Справа № 127/9615/22
Провадження №11-кп/801/845/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю :

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000175 від 23.03.2022,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2024 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шипинки Барського району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацевлаштованого, із середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого:

?09.04.2013 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 11.01.2016 на підставі ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.12.2015 умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 3 місяці 6 днів;

?19.06.2018 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 26.11.2021 на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2021 умовно-достроково з невідбутим строком покарання 4 місяці 5 днів;

?02.08.2023 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Феодосія АР Крим, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , непрацевлаштованого,із середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого:

?16.07.2002 Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

?29.11.2002 Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяці позбавлення волі;

?24.01.2006 Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі;

?14.02.2006 Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

?14.10.2008 Джанкойським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

?30.04.2009 Джанкойським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 14.09.2012 по відбуттю строку покарання;

?08.05.2014 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 14.12.2017 по відбуттю строку покарання;

?06.06.2018 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.08.2023 шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Philips» в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім-картою № НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 112 гривень купюрами номіналом 20 гривень серії ЮА0024895, ЧА7135887, ЧА3122704, номіналом 50 гривень серії ФВ7444738, номіналом 2 гривні серії СВ 5589780, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, ухвалено повернути потерпілому ОСОБА_11 .

Ухвалено стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у рівних долях на користь держави процесуальні витрати за проведену експертизу у сумі 377,54 грн.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2022, ухвалено скасувати.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили, ухвалено залишити без змін тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 23.03.2022 по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під варою до набрання вироку законної сили, ухвалено залишити без змін тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 23.03.2022 по день набрання вироком законної сили.

Згідно з вироком ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_7 , будучи обізнаними у тому, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан з 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, 22.03.2022 близько 17:00 год. перебуваючи поруч із Залізничним вокзалом м. Вінниці, що по площі Привокзальній, буд. 1, вживали алкогольні напої з ОСОБА_11 . У цей час у ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння мобільним телефоном і грошовими коштами, належними ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_10 діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, попросив скористатись мобільним телефоном ОСОБА_11 , на що останній погодився та передав йому телефон марки «Philips» моделі «Xenium E111» у корпусі чорного кольору для здійснення одноразового дзвінка. Після здійснення дзвінка, на прохання ОСОБА_11 повернути належний йому мобільний телефон, ОСОБА_10 відмовився, вимагаючи за це плату у розмірі 800 гривень. Зрозумівши, що кошти він не отримає, із метою збереження при собі вказаного телефону, в той час, як ОСОБА_11 сидів навпочіпки, наніс йому один удар своєю ногою в область лівого ока. Від вказаного удару ОСОБА_11 впав на землю, а ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_7 , почали наносити хаотичні удари руками та ногами по всьому тілу ОСОБА_11 . Користуючись безпорадністю ОСОБА_11 , ОСОБА_10 витяг із лівої кишені штанів останнього грошові кошти у сумі 800 грн. Після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта № 1854/22-21 від 08.04.2022 вартість мобільного телефону «Philips» моделі «Xenium E111» становить 619,42 грн.

Внаслідок вчинення злочину, потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1 400,19 грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 вину у інкримінованому йому злочині визнав частково та суду надав наступні показання.

Так, у березні 2022 року ОСОБА_10 у м. Києві познайомився із ОСОБА_7 і разом приїхали до м. Вінниці, де перебуваючи на території залізничного вокзалу, до них підійшов раніше незнайомий ОСОБА_11 та запропонував випити вина, на що обвинувачені погодились.

Пізніше, коли алкоголь закінчився, потерпілий пішов до ломбарду, де здав свій мобільний телефон, потім в магазині «Київстар» купив дешевший мобільний телефон, а на залишок коштів придбав горілку, яку обвинувачені разом із потерпілим почали розпивати.

Коли ОСОБА_11 був надто п`яним, у нього постійно все падало із рук, так було із телефоном, ОСОБА_10 кілька разів підіймав телефон із землі, віддав знову потерпілому, а потім підняв телефон та поклав його у свій карман, сказавши при цьому потерпілому, що поверне мобільний телефон коли останній буде в тверезому стані, тоді між ними почався конфлікт, у ході якого ОСОБА_10 штовхнув ОСОБА_11 , останній піднявся та вони пішли далі, жодних тілесних ушкоджень більше не наносив.

