Справа № 182/4117/24
Провадження № 1-кп/0182/1056/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши в м. Нікополі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000179 від 14.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.06.2023 року засуджений Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , близько 12 год. 30 хв., знаходився на подвір`ї першого під`їзду, за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин, у ОСОБА_2 виник злочинний намір, спрямований на заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заподіяння легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , в той же день та час, перебуваючи в тому самому місці, діючи умисно, незаконно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 тілесні ушкодження, а саме ухвативши ОСОБА_4 лівою рукою за комір, наніс останньому не менше чотирьох ударів кулаком правої руки в область голови, після чого наніс один удар кулаком правої руки в область носу, після того тримаючи ОСОБА_4 лівою рукою за комір, а правою рукою схопивши потерпілого за голову, вдарив його не менше чотирьох разів головою об стіну, далі ОСОБА_2 наніс ОСОБА_4 не менше п`яти ударів кулаком правої руки в область грудної клітини, після цього ОСОБА_2 наніс не менше п`яти ударів правою ногою по ногам ОСОБА_4 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 460 від 17.05.2024 року, тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців, садна, внутрішньо шкіряного крововиливу обличчя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), а також тілесні ушкодження у вигляді: синців правої верхньої кінцівки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою суду від 24.07.2024 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2024 за №0000179 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

В направленому обвинувальному акті прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_5 викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, згодний зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згодний з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі (а.с.14-15). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Потерпілим ОСОБА_4 надано також письмову заяву, в які останній погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначив, що він ознайомлений із обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодився із розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (а.с.13).

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: витягу з ЄРДР за №0000179 від 14.05.2024 року ( а.п. 1-2); протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14.05.2024 ( а.п. 10); акту судово-медичного (дослідження) обстеження №423 від 08.05.2024 року ( а.п. 18-19); висновку судового медичного експерта № 460 від 17.05.2024 року ( а.п. 21-22); протоколу проведення слідчого експерименту від 21.05.2024 року ( а.п. 28-33); висновку судового медичного експерта (додаткового) № 476 від 23.05.2024 року ( а.п. 35-36); протоколу проведення слідчого експерименту від 24.06.2024 року ( а.п. 37-42); протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.07.2024 року ( а.п. 43-45); протоколу проведення слідчого експерименту від 24.06.2024 року ( а.п. 50-55); протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.05.2024 року ( а.п. 56-58).

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Вина ОСОБА_2 у скоєному доведена у повному обсязі, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Також вимогист.65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд враховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 не є особою з інвалідністю, пенсіонером чи депутатом, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.69), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п.68), раніше судимий (а.п.63-64).

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Крім того, суд враховує, що за змістом засади диспозитивності сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.26 КПК).

З огляду на ці положення закону сторона вправі самостійно визначитися, які обставини вважати для себе найбільш сприятливими. У тому числі це стосується і його думки щодо призначеного покарання, в даному випадку обвинуваченого. До суду подано заяву обвинуваченого (а.с.14-15) з проханням призначити ОСОБА_2 покарання у виді мінімального штрафу.

Частина 2 ст.125 КК України передбачає альтернативні види покарання, зокрема виправні роботи, однак дане покарання застосовується до осіб,що офіційно працевлаштовані і відбуваються за місцем роботи засудженого,а згідно із наявної в матеріалах справи інформації ОСОБА_2 не працевлаштований.

Також суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого покарання у виді штрафу, оскільки за встановлених судом обставин даного кримінального провадження ОСОБА_2 не працює, дані про дохід у матеріалах справи відсутні. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що в разі призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, воно становитиме для нього особистий надмірний тягар.

Крім того, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у вигляді громадських робіт чи апробаційного нагляду, оскільки таке покарання не буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді обмеження волі, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки 28.06.2023 року був засуджений вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки. Судом від призначеного покарання звільнений не був.

Тому, відповідно до ч.3 ст.78 ККУкраїни у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 КК України.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Згідно з ч.4 ст.71 ККУкраїни остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз.1 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК України), за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі, тощо.

Тому, на підставі ч.1 ст.71 КК України суд вважає необхідним частково приєднати до покарання заданим вироком невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.06.2023, враховуючи положення пп. б п.1 ч.1 ст.72 КК України.

Підстав для застосування ст.69, 75 КК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.124, 370,371,374,381-382КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.06.2023, яким він засуджений за ч.1 ст.121 КК України з урахуванням пп. б п.1 ч.1 ст.72 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_2 за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не обирати.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

У відповідності до частини 1статті 394 КПК Українивирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1