Номер провадження 11-сс/816/482/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 липня 2024 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 липня 2024 року, клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002082 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України задоволено.

Накладено арешт на майно: один згорток синього кольору з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до спец.пакету № PSP 1026557; п`ять згортків синього кольору з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до спец.пакету № PSP 1026558; мобільний телефон чорного кольору в чохлі червоного кольору марки Xiaomi Redmi 12 з сім карткою НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який поміщено до спец.пакету № PSP 1026656; мобільний телефон чорного кольору в чохлі чорного кольору марки Ulefone 14 pro max з сім карткою НОМЕР_4 , ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , який поміщено до спец.пакету № PSP 1026657.

Не погодившись зі вказаним рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 липня 2024 року, скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області щодо накладення арешту на майно, належне ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note 12 Pro Graphite Gray 8 GB RAM 256 GB ROM, IMEI/1: НОМЕР_7 ; IMEI/2: НОМЕР_8 , SN: НОМЕР_9 та мобільний телефон марки Ulefone Power Armor 14 pro, ІМЕІ 1: НОМЕР_10 , ІМЕІ 2: НОМЕР_11 , S/N: НОМЕР_12 .

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт вказує на те, що ані клопотання слідчого, ані ухвала слідчого судді не містять жодних обставин, або доказів, які б відповідали стандарту доказування «поза розумним сумнівом» та обґрунтовували б таке втручання в особисті майнові права ОСОБА_7 , як вилучення та неповернення належного йому майна двох мобільних телефонів.

Окрім цього, в порушення вимог кримінального процесуального закону України, клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_7 було розглянуто слідчим суддею без належного сповіщення останнього, чим порушено право на захист власника майна.

Також, відповідно до даних сайту «Судова влада України», клопотання слідчого надійшло до суду 16 липня 2024 року, що свідчить про грубе порушення слідчим строку звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, яке повинно бути подано не пізніше робочого дня після вилучення майна.

Викладені обставини свідчать про те, що слідчим суддею поверхнево, без належної правової оцінки, здійснено розгляд клопотання слідчого та безпідставно накладено арешт на майно, належне ОСОБА_7 , а саме на два мобільні телефони.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, котра вважала ухвалу слідчого судді вмотивованою та обґрунтовано, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги представника власника майна колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування, якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Проте, вищезазначених вимог закону, слідчим суддею в повному обсязі дотримано не було.

Так, стаття 172 КПК України встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, можливе лише щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на вимоги частини другої статті 134 КПК виклик власника майна є обов`язком суду. При цьому хоч законодавством і передбачено можливий розгляд справи без власника вилученого майна, це не знімає із суду обов`язку виклику такого власника в судове засідання.

З матеріалів провадження вбачається, що 16 липня 2024 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшли матеріали клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про арешт на майна у кримінальному проваджені № 0002082, внесеному до ЄРДР 11 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 16 липня 2024 року, вказане клопотання надійшло в провадження слідчому судді. У подальшому, як вбачається з матеріалів судової справи, 17 липня 2024 року прийнято рішення по суті вказаного клопотання.

Колегія суддів, аналізуючи оскаржувану ухвалу, констатує, що розгляд вказаного клопотання проведено за відсутності сторін кримінального провадження. Натомість, в матеріалах судової справи не має жодних доказів сповіщення власника майна про дату, час та місце проведення розгляду клопотання, відповідно до порядку, який визначений статтями 134, 135, 136 КПК України.

Таким чином, незважаючи на відсутність повідомлення про дату, час і місце розгляду клопотання володільця майна ОСОБА_7 та його представника, в порушення ч.1 ст.172 КПК України, слідчим суддею 17 липня 2024 року було розглянуто клопотання слідчого про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене під час огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , без участі володільця майна ОСОБА_7 та його представника - адвоката ОСОБА_8 , про що обґрунтованого вказує в своїй апеляційній скарзі апелянт.

Колегія суддів зазначає, що за таких обставин слідчий суддя грубо порушив вимоги кримінального процесуального закону України, безпідставно постановив ухвалу про накладення арешту на майно, не викликавши володільця майна в судове засідання, що призвело до порушення права власності та права на справедливий суд.

Отже, при ухваленні свого рішення, слідчий суддя допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, які тягнуть на безумовне скасування ухвали та задоволенню в цій частині апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 .

Такий висновок колегії суддів ґрунтується і на правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постанові Великої палати Верховного суду від 5 вересня 2019 року № 11-375сап19.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді апеляційний суд, зокрема, має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При постановленні нової ухвали, перевіряючи обґрунтованість доводів клопотання слідчого про арешт майна, колегія суддів виходить з наступного.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002082 від 11 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 липня 2024 року до ЧЧ Сумського РУП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення від працівників УПП ГУНП в Сумській області про виявлення ОСОБА_7 біля будинку АДРЕСА_1 , який незаконно зберігав при собі 5 згортків ізоленти з наркотичною речовиною, без мети збуту.