Потім ОСОБА_10 віддав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_7 , не кажучи, що це телефон ОСОБА_11 . Близько 22:30 год. обвинувачених затримали працівниками поліції, мобільного телефона у них при собі не було.

Під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_10 зазначив, що про вчинене він щиро шкодує та просив суд його суворо не карати.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому злочині не визнав та суду надав наступні показання.

Так, у березні 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Києві познайомився із ОСОБА_10 ,та вирішили разом поїхати до м. Вінниці. 22.03.2022 обвинувачені перебуваючи на території залізничного вокзалу у м. Вінниці, познайомились із потерпілим ОСОБА_11 та останній запропонував випити вина.

Коли алкоголь закінчився, потерпілий здав свій мобільний телефон до ломбарду, потім купив дешевший телефон та на залишок коштів придбав горілку, яку знову ж таки всі разом почали розпивати.

Пізніше, ОСОБА_7 відійшов, а ОСОБА_10 і надалі залишився із ОСОБА_11 , а коли повернувся, то між ОСОБА_10 та потерпілим почався конфлікт, після якого ОСОБА_10 віддав ОСОБА_7 мобільний телефон ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 не хотів нести при собі мобільний телефон, а тому залишив його на сходах залізничного вокзалу у м. Вінниці

Крім того, ОСОБА_7 зазначив, що жодних тілесних ушкоджень потерпілому ні він, ні ОСОБА_10 не наносили, мобільний телефон та гроші не викрадали.

Також ОСОБА_7 зазначив, що під час його затримання, працівники поліції запитали про мобільний телефон ОСОБА_11 , та тоді обвинувачений розповів, де він його залишив. Після чого ОСОБА_7 спільно із працівниками поліції проїхали на місце залишення телефону та там його вилучили, потім підкинули ОСОБА_7 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України- відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2024 року, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

На переконання захисника, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Захисник вважає, що показання потерпілого не можна брати до уваги, оскільки вони непослідовні, адже потерпілий плутався в своїх показах, стверджував, що обвинувачені заволоділи 7000 гривень, хоча сторона обвинувачення стверджувала, що 800. Крім цього, захисник звертає увагу на те, що потерпілий раніше судимий, перебуває під вартою, тому міг викривляти показання з метою погіршення становища обвинувачених та помсти останнім.

Вказує, що у вироку не знайшли свого відображення та спростування покази обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він одноособово реалізовував дії із заволодіння майном потерпілого у той час, коли ОСОБА_7 перебував на відстані від нього та потерпілого, тому не бачив ні штовханини, ні заволодіння мобільним телефоном потерпілого.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 упродовж всього судового розгляду звертав увагу на те, що телефон приніс ОСОБА_10 після того як заволодів ним. Натомість ОСОБА_7 залишив телефон на залізничному вокзалі, не маючи наміру на заволодіння чи розпорядження майном потерпілого, а згодом на прохання слідчого після затримання показав місце, де залишив телефон, оскільки йому обіцяли після цього завершити кримінальне переслідування. ОСОБА_7 не стверджував про те, що телефон йому підкинули, таке твердження озвучено саме судом.

Також зазначає, що судом було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про допит слідчого, який здійснював затримання, що позбавило обвинуваченого можливості доводити свою позицію та порушило право на захист.

Позиції учасників апеляційного розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, не заперечував щодо проведення судового розгляду у відсутність обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки вирок щодо нього не оскаржується.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу свого захисника, просив її задовольнити, також просив пом`якшити призначене йому покарання, не заперечував щодо проведення судового розгляду у відсутність обвинуваченого ОСОБА_10 .

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , просив залишити оскаржуваний вирок без змін, не заперечував щодо проведення судового розгляду у відсутність обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки вирок щодо нього не оскаржується.

Захисник ОСОБА_9 не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не заперечувала щодо проведення судового розгляду у відсутність обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки вирок щодо нього не оскаржується.

Обвинувачений ОСОБА_10 про судовий розгляд повідомлений належним чином, заяв про участь у судовому засіданні або про його відкладення не подавав, судове рішення не оскаржував, а тому згідно з вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та за згодою учасників судового провадження, які з`явилися до суду, апеляційний розгляд відбувся у його відсутність.

