Дата документу 04.11.2024 Справа № 334/8501/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/8501/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/732/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, маючого середньо - спеціальну освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , маючого на утриманні малолітню дитину, 2019 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 грудня 2024 року включно, з визначенням застави у розмірі 242240 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

Будучи військовослужбовцем військової служби солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.ст. 3, 9, 11, 16, 58, 59, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, установлено, що 15 жовтня 2024 року, приблизно о 12 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, підійшовши упритул до потерпілого ОСОБА_11 , який знаходився за буд. АДРЕСА_2 та рухався у напрямку КНП «Міська лікарня №3» ЗМР, за допомогою власної фізичної сили, правовою рукою наніс один удар в обличчя, тим самим подавив волю до супротиву ОСОБА_12 , який від удару присів навпочіпки.

Після того, ОСОБА_7 з правого карману кофти потерпілого відкрито викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi А1» в корпусі чорного кольору імей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 , вартістю 3500 гривень, з лівої руки останнього шляхом ривку заволодів срібним браслетом з плетінням «плоский бісмарк», довжиною 16 см, вагою 4,7г, проба 925 вартістю 3000 гривень, з шиї шляхом ривку зірвав срібний ланцюжок з плетінням «плоский бісмарк», з застібкою карабін, проба 925, вагою 10 гр., довжиною 500 мм, вартістю 5000 гривень, з підвісом у вигляді срібного хреста вагою 4 г, проба 925, вартістю 1000 гривень, з лівого карману штанів відкрито викрав портмоне чорного кольору без застібки з металевим тримачем для купюр вартістю 500 гривень з грошовими коштами у сумі 500 доларів США, номіналом кожної купюри 100 доларів США, у перерахунку по курсу станом на 15 жовтня 2024 року становить 20630 гривень 82 копійки та грошовими коштами 27000 гривень номіналом кожної купюри 1000 гривень, з заднього правого карману штанів викрав металевий чохол для банківських карток емітованими на ім`я потерпілого ОСОБА_12 , а саме AT КБ «ПриватБанк» з розрахунковим рахунком НОМЕР_4 та АБ «Укргазбанк».

Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадання чужого майна, зник з місця вчинення злочину утримуючи при собі майно потерпілого ОСОБА_12 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 59130 гривень 82 копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

16 жовтня 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002091 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 10).

16 жовтня 2024 року о 16 год. 06 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 206 КПК України (а.с. 43-44).

17 жовтня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 54-56).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що стороною обвинувачення не надано жодного документу, який доводить причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину, заява ОСОБА_11 відсутня в матеріалах кримінального провадження, потерпілого було допитано лише через добу після скоєння злочину, який в своєму допиті вказує на крадіжку в нього мобільного телефону Ксіомі Редмі 1 в корпусі чорного кольору, 500 доларів США, 27000 грн., банківських карток ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , браслету зі срібла, проте, під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 було вилучено грошові кошти в сумі 1550 грн., які належать матері підозрюваного, мобільний телефон РОСО, який не фігурує в справі, мобільний телефон Редмі в корпусі зеленого кольору та дві прикраси у вигляді ланцюжків, на які також є відповідні документи.

Крім того зазначає, що з допитів свідків убачається, що вони тільки вказують про те, що під час зустрічі з ОСОБА_7 в нього при собі були грошові кошти, а протокол впізнання за фотознімками взагалі не містить додатку, що робить такий документ недопустимим доказом.

Вважає, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобіганню спробам переховуватись чи вчиняти інші злочини, суд може обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту або застави в меншому розмірі, оскільки встановлений судом першої інстанції розмір є непомірним.

Зазначає про те, що на утриманні підозрюваного перебувають малолітні діти та він потребує операції через поранення ноги при виконанні бойового завдання.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, разом з тим підтвердила, що зображена особа на фото 3 в протоколі впізнання це ОСОБА_7 .

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджуються наступними доказами:

- відомостями, отриманими з протоколу огляду місця події від 15 жовтня 2024 року (а.с. 14-15);

- відомостями, отриманими з протоколів допиту та додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 16 жовтня 2024 року, відповідно до якого останній зазначив про обставини викрадення в нього мобільного телефону, грошових коштів та срібних прикрас (а.с. 16-18, 19-20);

- відомостями отриманими з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_11 від 16 жовтня 2024 року, з якого убачається, що останній впізнав особу (фото 3), яка 15 жовтня 2024 року скоїла грабіж відносно нього (а.с. 21).

Згідно пояснень захисника у судовому засіданні апеляційного суду, зображена особа на фото 3 - ОСОБА_7

- відомостями, отриманими з протоколів допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 16 жовтня 2024 року, згідно яких, вказані особи підтверджували наявність у ОСОБА_7 під час їхньої зустрічі 15 жовтня 2024 року великої суми грошових коштів (візуально більше 10000 грн.) (а.с. 22-23, 24-25);

- відомостями, отриманими з протоколів обшуку від 16 жовтня 2024 року (а.с. 29-31, 37-42);

- відомостями, отриманими з протоколу огляду предмету від 16 жовтня 2024 року, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_11 впізнав свої срібні прикраси, які вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 (а.с. 35-36);

- відомостями, отриманими з протоколу слідчого експерименту від 17 жовтня 2024 року (а.с. 58-62);

- відомостями, отриманими з виписки по картці на ім`я ОСОБА_11 та фото (а.с. 71-72).

Із наведеного убачається, що вказані докази можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується.

Оцінюючи твердження захисту щодо неналежності певних документів, так як вони не підтверджують викладених у повідомленні про підозру обставин, слід зазначити, що саме сукупність наявних в матеріалах провадження доказів свідчить про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та формують внутрішнє переконання причетності підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Разом із тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях ОСОБА_7 вини у вчиненні злочину, оскільки питання винуватості у судовому порядку вирішується після надходження обвинувального акту до суду.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в частині наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про наявність ризику переховування, оскільки, як убачається із матеріалів провадження підозрюваний ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, які б на переконання колегії суддів, були б для нього стримуючим фактором від переховування, оскільки міцність соціальних зв`язків визначається в місці постійного проживання, яке на даний час у підозрюваного відсутнє.

Більш того, із пояснень матері підозрюваного - ОСОБА_15 , підозрюваний розлучений, має дитину, яка мешкає разом з матір`ю у м. Луцьк.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні підтверджується тим, що наразі жоден із потерпілих та свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК), а тому будучі обізнаним про анкетні дані потерпілих та свідків, підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що покази потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_7 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю як самостійно, так і через інших осіб впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Крім того, є обґрунтований і ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання як з випробуванням, так і умово - достроково, наразі в апеляційному суді оскаржується вирок в іншому кримінальному провадженні щодо нього, яким його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 121 КК України, згідно клопотання слідчого на цей час відносно ОСОБА_7 скеровані до суду ще обвинувальні акти, а також ураховуючи те, що підозрюваному інкримінується вчинення умисного корисливого злочину з метою власного збагачення, що в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, на переконання апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та підтвердженими.

Щодо доводів про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, то слід зазначити, що даних про такий стан здоров`я, який б унеможливлював застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційному суду надано не було.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, урахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не убачає.

Крім того, судом першої інстанції розглянуто питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 будь - якого більш м`якого та альтернативного запобіжного заходу і апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що на даний час достатнім та необхідним є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із встановленням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму, що становить 242240 грн.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 грудня 2024 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 242240 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4