УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000568

ВСТАНОВИЛА

До провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000568.

Ініціатор клопотання зазначає, що у вересні 2019 року прокурор відділу прокуратури Київської області звернувся до суду із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, в тому числі на земельну ділянку загальною площею 3,6297 га з кадастровим номером :04:011:0005 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області та, яка перебуває у користуванні ТОВ «РОЗА-Л» на підставі договору оренди, у кримінальному провадженні № 0000568, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 16 вересня 2019 року дане клопотання про арешт майна задоволено частково, в тому числі накладено арешт на вищевказану земельну ділянку.

Представник власника майна зазначає, що в листопаді 2019 року помер ОСОБА_6 у власності якого знаходилась земельна ділянка, загальною площею 3,6297 га з кадастровим номером :04:011:0005 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Першотравенської сільської ради, Обухівського району, Київської області. ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно померлого, в тому числі на вищевказану земельну ділянку. У зв`язку із оформленням спадщини та видачею ОСОБА_4 , свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, належну померлому 08.11.2019 ОСОБА_6 , проте через арешт, остання не може вступити у право володіння спадковим майно. З огляду на тривалість досудового розслідування представник власника майна просить скасувати арешт майна.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилась будучи належним чином повідомлена, в той же час, до клопотання про скасування арешту долучила клопотання, у якому просила здійснювати розгляд без її участі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, в той же час на адресу суду від прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 надійшли заперечення із додатками, відповідно до яких останній вказує, що земельна ділянка визнана речовим доказом, такий її статус не змінився, досудове розслідування триває, обставини, у зв`язку із якими було арештовано майно не змінилися.

Слідча суддя, дослідивши наявні у розпорядженні матеріали, вважає що клопотання не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0001223 від 02.09.2016 року, яке постановою прокурора відділу КОП від 25.10.2019 року об`єднано із кримінальним провадженням № 0000568.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом з тим, особою, яка звернулась із клопотанням, до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів того, що на сьогодні відпала потреба у накладенні арешту на майно, з огляду на долучені прокурорм документи та те, що досудове розслідування наразі продовжується.

При цьому відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

За змістом ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

При цьому доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність, що дає слідчій судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

За таких обставин не встановлено підстав для скасування накладеного арешту, а відтак слідча суддя прийшла до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись статтями 170, 173-174, 309,372, 376, 532, КПК України слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000568.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_8