Єдиний унікальний номер: 448/720/24
Провадження № 1-кп/448/152/24
У Х В А Л А

24.09.2024 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000047 від 20.04.2022 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 і ч.4 ст.246 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 і ч.4 ст.246 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 і ч.4 ст.246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Мостиського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 і ч.4 ст.246 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 і ч.4 ст.246 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 і ч.4 ст.246 КК України.

І. Доводи клопотання:

05.09.2024р., у підготовчому засіданні захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 , через канцелярію суду подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке по суті не розглядалось.

23.09.2024р., у підготовчому судовому засіданні адвокатом ОСОБА_5 , позицію якого підтримав його підзахисний ОСОБА_4 заявлено усне клопотання про розгляд вищевказаного клопотання по суті.

В обґрунтування клопотання зазначив те, що обвинувальний акт, в тому числі щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 і ч.4 ст.246 КК України не відповідає вимогам ст.291 КПК України, зокрема: обвинувачення сформульовано не конкретизовано, не містить ні всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ні формулювання обвинувачення відповідно до положень Закону (п.13 ч.1 ст.3 ст.91 КПК України). Наведені в обвинувальному акті висновки не містять деталізації, не є конкретними та зрозумілими, що вказує на відсутність факту належно сформульованого обвинувачення, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.5 ч.2 ст.291 КПК України, тощо. Покликається і на те, що в обвинувальному акті так і не зазначено в чому саме полягав корисливий мотив та мета власне незаконного збагачення. Не зрозуміло чи мали члени організованої групи намір отримання матеріальних благ для підприємства чи для себе. У сукупності викладеного захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 вважає, що на підставі скерованого до суду обвинувального акта у відношенні, в тому числі його підзахисного, кримінальне провадження не підлягає призначенню до розгляду, а сам акт підлягає поверненню прокурору для усунення вищезазначених порушень.

ІІ. Позиції учасників справи, заявлені у судовому засіданні:

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити. Надав пояснення аналогічні тим, що вказані у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане захисником клопотання та позицію останнього щодо необхідності його задоволення.

Обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_6 та їх захисники-адвокати ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , підтримали подане адвокатом ОСОБА_10 в інтересах підзахисного ОСОБА_4 клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, з підстав невідповідності такого вимогам ст.291 КПК України.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 заперечував, зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України. Наголосив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини та сформульоване обвинувачення є чітким, конкретним та зрозумілим. Звернув увагу, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та надання правової кваліфікації діянню в обвинувальному акті є дискреційними повноваженнями прокурора. Оцінку викладеним прокурором в обвинувальному акті фактичним обставинам кримінального правопорушення суд здійснює на стадії судового розгляду, а не у підготовчому судовому засіданні.

ІІІ. Оцінка та висновки суду щодо вирішення клопотання.

Суд, дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думки учасників судового провадження, проаналізувавши доводи клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта, дійшов таких висновків.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

У п.51 рішення ЕСПЛ у справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року зазначено: «Суд також нагадує, що поняття обвинувачення для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (див. «Фоті та інші проти Італії» (Foti and Others v. Italy), серія А N 56, п. 53, рішення від 10 грудня 1982 року, та «Озтурк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), серія А N 73, п. 53, рішення від 21 лютого 1984 року).

У рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, зокрема, зазначено, що «…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. b ч. 3 ст. 6 Конвенції».

Пункт 13 частини першої статті 3 КПК України дає визначення обвинувачення, зокрема, це підтвердження про вчинення певної особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, винесене в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно до частини 3 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

Після отримання обвинувального акта, суд призначає підготовче судове засідання, у якому вирішуються питання щодо можливості призначення судового розгляду та здійснюється відповідна підготовка (ст.314, 315 КПК України).

Повернення обвинувального акта є одним із рішень, яке суд має право прийняти у підготовчому судовому засіданні у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу (п.3 ч.3 ст.314 КПК України).

При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок, під час підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року справа № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

З урахуванням задач підготовчого провадження, суд здійснює перевірку обвинувального акта на наявність невідповідності кримінальному-процесуальному закону, яка б перешкоджала призначенню судового розгляду.

Суд наголошує, що підготовче судове засідання, окрім притаманних йому завдань організаційного характеру, спрямованих на з`ясування можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, виконує роль процесуального фільтра між досудовим провадженням та судовим розглядом з метою перевірки відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється (ч.4 ст.291 КПК України).

