Справа № 129/32/22
Провадження по справі № 1-в/129/102/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2024 року Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника органу пробації ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині подання начальника Гайсинського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» про приведення у відповідність згідно з діючим законодавством вироку Гайсинського районного суду від 13.01.2022 р. щодо засудженого за ч.1 ст. 185 КК України ОСОБА_5 , -

установив:

31.10.2024 р. до суду надішло подання, в якому начальник Гайсинського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» просить привести у відповідність згідно з діючим законодавством вирок Гайсинського районного суду від 13.01.2022 р., яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік з іспитовим строком один рік та покладено передбачені ч.1 ст.76 КК України обов`язки; клопотання обгрунтовано тим, що зазначений вирок необхідно привести у відповідність до вимог Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 та яким змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Представник органу пробації ОСОБА_3 у судовому засіданні подання підтримала, просила задовільнити.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив.

Прокурор ОСОБА_4 подання органу пробації підтримав.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд з`ясував позиції учасників розгляду подання, дослідив матеріали справи, з урахуванням вимог закону визнає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Гайсинського районного суду від 13.01.2022 р. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік з іспитовим строком один рік , покладено передбачені ч.1 ст. 76 КК України обов`язки. Вирок набрав законної сили 14 лютого 2022 р.

З 14.03.2022 ОСОБА_5 перебуває на обліку у Гайсинському районному відділі №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до Закону №3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 1.01.2024 р. становить 3028,00 грн., на 01.01.2023 р - 2684 грн., на 01.01.2022 р. - 2481 грн., на 01.01.2021 р. 2270 грн.

Згідно з ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вироку Гайсинського районного суду від 13.01.2022 р. ОСОБА_5 04.12.2021 р. викрав майно на загальну суму 880,90грн., що складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 р. (чинний з 09.08.2024 р.).

Відповідно до положень ч. 2ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння,караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, то він підлягає звільненню від покарання, призначеного йому вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 13.01.2022 р.

Керуючись ст.ст.372, 537, 539 КПК України, -

постановив:

Подання органу пробації задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного йому покарання вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 13.01.2022 р. - у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: