Провадження № 1-кс/752/5266/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва у відкритому судовому засіданні, клопотання начальника відділення №1 СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києва ОСОБА_3 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0001851 від 12.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання у якому слідчий просить накласти арешт на вилучені в ході обшуку 27.06.2024 у квартирі АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено в приміщенні квартири АДРЕСА_2 : кофту та шорти, поміщено до спец. пакету PSP2265900; Телефон IPhone 13 Pro Max , блакитного кольору, поміщений до спец. пакету EXP043353.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001851 від 12.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.06.2024, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_6 перебував у кімнаті N?3 хостелу, за адресою: АДРЕСА_3 . В цей момент у вказану кімнати зайшли двоє невідомих ОСОБА_6 чоловіків та почали наносити йому тілесні ушкодження, після чого відкрито заволоділи його речами, а саме: мобільним телефоном РОКО Х3, сім картою НОМЕР_1 , разом з документами на телефон, двома банківськими картками та папкою, в якій знаходились документи, а саме атестати про середню освіту, свідоцтво про смерть батьків, свідоцтво про народження, паспорт, ідентифікаційний код. При виході з хостелу, вищезазначених чоловіків чекали дві дівчини, яким вказані особи передали зазначені речі.

В ході досудового розслідування встановлено, що до зазначеного кримінального правопорушення може бути причетним, зокрема, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

27.06.2024, в період часу з 05 год. 53 хв. до 06 год. 19 хв., було проведено обшук у всіх приміщеннях, що у квартирі АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено в приміщенні квартири АДРЕСА_2 : кофту та шорти, поміщено до спец. пакету PSP2265900; Телефон IPhone 13 Pro Max , блакитного кольору, поміщений до спец. пакету EXP043353.

Вказані об`єкти відіграють важливе значення та є речовими доказами.

На підставі зазначеного, з метою збереження речових доказів, слідчий просить про задоволення клопотання.

Слідчий в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі та задовольнити клопотання.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлявся.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обгрунтовується, прихожу до наступних висновків.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001851 від 12.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

27.06.2024, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26.06.2024 у справі №752/13438/24, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено такі речі кофту та шорти, поміщено до спец. пакету PSP2265900; Телефон IPhone 13 Pro Max , блакитного кольору, поміщений до спец. пакету EXP043353.

Постановою начальника відділення №1 СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 27.06.2024 вилучені під час обшуку речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, що підтверджується матеріалами клопотання.

Згідно із п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Матеріалами клопотання обґрунтовано, щовилучені під час обшуку речі містять чи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним в ч.1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена слідчим мета щодо збереження речових доказів може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчим доведено, що вилучені27.06.2024 під час обшуку речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі майна, яке має значення для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 27.06.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , а саме:

-кофту та шорти, які поміщено до спец. пакету PSP2265900;

-телефон IPhone 13 Pro Max, блакитного кольору, який поміщений до спец. пакету EXP043353.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1