Об`єктивність розгляду полягає не лише у визначеності правової кваліфікації кримінального правопорушення, а й у тому числі має мати: зазначення статті (частини статті) відповідного закону про кримінальну відповідальність; описова частини обвинувального акта, в яких повинні бути зазначені деталі вчинення злочину та інші обставини, які підлягають доказування у кримінальному провадженні. Можливість зазначити повну та детальну інформацію щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Оскільки кримінальний процесуальний закон не містить вичерпного переліку порушень у складанні обвинувального акта, що обумовлює його повернення, норма п.3 ч.3 ст.314 КПК відсилає до ст.291 цього Кодексу, що надає можливість визначити перелік порушень, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування: порушення, які стосуються змісту та форми самого обвинувального акта (неправильність або відсутність в обвинувальному акті такої інформації, як дата і місце його складання та затвердження; формулювання обвинувачення; правова кваліфікація кримінального правопорушення тощо); порушення, які стосуються змісту та наявності додатків до обвинувального акта (недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування; не долучення розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта тощо) (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.11.2021 у справі № 161/7092/20).

Щодо доводів захисника ОСОБА_10 про невідповідність вимогам закону опису фактичних обставин і формулювання обвинувачення, то п.5 ч.2 ст.291 КПК України прямо передбачено, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як прокурор це вважає встановленим. Більше того, кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 03.07.2019 року у справі N 273/1053/17). Адже в обвинувальному акті зазначаються ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор (а не суд) вважає встановленими. До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримання державного обвинувачення (ч.2 ст.337, ст.338-340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч.3 ст. 337 КПК України).

Суд вважає за необхідне зазначити, що сама можливість сприйняття суті обвинувачення та його розуміння залежить від індивідуальної цілеспрямованості сприйняття інформації, яка обумовлюється психологічною структурою особистості, до якої входить її спрямованість (потреби, мотиви, інтереси та ін.), сприйнятливість (можливості, можливості, обдарованість, ін.) та особливості якості (характер, темперамент). Одні й ті люди самі констатують або викладають фактичні обставини в обвинувальному акті або формулюють обвинувачення прокурором різного культурного розвитку можуть сприймати та осмислювати по-різному, але це не може свідчити про факт неконкретності обвинувачення або його незрозумілості для сторінки кримінального провадження. В будь-якому випадку, суть обвинувачення, яке вважає прокурор встановленим, викладається у обвинувальному акті.

Необхідно заявити, що суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення або покращити фактичні обставини, як і не вправі спонукати прокурора до корегування обвинувального акта, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних ознак скоєння злочину та інші речі, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. В обвинувальному акті викладається те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.

Враховуючи зазначене, а також те, що обвинувальний акт під час підготовчого судового засідання перевіряється лише на предмет його формальної та змістовної відповідності вимогам КПК України, а не на предмет обґрунтованості обвинувачення та/або конкретності обставин вчинення злочину (в тому числі його час, місце та спосіб злочину), суд не вдається до оцінки обвинувального акту з точки зору його обґрунтованості та конкретності.

Посилання в обґрунтування захисником ОСОБА_10 про не розкриття в обвинувальному акті корисливого мотиву та мети незаконного збагачення, суд вважає такими, що виходять за межі підготовчого провадження, оскільки на даній стадії докази не досліджуються, а тому оцінити їх переконливість неможливо. Саме ж по собі не зазначення в обвинувальному акті вказаних захисником обставин не свідчить про невиконання вимог щодо зазначення в обвинувальному акті формулювання обвинувачення за статтями, що інкримінуються його підзахисному ОСОБА_4 .

Дослідивши поданий у межах даного кримінального провадження обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що визначені кримінальним процесуальним законом вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення були дотримані у тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд.

На даній стадії кримінального провадження суд доходить висновку, що прокурором дотримано вимоги ст.291 КПК.

Всі інші обставини суд зможе дослідити у ході судового розгляду та дати їм оцінку при винесенні остаточного рішення у справі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту захисника ОСОБА_5 з приводу невідповідності обвинувального акта вимогам законодавства, які б слугували беззаперечною підставою для його повернення прокурору або такими, що перешкоджали б призначенню його до судового розгляду.

За таких обставин у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 слід відмовити, з наведених вище мотивів і підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 291, 314, 315, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000047 від 20.04.2022 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 і ч.4 ст.246 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 і ч.4 ст.246 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 і ч.4 ст.246 КК України - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 30 вересня 2024р.

Суддя ОСОБА_1