Потерпілий ОСОБА_12 про судовий розгляд повідомлений належним чином, заяв про участь у судовому засіданні або про його відкладення не подавав, судове рішення не оскаржував, а тому згідно з вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та за згодою учасників судового провадження, які з`явилися до суду, апеляційний розгляд відбувся у його відсутність.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки інші учасники кримінального провадження вирок не оскаржували, тому він переглядається лише в межах апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції ухвалюючи вищевказаний вирок, у повному обсязі дотримався зазначених вимог закону, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України, суд першої інстанції належним чином умотивував та обґрунтував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до вимог закону в їх сукупності і правильно визнано судом достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина підтверджується дослідженими під час судового розгляду та наведеними у вироку наступними доказами.

Зокрема, показами потерпілого ОСОБА_12 , який вказав, що в березні 2022 року перебував у приміщенні залізничного вокзалу в м. Вінниці, до нього підійшли раніше не знайомі йому ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які попросили цигарки, потерпілий дав їм цигарки та вони розговорились. Потім потерпілий купив обвинуваченим їжу, а також вино, яке всі втрьох випили. Після чого, потерпілий разом із одним з обвинувачених пішли до магазину, там ОСОБА_11 придбав мобільний телефон «Philips» та сім-карту до нього. Тоді ОСОБА_10 попросив у потерпілого мобільний телефон, що б здійснити дзвінок, ОСОБА_11 віддав телефон «Philips», який він тільки но придбав, а коли попросив його повернути, обвинувачені вимагали за це грошові кошти у сумі 800 грн. Після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_7 почали удвох бити потерпілого по обличчю та тілу, а коли він перестав чинити опір, викрали у ОСОБА_11 ще й грошові кошти у сумі 800 грн. та втекли. Потерпілий зазначив, що претензій до обвинувачених він не має, а щодо призначення міри покарання поклався на розсуд суду;

показами свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що обвинувачених вона не знає, однак вона працює в магазині «Київстар» та у березні 2022 року до магазину як клієнт приходив ОСОБА_10 , разом із ним був ще один чоловік старшого віку, вони придбали мобільний телефон та сім-карту до нього. Крім того, свідок зазначила, що мобільний телефон обирав чоловік старшого віку, розраховувався також він, а ОСОБА_10 перебував поряд.

Крім того, винуватість ОСОБА_7 доведена й іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

витягом з Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування від 23.03.2022 за № 0000175;

?протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.03.2022, відповідно до якого ОСОБА_11 просить прийняти міри до невідомих осіб, які 22.03.2022 приблизно о 14:00 год. неподалік «Залізничного вокзалу» м. Вінниці, шляхом застосування фізичної сили, заволоділи грошима в сумі 800 грн. та мобільним телефоном «Philips» чорного кольору, після чого зникли, чим завдали матеріального збитку на суму 1 600 грн.;

?протоколом огляду місця події від 23.03.2022, відповідно до якого в присутності двох понятих оглянуто ділянку місцевості біля залізничного вокзалу м. Вінниці, із ілюстративною таблицею до протоколу, яку було оглянуто та досліджено у ході судового провадження. В ході проведення огляду було вилучено сліди речовини бурого кольору;

?протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2022, відповідно до якого у присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_11 вказав на фотокартку із зображенням ОСОБА_10 , як на особу, яка з іншим чоловіком 22.03.2022 на території залізничного вокзалу у м. Вінниці нанесли йому тілесні ушкодження та викрали його мобільний телефон та грошові кошти. Впізнання здійснив за чолом, носом та губами;

?протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2022, відповідно до якого у присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_11 вказав на фотокартку із зображенням ОСОБА_7 , як на особу, яка з іншим чоловіком 22.03.2022 на території залізничного вокзалу у м. Вінниці нанесли йому тілесні ушкодження та викрали його мобільний телефон та грошові кошти. Впізнання здійснив за чолом, очима , підборіддям;

?випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7937 від 23.03.2022, відповідно до якого у ОСОБА_11 наявні множинні забої м`яких тканин голови;

?висновком експерта № 164 від 23.03.2022, відповідно до якого у ОСОБА_11 були виявлені тілесні ушкодження синці та садна на голові. Вказані ушкодження у ОСОБА_11 належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від травматичної дії (удару, тертя) тупого твердого предмета (предметів), даністю утворення в строк 22.03.2022;

?договором позики № 12.22.882 від 22.03.2022, відповідно до якого ОСОБА_11 здав до ломбарду ПТ «Ломбард Приват» ланцюг та хрест та отримав грошові кошти у сумі 145 грн.;

