УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2024 Справа №607/13125/24 Провадження №1-кп/607/1646/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0000080 від 07 травня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ішків, Козівського району, Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13 червня 1986 року ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік сервісного центру, що в АДРЕСА_2 , відшукав невстановлену в ході досудового розслідування особою, яка запропонувала останньому допомогу у виготовленні водійського посвідчення, виданого на його ім`я. В той же час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яка надає права, з метою використання його у власних цілях, а саме водійського посвідчення на власне ім`я.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у підроблені посвідчення, ОСОБА_4 , надав невстановленій особі свій фотознімок, фото паспорта з анкетними даними та зразок підпису з метою внесення їх до підробленого водійського посвідчення. Після чого, 13 червня 1986 року невстановлена особа підробила посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , серії АБО №464615 від 13 червня 1986 року видане ГАИ МВД-УВД Бережанского МРЄО Тернопольской, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яка надає права, з метою використання його іншою особою.

Надалі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_4 , всупереч встановленому на той час законодавству, а саме: Приказ МВД СССР от 13.02.1976 «Положение о порядке присвоєння квалификации водителя, вьідачи водительских удостоверений и допуска водителей к управленням транспортними средствами», знаходячись неподалік сервісного центру, що в АДРЕСА_2 отримав від невстановленої особи, завідомо для нього підроблене посвідчення водія серії АБО №464615 від 13.08.1986 на ім`я ОСОБА_4 , яке став зберігати при собі з метою його подальшого використання.

Окрім того, 07.05.2024 близько 09:30 год., у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на використання завідомо підробленого документу, а саме посвідчення серії АБО №464615.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , прибув у Регіональний Сервісний Центр 6141 МВС України в Тернопільській області, що по АДРЕСА_2 , для заміни посвідчення водія зі старого зразка на новий.

Продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_3 під час перевірки документів працівниками РСЦ 6141 МВС України в Тернопільській області, пред`явив завідомо підроблене посвідчення серії АБО №464615, працівнику Регіонального Сервісного Центру 6141 МВС України в Тернопільській області ОСОБА_5 .

Внаслідок вище зазначених дій, ОСОБА_4 , здійснив умисне використання завідомо підробленого документа.

Органами досудового розслідування, дії ОСОБА_4 кваліфіковано: за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво у підробленні посвідчення водія, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яка надає права з метою використання його іншою особою; за ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, та закрити кримінальне провадження в цій частині.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження в цій частині.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу заявленого обвинуваченим клопотання, дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, згідно ст. 49 КК України, на підставі наступного.

Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Нормами п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України визначено підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, минуло три роки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України. В силу вимог ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу, пробаційного нагляду чи обмеження волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на даний час з моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме 13 червня 1986 року, минуло більше трьох років, підстав для зупинення чи переривання перебігу строків давності не було.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки на момент постановлення ухвали минуло три роки, тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України.

При цьому оскільки строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України на даний час не закінчились, суд вважає за необхідне продовжити розгляд кримінального провадження № №0000080 від 07 травня 2024 року, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284 - 288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 07 травня 2024 року, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1