Справа № 634/286/24
Провадження № 1-кп/634/68/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2024 рокусел. Сахновщина Харківської області

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Сахновщина Харківської області кримінальне провадження №0000012 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пролетарське Зміївського районуХарківської області, громадянин України, з середньою освітою, солдата, радіотелефоніста 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого 27.03.2024 року Сахновщинським районним судом за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

встановив:

03 лютого 2024 року близько 12 год., ОСОБА_9 перебував у кімнаті спальні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 маючи мету на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, підійшов до ліжка на якому сиділа ОСОБА_8 та почав наносити останній удари кулаком правої руки в область лівої сторони нижньої щелепи близько чотирьох разів та три удари в область правої сторони нижньої щелепи кулаком лівої руки.Після чого, продовжуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 наніс ще два удари кулаком правої руки в область голови ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпілій ОСОБА_8 спричинено наступне тілесне ушкодження: синець обличчя. Вказане ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмета. По ступеню тяжкості вказане ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, згідно п.п. 2.3.2 б, 2.3.5«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 та перебувають у причинному зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_9 .

Дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому проступку за ч.1 ст.125 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив суду, що проступок ним було вчинено при вищезазначених обставинах, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення проступку так, як вони встановлені судом.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що в лютому 2024 року, точної дати та часу не пам`ятає, перебуваючи в своєму домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , у нього виникла сварка з його сестрою ОСОБА_8 , в ході якої він декілька разів вдарив її. В скоєному щиро розкаюється.

З показань ОСОБА_8 встановлено, що під час дізнання та судового розгляду він показання дає добровільно, заходи фізичного чи психологічного примусу до нього співробітниками поліції не застосовувались.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що в лютому 2024 року, точної дати та часу не пам`ятає, перебуваючи в своєму домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , у неї виникла сварка з братом ОСОБА_10 , в ході якої він декілька разів вдарив її по голові.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні проступку, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам кримінального провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив проступок, який суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України - тобто умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального проступку, дані, що характеризують його особу, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання у відповідності до ст. 67 КК України - відсутні.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що вінне одружений, офіційно не працевлаштований, але має тимчасові підробітки, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Згідно довідки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.02.2024 року ОСОБА_9 призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_2 07.03.2023 року.

Відповідно до службової характеристики військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 займаній посаді відповідав із зауваженнями.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2023 року №194 ОСОБА_9 вважається таким, що вибув у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.

Відповідно до статті 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Враховуючи вчинення обвинуваченим кримінального проступку, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги статті 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд призначає покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України. При цьому суд, призначаючи покарання враховує, що до ОСОБА_9 не може бути застосоване покарання у виді громадських робіт та у виді виправних робіт, оскільки обвинувачений є військовослужбовцем.

При призначені покарання суд враховує вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 27.03.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_9 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно з ч. 4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Разом з тим, згідно правового висновку, викладеному у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 15.02.2021 р. (справа № 760/26543/17), якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

За приписами ч.6 ст.13 Закону Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

На підставі викладеного судом при призначенні покарання в даному випадку ч. 4 ст. 70 КК України не застосовується.

Відповідно до ч. 3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Разом з тим, якщо за попереднім чи знову ухваленим вироком призначається основне покарання, яке не підлягає складанню (штраф), то зарахування не запроваджується і визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів здійснюється за правилами ч. 3 ст. 72 КК Україна, тобто усі покарання виконуються самостійно.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 на стадії дізнання не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набранням вироком законної сили суд не вбачає.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 27.03.2024 року, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік - виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: