печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання cтаршого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання cтаршого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000790 від 07.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

11.09.2024 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000790 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч . 3 ст. 368 КК України, затримано ОСОБА_5 12.09.2024 за результатами проведення слідчих дій, з урахуванням наявних доказів у кримінальному провадженню змінено правову кваліфікацію з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 3 ст. 369-2 КК України.

12.09.2024, відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 369-2 Кримінального кодексу України.

Під час затримання 11.09.2024 ОСОБА_5 було проведено його особистий обшук, в ході якого затриманим добровільно видано мобільний телефон, код доступу до якого він надати відмовився. Вказаний мобільний телефон використовувався ОСОБА_5 для вчинення інкримінованого йому злочину шляхом передання вимог на надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 , а також для зв`язку з іншими невстановленими особами, які можуть бути причетними до вчинення цього кримінального правопорушення. Тобто він був засобом вчинення злочину, що ставиться у вину ОСОБА_5 та зберіг на собі сліди його вчинення.

Також мобільний телефон ОСОБА_5 , буде використаний слідством для подальшого проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий також зазначає, що 12 вересня мобільний телефон затриманого оглянуто, вмотивованою постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000790 від 07.09.2024. та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Разом з тим, встановлено, що доступ до вмісту мобільного телефону ОСОБА_5 захищено паролем. Зворотній бік вказаного мобільного телефону, виконаний у сірому кольорі, у верхньому лівому куті якого розташований блок камер квадратної форми з трьома об`єктивами, спалахом та датчиками. В центрі зворотної частини корпусу виконано стилізоване зображення яблука з надкусом. Інші позначення на корпусі пристрою відсутні. Встановити індивідуальні ознаки терміналу мобільного зв`язку без його розблокування не виявляється можливим. В слоті для Sim-карт мобільного телефону, знаходиться Sim-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» з наступним буквено-циферним позначенням на одній із сторін: « НОМЕР_1 ». На внутрішніх поверхнях слоту для Sim-картка виконані буквено-циферні позначення: « НОМЕР_2 » та «Assembled in China».

Підставою для накладення арешту на майно є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину із наведених у клопотанні обставин, а також підлягає конфіскації як виду покарання.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке є тяжким кримінальним правопорушенням, санкція якого передбачає додаткове обов`язкове покарання у виді конфіскації майна.

Слідчий вказав, що з метою конфіскації майна як виду покарання та збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке вказане у клопотанні.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у його відсутність, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000790 від 07.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

11.09.2024 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000790 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч . 3 ст. 368 КК України, затримано ОСОБА_5 12.09.2024 за результатами проведення слідчих дій, з урахуванням наявних доказів у кримінальному провадженню змінено правову кваліфікацію з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 3 ст. 369-2 КК України.

12.09.2024, відповідно до ст.ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Під час затримання 11.09.2024 ОСОБА_5 було проведено його особистий обшук, в ході якого затриманим добровільно видано мобільний телефон, код доступу до якого він надати відмовився. Вказаний мобільний телефон використовувався ОСОБА_5 для вчинення інкримінованого йому злочину шляхом передання вимог на надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 , а також для зв`язку з іншими невстановленими особами, які можуть бути причетними до вчинення цього кримінального правопорушення. Тобто він був засобом вчинення злочину, що ставиться у вину ОСОБА_5 та зберіг на собі сліди його вчинення.

12 вересня мобільний телефон затриманого оглянуто, вмотивованою постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000790 від 07.09.2024. та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке є тяжким кримінальним правопорушенням, санкція якого передбачає додаткове обов`язкове покарання у виді конфіскації майна.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання cтаршого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , є засобом вчинення злочину, зберегло на собі сліди вчинення злочину,а саме:

-мобільний телефон ОСОБА_5 сірого кольору, з стилізованим зображенням яблука з надкусом на зворотній частині корпусу, з буквено-циферними позначеннями на внутрішніх поверхнях слоту для Sim-картка: « НОМЕР_2 » та «Assembled in China»;

-Sim-картку оператора мобільного зв`язку «Київстар» з наступним буквено-циферним позначенням на одній із сторін: « НОМЕР_1 ».

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1