У період часу з 14 год. 08 хв. по 14 год. 55 хв., 11 липня 2024 року слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області проведено огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: один згорток синього кольору з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до спец. пакету № PSP 1026557; п`ять згортків синього кольору з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до спец. пакету № PSP 1026558; мобільний телефон чорного кольору в чохлі червоного кольору марки Xiaomi Redmi 12 з сім карткою НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який поміщено до спец.пакету № PSP 1026656; мобільний телефон чорного кольору в чохлі чорного кольору марки Ulefone 14 pro max з сім карткою НОМЕР_4 , ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , який поміщено до спец.пакету № PSP 1026657.

Враховуючи, що вилучені речі та предмети, мають суттєве значення для досудового розслідування, слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на вказані речі та документи.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про те, що майно вилучене 11 липня 2024 року під час огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , є речовими доказами у кримінальному провадженні, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та можуть прямо вказувати на обставини вчинення злочину. Не накладення арешту на вказане майно може призвести до його знищення, приховування, псування чи втрати, що в свою чергу вплине на повноту проведення досудового розслідування.

Так, матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час огляду місця події майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочинів, які має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.

Досудове розслідування розпочато за ч.2 ст.309 КК України та у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вилучені у ОСОБА_7 під час огляду місяця події речі та предмети, а саме згортки синього кольору з кристалічною речовою білого кольору та мобільні телефони, відповідають ознакам речових доказів, визначених ст.98 КПК України, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України, а тому для забезпечення кримінального провадження та виконання завдань у запобіганні можливості знищити, відчужити вказані речі та предмети, проведення експертних досліджень необхідних для встановлення істини по справі або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, колегія суддів на законних підставах прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на вказане в клопотанні слідчого майно.

Наведені обставини свідчать на користь необхідності застосовування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна саме з метою їх збереження та проведення експертних досліджень, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Посилання апелянта на відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки слідчим не було надано доказів на підтвердження вказаних обставин, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки це питання відповідно до ст.94 КПК України стосується оцінки доказів стосовно їх допустимості, що не є предметом розгляду в контексті заявлених у клопотанні вимог в порядку ст.170 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Щодо твердження апелянта про неспіврозмірність арешту майна завданню кримінального провадження слід зазначити, що хоча застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте воно є можливим, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і є.

Згідно п.1 ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 11 липня 2024 року в період часу з 14 год. 08 хв. по 14 год. 55 хв. слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумської області проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , під час якої було виявлено та вилучено речі та предмети, які мають суттєве значення для досудового розслідування.

З метою збереження вказаного майна як речового доказу, 12 липня 2024 року слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області поштою направив до Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про накладення арешту на вказане майно, тобто у встановлений законом строк, що підтверджуються наявним у матеріалах клопотання поштовим конвертом.

Оскільки, відповідно до ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особи відповідної установи до закінчення строку.

За таких обставин, доводи апелянта про пропуск слідчим строку подачі клопотання про накладення арешту на майно не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону України. А тому колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання слідчого про арешт майна подано у відповідності до вимог ч.5 ст.171 КПК України у встановлений законом строк.

Таким чином, під час апеляційного перегляду даного кримінального провадженні колегією суддів встановлено обставини, на підставі яких можливо дійти висновку про те, що вилучені під час огляду місця події за адресою: м. Суми вул. Засумська біля буд. № 83 речі та предмети, які належать ОСОБА_7 є необхідними для подальшого здійснення повного та всебічного досудового розслідування даного кримінального провадження.

Отже, враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування доведено необхідності накладення арешту на вилучені під час огляду місця події 11 липня 2024 року речі та предмети: один згорток синього кольору з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до спец. пакету № PSP 1026557; п`ять згортків синього кольору з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до спец. пакету № PSP 1026558; мобільний телефон чорного кольору в чохлі червоного кольору марки Xiaomi Redmi 12 з сім карткою НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який поміщено до спец.пакету № PSP 1026656; мобільний телефон чорного кольору в чохлі чорного кольору марки Ulefone 14 pro max з сім карткою НОМЕР_4 , ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , який поміщено до спец.пакету № PSP 1026657, а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою клопотання слідчого про арешт майна, задовольнити.

Керуючись ст. ст.170,173,404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 липня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002082 від 11 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні за № 0002082 на майно вилучене 11 липня 2024 року в ході огляду:

- один згорток синього кольору з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до спец. пакету № PSP 1026557;

- п`ять згортків синього кольору з кристалічною речовиною білого кольору, який поміщено до спец. пакету № PSP 1026558;

- мобільний телефон чорного кольору в чохлі червоного кольору марки Xiaomi Redmi 12 з сім карткою НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який поміщено до спец.пакету № PSP 1026656;

- мобільний телефон чорного кольору в чохлі чорного кольору марки Ulefone 14 pro max з сім карткою НОМЕР_4 , ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , який поміщено до спец.пакету № PSP 1026657.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4