УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/9319/24

Провадження №1-кс/712/3839/24

07.08.2024 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002592 від 02.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002592 від 02.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.08.2024 близько 17 години невстановлена особа, в умовах воєнного стану, за адресою АДРЕСА_1 , біля магазину «Велмарт», шляхом вільного доступу таємно викрала майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме сумку з документами та мобільним телефоном «Леново» і з викраденим зникла. (ЄO- 42567 від 01.08.2024).

02 серпня 2024 року ОСОБА_5 в період часу з 18 год 00 хв по 18 год 20 хв добровільно видав працівникам поліції, мобільний телефон марки «Lenovo», сірого кольору, який в подальшому поміщено до сейф-пакету №WAR 1356421.

Як зазначено у клопотанні постановою слідчого Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, вищевказані вилучені предмети, а саме: мобільний телефон марки «Lenovo», сірого кольору, який в подальшому поміщено до сейф-пакету №WAR 1356421 визнано речовим доказом, оскільки він відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а саме є об`єктом кримінального правопорушення.

Посилаючись на те, що на теперішній час існує достатня сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене та вилучене майно, може бути доказом кримінального правопорушення, тому з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, прокурор звернувся з даним клопотанням до суду.

У судове засідання прокурор не прибув, згідно з наданою перед початком судового засідання заявою просить розглянути клопотання за його відсутності.

Законний володілець, щодо майна якого вирішується питання про арешт ОСОБА_4 у судове засідання також не прибув, відповідно до поданої заяви проти задоволення клопотання не заперечує та просить розглянути клопотання за його відсутності

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали в режимі таємниці слідства, слідчий суддя зазначає про таке.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню №0002592 від 02.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та під час досудового розслідування якого, 02.08.2024 у період часу з 18 год 00 хв по 18 год 20 хв ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції, мобільний телефон марки «Lenovo», сірого кольору, який належить ОСОБА_4 та який у подальшому поміщено до сейф-пакету №WAR 1356421.

Постановою слідчого від 04.08.2024 виявлений та вилучений предмет визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Нормами чинного КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо підстав вважати, що майно, яке 02.08.2024 у період часу з 18 год 00 хв по 18 год 20 хв добровільно видав працівникам поліції ОСОБА_5 , є доказом у даному кримінальному провадженні у рамках досудового розслідування кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту на вказане вище майно у зазначений спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали вказують, що вище зазначене майно може зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність ст.98 КПК України.

Усі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Таким чином, на підставі викладеного вище, слідчий суддя проходить до висновку, що клопотання є таким, що підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Порядок зберігання арештованого майна визначено положеннями «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19.11.2012 №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Керуючись ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити повністю.

У рамках кримінального провадження №0002592 від 02.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, накласти арешт на майно, яке 02.08.2024 у період часу з 18 год 00 хв по 18 год 20 хв добровільно видав працівникам поліції ОСОБА_5 , а саме на мобільний телефон марки «Lenovo», сірого кольору, який в подальшому поміщено до сейф-пакету №WAR 1356421, який належить ОСОБА_4 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися арештованим майном.

Визначити місцем зберігання арештованого майна кімнату зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104.

Попередити уповноважених осіб Черкаського районного управління поліціїГоловного управління Національної поліції в Черкаській області про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала підлягає до негайного виконання слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя ОСОБА_6