимог ст.337 ч.1 КПК України.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 своїми діями скоїла умисний злочин, передбачений ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1 КК України та її дії правильно кваліфіковані за кваліфікуючими ознаками, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та її вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер, ступінь тяжкості, мотивацію та суспільну небезпечність вчиненого нею діяння, дані про особу обвинуваченої, те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, однак не має постійного місця мешкання, міцних соціальних зв`язків, не працює, перебувала у розшуку у зв`язку з порушенням покладених на неї процесуальних обов`язків в рамках дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який виявився не дієвим, навпаки тримання під вартою як не дивно є виправданим та більш ефективним, перебуваючи в ізоляції обвинувачена позбавлена негативних спокус соціуму, на лице продуктивність реабілітації особи, крім цього наявність хронічних захворювань не знайшло свого офіційного документального підтвердження.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, передбачені ст.ст.66 КК України, судом не встановлені.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням матеріалів встановлено, що під час досудового розслідування проводилось безкоштовне залучення експертів для проведення експертиз, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Також вивченням наданих матеріалів з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, а саме чоловіча футболка червоного кольору; джинсові штани з речовиною бурого кольору, змиви з рук ОСОБА_6 , тампони зі змивами з підлоги, саморобний ніж з дерев`яною рукояткою, які передані на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанцій за №000097, №000098, №000099 від 2.03.2021р., №000121, №000124 від 5.03.2021 року після набрання вироком чинності підлягають знищенню.

Речові докази СD-R диск з відеозаписами огляду місця події, протоколами проведення слідчих експериментів від 12.01.2021р., 5.02.2021р., суд вважає за необхідне зберігати в матеріалах судового кримінального провадження - справа №523/4983/21 (Пр.№1-кп/523/434/24).

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , оцінюючи обставини, спосіб та мотивацію вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, враховуючи особу ОСОБА_6 , яка у судовому засіданні фактично вину не визнала, однак раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, разом з цим суд приймає до уваги відсутність постійного місця мешкання, міцних соціальних зв`язків, утриманців, не працевлаштована, наявність тяжких наслідків, також суд враховує спосіб життя ОСОБА_6 , її молодий вік, поведінку під час судового провадження з якої не вбачається розкаяння, лише бажання уникнути відповідальності, суд дійшов до переконання, що міра покарання у вигляді позбавлення волі є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нового злочину з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції, яка діє на час ухвалення вироку, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Разом з цим суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового провадження відносно ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 30.09.2024 року.

Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченій міри покарання пов`язаної з позбавленням волі, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили застосований відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

З метою не погіршення становища обвинуваченої суд вважає за необхідне за наслідком судового провадження, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк її попереднього ув`язнення у період часу з 12.01.2021р. по 14.09.2021р. (відповідно протоколу затримання особи від 12.01.2021р. та ухвали Суворовського районного суду м. Одеси за № 523/4983/21 від 14.09.2021 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.68, 72 КК України, ст.ст.100, 369-372, 394-395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України, призначивши їй покарання у вигляді семи років позбавлення волі.

Застосований щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк відбування основного покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного затримання та взяття під варту, тобто з 13.03.2024 року (відповідно протоколу затримання особи від 13.03.2024р.)

Зарахувати ОСОБА_6 в строк призначеного покарання строк її попереднього ув`язнення у період часу з 12.01.2021р. по 14.09.2021р. (відповідно протоколу затримання особи від 12.01.2021р. та ухвали Суворовського районного суду м. Одеси за № 523/4983/21 від 14.09.2021 року).

Речові докази чоловічу футболку червоного кольору, джинсові штаги з речовиною бурого кольору; тампони зі змивами з рук ОСОБА_6 , тампони зі змивами з підлоги, саморобний ніж, які передані на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанцій за №000097, №000098, №000099 від 2.03.2021р., №000121, №000124 від 5.03.2021 року знищити.

Виконання вироку в дані частині покласти на відділ поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Речові докази - СD-R диски з відеозаписами огляду місця події від 12.01.2021р., протоколами проведення слідчих експериментів від 12.01.2021р., 5.02.2021р. - зберігати в матеріалах судового кримінального провадження - справа №523/4983/21.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1