?договором позики № 12.22.884 від 22.03.2022, відповідно до якого ОСОБА_11 здав до ломбарду ПТ «Ломбард Приват» мобільний телефон «Редмі 9А» та отримав грошові кошти у сумі 1 101,10 грн.;

?протоколом проведення слідчого експерименту від 23.03.2022, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 в присутності двох понятих розповів та продемонстрував як відбувались події, що мали місце 22.03.2022 на території залізничного вокзалу у м. Вінниці, із відеозаписом до протоколу, який був оглянутий та досліджений у ході судового провадження;

?протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2022, відповідно до якого у присутності двох понятих свідок ОСОБА_13 вказала на фотокартку із зображенням ОСОБА_7 , як на особу, яка 22.03.2022 близько 16:00 год. відвідувала магазин «Київстар» по вулиці Привокзальній 1а у м. Вінниці та спільно з чоловіком 50-річного віку обирав мобільний телефон. Впізнання здійснила за великими вухами, круглим носом, нижньою губою, яка більша за верхню;

?протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2022, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 в присутності двох понятих вказала на фотокартку із зображенням ОСОБА_11 , як на особу, яка 22.03.2022 близько 16:00 год. купувала в магазині «Київстар» по вулиці Привокзальній 1а у м. Вінниці мобільний телефон «Philips» та сім-карту за готівку. Впізнання здійснила за лобними залисинами, зморшками біля очей, глибоко посадженими очима;

?протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 23.03.2022, відповідно до якого у присутності понятих в потерпілого ОСОБА_11 за допомогою шприца з вени відібрано кров;

?висновком експерта № 68 від 31.03.2022, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. В плямах на марлевому тампоні зі змивом РБК з платформи вокзалу м. Вінниця встановлено наявність крові людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В і походження її від потерпілого ОСОБА_11 не виключається;

?висновком експерта № 1854/22-21 від 08.04.2022, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону торгової марки «Philips» моделі «Xenium E111», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору складала 619,42 грн.;

?протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 23.03.2022, відповідно до якого 23.03.2022 об 01:40 год. було затримано ОСОБА_10 ;

?протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 23.03.2022, відповідно до якого 23.03.2022 об 01:00 год. було затримано ОСОБА_7 у якого при собі було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Philips» в корпусі чорного кольору з серійним номером CN: НОМЕР_4 з імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , 3 купюри номіналом 20 гривень № ЮА0024895, ЧА7135887, ЧА3122704, 1 купюра номіналом 50 гривень № ФВ7444738, 1 купюра номіналом 2 гривні № СВ 5589780, які були поміщені до паперового конверту.

Доводи захисника про неповноту судового розгляду та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає такими, що суперечать зібраним доказам, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що впродовж судового розгляду були допитані обвинувачені, потерпілий, свідок, ретельно досліджені письмові докази в справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник не конкретизує та не наводить переконливих аргументів, яка саме однобічність та неповнота дослідження обставин справи була допущена органами досудового розслідування та судом, які саме обставини, що мають істотне значення для кримінального провадження, належним чином не з`ясовані, та на яку саме неузгодженість всіх обставин з матеріалами провадження місцевий суд не звернув своєї увагу.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, які спрямовані на дискредитацію показів потерпілого та особи потерпілого ОСОБА_12 , то вони, на переконання колегії суддів, безпідставні.

Покази потерпілого ОСОБА_12 є послідовними та такими, що повністю підтверджуються сукупністю інших доказів у кримінальному провадженні, які ретельно проаналізовані та правильно наведені у вироку. Наявність у потерпілого судимостей та факт його перебування в місцях позбавлення волі на час судового розгляду не може свідчити про те, що потерпілий оговорює обвинуваченого. Колегією суддів установлено, що до вчинення злочину потерпілий ОСОБА_12 знав обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 короткий проміжок часу, у неприязних стосунках з ними не перебував, під час допиту у суді першої інстанції був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання на відміну від обвинувачених, зазначав, що претензій до них він не має, а щодо призначення покарання покладався на розсуд суду, цивільний позов не заявляв, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для обмови обвинувачених з боку потерпілого.

