Справа № 132/3038/24
Провадження №11-сс/801/904/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року,

якою частково задоволено клопотання слідчого, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 19 грудня 2024 року включно, та зменшено розмір застави з 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605600 грн 00 коп,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Котовська Одеської області, громадянину України, із середньо-спеціальною освітою, одруженому, непрацевлаштованому, раніше неодноразово судимому, востаннє 15 липня 2020 року Приморським районним судом міста Одеси за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, звільненому 24 січня 2022 року із Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14), по відбуттю строку покарання, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України,

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Клопотання слідчого обґрунтоване тим, що СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000347 від 18 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

19 вересня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2024 року в справі № 132/3038/24 до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до постанови керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 від 07 листопада 2024 року продовжено строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 19 грудня 2024 року.

На дату розгляду клопотання, наявні ризики, що дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому постало питання про необхідність продовження стосовно нього строку тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 грудня 2024 року.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що прокурором під час судового засідання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважав, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою із визначенням певного розміру застави, не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Разом з тим, з урахуванням обставин цього кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважав за необхідне зменшити розмір застави, який був визначений ухвалою слідчого судді від 20 вересня 2024 року в справі № 132/3038/24, з 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605600грн.00коп.

Крім того, у порядку частини п`ятої статті 194 КПК України при визначенні альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий суддя вважав за необхідне покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчого відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області; повідомляти слідчого відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування з потерпілою особою та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у продовженні застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обрати, за необхідності, стосовно ОСОБА_8 інший запобіжний захід, що не пов`язаний із позбавленням волі.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст.370 КПК, оскільки слідчим суддею не було обґрунтовано, а прокурором у судовому засіданні не доведено в чому полягає недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_8 для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні слідчим, не вказано, які саме докази доводять існування кожного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вважає, що продовживши застосування найсуворішого запобіжного заходу до його підзахисного, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог як КПК України, так і не врахував практику Європейського суду з прав людини.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 подану ним апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Не заперечував щодо проведення судового розгляду у відсутність підозрюваного ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та особисті обставини його життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_8 згідно з матеріалів клопотання та відомостей персонально-довідкового обліку, отриманих з Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України від 19.09.2024 року, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальні, за вчинення яких відбував покарання в місцях позбавлення волі. Востаннє, 15 липня 2020 року Приморським районним судом міста Одеси за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, звільнений 24 січня 2022 року із Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14), по відбуттю строку покарання. На шлях виправлення не став, оскільки наразі підозрюється у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення, після якого з місця вчинення злочину зник, та був затриманий працівниками поліції.

Колегія суддів зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Як убачається з рішення суду першої інстанції, суд, вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу врахував, особу підозрюваного ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, ризики в обґрунтування тримання під вартою підозрюваного не зменшилися, тривають, останній може ухилитися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, з метою можливої зміни ними своїх попередніх показів у суді, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та/або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення у зв`язку з відсутність трудових правовідносин (місця працевлаштування), належного та постійного джерела доходу (прибутку), а також існує ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудове розслідування на даний час ще не завершено, а отже не проведенні всі необхідні слідчі дії.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Наведені слідчим підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

Колегія судів зауважує, що вказаний запобіжний захід не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 для того, щоб орган досудового розслідування та в подальшому суд змогли виконати завдання, передбачені ст.2 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню. Наразі запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань підозрюваного, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він підозрюється.

При цьому, вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник ОСОБА_7 фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Матеріали провадження також не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, та в судове засідання апеляційного суду надані не були.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. 404, 407, 418, 149, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4