ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/2821/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1327/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 березня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 21 грудня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003115, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Балаклія, Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1) 13 червня 2007 року вироком Дзержинського районного суду м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням (з іспитовим строком 3 роки);

2) 14 грудня 2010 року вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням (з іспитовим строком 3 роки);

3) 07 червня 2012 року вироком Дзержинського районного суду м.Харкова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

4) 29 квітня 2014 року вироком Дзержинського районного суду м.Харкова за ч.1 ст.321 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн. На підставі ухвали суду від 21 січня 2016 року штраф замінено на виправні роботи;

5) 17 травня 2023 року вироком Дзержинського районного суду м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням (з іспитовим строком 1 рік),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 березня 2024 року засуджено ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 травня 2023 року, та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 13 грудня 2023 року приблизно о 12.00 год., прибув до своєї знайомої ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та знаходячись у приміщенні кухні за вказаною адресою, ОСОБА_7 діючи умисно, у період воєнного стану, шляхом вільного доступу, з поверхні столу викрав належний ОСОБА_8 мобільний телефон торгівельної марки «SAMSUNG», модель «SM-A042FZKDSEK» IMEL: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю - 3275,22 грн., в якому була встановлена карта пам?яті «Kingston TECHNOLOGY micro sd», об?ємом пам?яті «256 GB.», вартістю - 903,63 грн.

Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 4178 грн. 85 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації його дій, просить вирок щодо нього змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання.

В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції призначив йому покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Просить врахувати, що він є інвалідом 2-ї грипи, має захворювання серцеву недостатність, ВІЛ та потребує постійного лікування, також необхідна медична допомога після ампутації ноги.

Водночас просить врахувати, як обставини для пом`якшення йому покарання, те що він перебував у потерпілої в гостях, оскільки постійно купував у неї наркотичний засіб «Метадон». Також зазначає, що телефон у потерпілої вкрав зі зла, оскільки вона його «кинула» на електром`ясорубку, кавоварку та 400 грн.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні вважала необґрунтованою апеляційну скаргу обвинуваченого та просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.4 ст.349 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини та наслідки його вчинення, данні про особу винного, який судимий, не працює, неодружений, є інвалідом 2-ї групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом визнано - щире каяття.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання (його вид та розмір) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

При цьому, судом при призначенні покарання ОСОБА_7 правильно застосовані вимоги та правова формула, передбачені ч.1 ст.71, 72 КК України, що також відповідає принципу індивідуалізації та невідворотності покарання за кожен злочин. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання, явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки воно призначено близько до мінімальних меж санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Поряд з цим, з огляду на зазначені обставини та дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого покарання, як на цьому наполягає апелянт.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків місцевого суду щодо правильності призначеного йому покарання та справедливості обраного заходу примусу. При цьому вказані обвинуваченим в апеляційній скарзі обставини, що на його думку, суттєво могли пом`якшити покарання, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, у зв`язку з чим, покарання й було призначено обвинуваченому близько до мінімальних меж санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що у потерпілої він купував наркотичний засіб «Метадон», а також те, що телефон у потерпілої він вкрав зі зла, оскільки вона його «кинула» на електром`ясорубку, кавоварку та 400 грн., що в сукупності давало суду підстави призначити йому більш м`яке покарання є цілком безпідставним, оскільки така підстава не відноситься до пом`якшуючих обставин та не є підставою для призначення більш м`якого покарання.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4