Справа 556/1964/24
Номер провадження 1-кп/556/244/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2024 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Володимирець кримінальне провадження №0000083 від 25.06.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна - середня, неодруженого, військовозобов`язаного, не працює, раніше не судимого,-

за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що в кінці травня 2024 року, перебуваючи в селищі Володимирець, Вараського району Рівненської області, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом продажу рубаних дров сухостійної деревини породи сосна, за зниженою ціною, з метою заволодіння чужим майном, заздалегідь не маючи на меті виконувати зобов`язання із продажу вищевказаних дров, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 в загальній сумі 3 500 гривень, які останній власноруч передав ОСОБА_4 , під час зустрічі на території АДРЕСА_2 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , на початку червня 2024 року, перебуваючи в с. Красносілля, Вараського району Рівненської області, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом продажу пиломатеріалів, а саме 4-х кубів дощок, виготовлених з деревини породи сосна, з метою заволодіння чужим майном, заздалегідь не маючи на меті виконувати зобов`язання із продажу вищевказаних дощок, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_7 в загальній сумі 4 000 гривень, які останній власноруч передав ОСОБА_4 , під час їх особистої зустрічі в АДРЕСА_3 .

Також, 20.06.2024, в денну пору доби, ОСОБА_4 , перебуваючи в селищі Володимирець, Вараського району Рівненської області, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом продажу дизельного палива, у кількості 50 літрів, за зниженою ціною, з метою заволодіння чужим майном, заздалегідь не маючи на меті виконувати зобов`язання із продажу вищевказаного дизельного палива, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 , в загальній сумі 2000 гривень, які останній власноруч передав під час особистої зустрічі на АДРЕСА_2 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

28 червня 2024 року між прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язався під час судового розгляду беззастережно визнати обвинувачення в обсязі висунутого у судовому провадженні та зобов`язується у подальшому подібного не вчиняти. Щиро розкаявся у вчиненому.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: за ч. 1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на один рік; за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі, строком на два роки. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, строком на два роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробувальним терміном. На призначення зазначеного покарання обвинувачений погодився.

Потерпілі не заперечують щодо укладення угоди про визнання винуватості із ОСОБА_4 , про що написали відповідні заяви.

Відповідно до угоди, обвинуваченому відомо та зрозуміло, що згідно із вимогами ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Йому також роз`яснено та є зрозумілими, визначені п.1 ч.4 ст.394 КПК України, підстави для апеляційного оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості, а також підстави для касаційного оскарження відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання. А також для обвинуваченого зазначені наслідки відмовивід здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 3 п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в підготовчому судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України в обсязі підозри та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінального простуку (ч.1 ст.190 КК України) та нетяжкого злочину (ч.2 ст.190 КК України). Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям, які передбачені ч.1, ч.2 ст. 190 КК України.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При обранні міри покарання, суд враховує, згідно ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання, що вчинив кримінальний проступок та нетяжкий злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені абзацами 1 і 3 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1, ч.2 ст.190 КК України, за якими належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Призначене покарання, на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлявся.

Відносно ОСОБА_4 не застосовувався запобіжний захід.

Керуючись статтями 100, 124, 174, 373, 424, 468, 469, 374, 473-476 КПК України, ст.ст.12, 263, 336 КК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 червня 2024 року, укладену між прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000083 від 25.06.2024 за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 КК України, ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання:

- за ч.1 ст.190 КК УКраїни - 1(один) рік обмеження волі.

- за ч.2 ст.190 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із однорічним іспитовим строком.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 190 КК України.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1