Щодо посилання захисника на те, що потерпілий вказував, що обвинувачені заволоділи 7000 гривень, то як убачається із відеозапису допиту потерпілого в суді першої інстанції, потерпілий не наполягав на тому, що обвинувачені заволоділи вказаною сумою. При цьому не встановлення дійсної вартості викраденого майна, як вважає сторона захисту, за наявності наведених вище доказів не спростовують винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, оскільки вартість викраденого майна у даному провадженні не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого за цією статтею.

Також аналогічними версії, яка була озвучена під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та була спростована судом, є доводи захисника, які зводяться до того, що у вироку не знайшли свого відображення та спростування покази обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він одноособово реалізовував дії із заволодіння майном потерпілого у той час, коли ОСОБА_7 перебував на відстані від нього та потерпілого, тому не бачив ні штовханини, ні заволодіння мобільним телефоном потерпілого.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, телефон у потерпілого попросив ОСОБА_10 , вимогу про передачу грошових коштів висловлював також він, натомість удари потерпілому наносили обвинувачені спільно. З огляду на це, доводи сторони захисту щодо оцінки показань обвинуваченого ОСОБА_10 лише зводяться до суб`єктивного тлумачення на користь сторони захисту, а доводи щодо їх вибірковості не підтверджені жодними доказами та спростовуються наявними матеріалами кримінального провадження.

Окрім цього, надуманими та нічим не підтвердженими є доводи про те, що обвинувачений ОСОБА_7 залишив телефон на залізничному вокзалі, не маючи наміру на заволодіння чи розпорядження майном потерпілого, а згодом на прохання слідчого після затримання показав місце, де залишив телефон, оскільки йому обіцяли після цього завершити кримінальне переслідування.

Установлено, що викрадений телефон марки «Philips» у корпусі чорного кольору під час затримання 23.03.2022 було вилучено саме у обвинуваченого ОСОБА_7 , вказане вилучення проводилось у присутності двох понятих та захисника, що зазначено у протоколі затримання від 23.03.2022, жодних зауважень та доповнень до протоколу не надходило.Колегія суддів звертає увагу сторони захисту на таку засаду кримінального провадження, як диспозитивність, а тому сторона захисту не була позбавлена можливості ініціювати внесення зауважень до протоколу затримання стосовно обставин вилучення мобільного телефону, однак матеріали провадження таких відомостей не містять.

Відсутність підпису обвинуваченого ОСОБА_7 в графі про отримання копії протоколу про затримання не є підставою для визнання недопустимими доказів, отриманих під час затримання, оскільки обвинувачений підписав протокол вцілому, прочитав його та не був позбавлений права висловлювати свої заперечення щодо підстав затримання та обставин, викладених у протоколі.Крім того, вказане затримання проведено за участю захисника, а також понятих, яким було роз`яснено їх права та обов`язки, та які підписали протокол без зауважень.

Відмова в задоволенні клопотання про допит слідчого, який здійснював затримання, на переконання колегії суддів, не свідчить про те, що сторону захисту було позбавило можливості доводити свою позицію, а також не свідчить про порушення права на захист.

Установлено, що обвинувачений був забезпечений правовою допомогою як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів кримінального провадження був ознайомлений із матеріалами кримінального провадження в повному обсязі, сторона захисту не була позбавлена можливості збирати та подавати суду відповідні докази впродовж усього розгляду кримінального провадження. Натомість стороною захисту не наведено переконливих доводів про те, яке змістовне значення можуть мати показання слідчого щодо фактичних обставин справи чи вчинення процесуальних дій, а також як його не допит міг перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Зрештою доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений на прохання слідчого після затримання показав місце, де залишив телефон, оскільки йому обіцяли після цього завершити кримінальне переслідування зводяться до намагання у будь-який спосіб уникнути обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальної відповідальності за скоєне та аналогічні доводам, висловленим під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , тяжкістю вчиненого злочину, відсутністю обставин, передбачених ст.ст. 66,67 КК України, покарання, призначене судом першої інстанції, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав сприймати таке покарання явно несправедливим через суворість, а також підстав для виходу за межі апеляційної скарги захисника для його пом`якшення, як про це просить обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника є безпідставною та задоволенню не підлягає, а вирок суду відповідає вимогам ст. 370 КПК України, а тому відсутні підстави для його скасування та закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, та 418, 419, 426, 532 КПК, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення .

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2024 року стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст.186 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4