Справа №573/1663/24
Номер провадження 1-кс/573/512/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування у кримінальному провадженні за №0000388 від 17.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Москаленки, Білопільського району, Сумської області, не одруженого, з середньою освітою, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуваючо, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1. 21 лютого 2002 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

2. 25 грудня 2002 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. ст. 185 ч. 3, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

3. 16 лютого 2011 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці;

4. 18 травня 2012 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

5. 14 серпня 2012 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці;

6. 20 травня 2013 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

7. 16 грудня 2014 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. ст. 358 ч. 1, 358 ч. 4, 70 ч. 1 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;

8. 6 квітня 2015 року Буринським районним судом Сумської області за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

9. 26 травня 2017 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. ст. 395, 69 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн.;

10. 19 липня 2017 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та штрафу на суму 850 грн.

11. 04 січня 2018 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 до обмеження волі строком на 1 рік 2 місяці, на підставі ст. 71 КК України частково приєднане не відбуте покарання по вироку від 19.07.2017 року до 1 року 6 місяців обмеження волі.

12. 18 листопада 2019 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. 395, ст. 297 ч. 3, ст. 70 ч. 1, ст. 71 ч. 1 до обмеження волі строком 4 роки 1 місяць,

судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

- запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2024 старший слідчий відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що 16.08.2024, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , перебував в гостях у свого знайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою спільного вживання алкогольних напоїв.

Перебуваючи у вищевказаному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_5 залишитися в його будинку переночувати, так як, на вулиці холодно, на що ОСОБА_5 повідомив, що останній буде заважати йому спати, внаслідок чого між ними виникла словесна сварка. У ході якої ОСОБА_7 взяв в руки костиль та наніс один удар костилем в праве плече ОСОБА_5 . У той же час, ОСОБА_5 взяв до рук кухонний ніж, загальною довжиною 255 мм, кленок довжиною 140 мм, шириною до 25 мм, тримаючись за руків`я ножа. Тримаючи в руках вищевказаний кухонний ніж ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи умисно, наніс останньому один удар ножом в область черевної порожнини живота, після чого припинив свої протиправні дії. Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 попросив ОСОБА_5 надати йому бинти чи вату для зупинення кровотечі, на що останній повідомив, що вказаних перев`язувальних матеріалів у нього немає. У подальшому, ОСОБА_7 самостійно покинув вказаний будинок, дійшов до автозаправної станції та попросив оператора викликати швидку допомогу, яка по прибуттю доставила його до КНП СОР «СОКЛ». ОСОБА_7 отримані тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого ножового поранення черевної порожнини, поранення печінки, внутрішньо-черевна кровотеча.

Отже, ОСОБА_5 , виконуючи вказані дії, а саме наносячи удар ножем в область черевної порожнини живота ОСОБА_7 , усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій протиправного посягання на здоров`я іншої людини, порушення анатомічної цілісності її тканин, органів та функцій, передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень потерпілому і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, що виразилися у спричиненні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

17.08.2024 о 14 години 45 хвилини ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події, в ході якого було зафіксовано обстановку на місці події та вилучено знаряддя скоєння злочинуніж; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка показала, що до автозаправної станції підійшов невідомий їй чоловік та повідомив, що йому було заподіяно ножове поранення, після чого вона о 00 год 30 хв. 17.08.2024 викликала швидку допомогу; показами підозрюваного ОСОБА_5 , який свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю; слідчим експериментом з підозрюваним ОСОБА_5 , в ході якого він розказав та показав як заподіяв ножове поранення потерпілому ОСОБА_7 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкцією даної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, після скоєння вказаного злочину ОСОБА_5 не надав вчасно домедичну допомогу та не викликав швидку допомогу потерпілому ОСОБА_7 , незважаючи на те, що йому було достовірно відомо про наслідки його протиправних дій та ОСОБА_7 потребував вказаної допомоги.

Отже, вказані факти не виключають, що останній може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Також, необхідно врахувати, що як підозрюваний, так і встановлений на даний час свідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також потерпілий проживають в одному населеному пункту в м. Білопілля Сумського району Сумської області, а відтак у разі застосування відносно ОСОБА_5 менш обтяжливого покарання, ніж тримання під вартою останній матиме можливість незаконно впливати на свідка та потерпілого даної події, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, наявність наведених ризиків свідчить про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід, який припинив би подальшу злочинну поведінку і повністю забезпечив виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Також, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 не одружений, ніде не працює, не має сталих соціальних зв`язків, здатних забезпечити його правомірну поведінку, родичів та близьких на території Сумського району не має, веде бродяжницький спосіб життя. Крім того, останній раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, має не зняті та не погашені у встановленому законодавством порядку судимості, не має постійного джерела доходу, а тому може вчиняти інші корисливі злочини про власності.

В судовому засіданні старший слідчий ВП № 1 ОСОБА_4 , яка входить до групи слідчих у кримінальному провадженні за №0000388 від 17.08.2024 за ч. 1 ст. 121 КК України та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали із зазначених вище підстав, вважають що менш тяжкий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_5 .

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, заперечив проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід і виді домашнього арешту.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 Конституції України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини, ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 суд керується не лише положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а й відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини з цього приводу, відображену в рішеннях «Чеботарь проти Молдови», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч. 1 ст. 121 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

З огляду на викладене вище суд вважає, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, є обґрунтованою.

При вирішенні клопотання суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, згідно з якою особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. При цьому обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення від 15 вересня 2009 року у справі «Ямрозі проти Польщі», рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України»).

Тобто, із зазначеної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений у ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

У даному випадку суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому, зважаючи на тяжкість покарання, та відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, відсутність легального джерела заробітку, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені у клопотанні.

Так, слідчим суддею враховується той факт, що на даний момент не встановлено всі обставини скоєного кримінального правопорушення та речей, які могли бути знаряддями злочину чи зберегти на собі його сліди, тому ОСОБА_5 перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_9 особисто знайомий із потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, а тому є підстави вважати, що у разі застосування відносно менш обтяжливого запобіжного заходу ніж тримання під вартою останній матиме можливість незаконно впливати на нього та свідка через застосування до них погроз або фізичної сили, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає, що у судовому засіданні встановлений ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки одразу після вчинення злочину останній залишив місце події, незважаючи на те, що йому було достовірно відомо про наслідки його протиправних дій. Отже, вказаний факт вказують на те, що останній може спробувати переховуватися від слідства та суду.

Окрім цього, на даний час до матеріалів клопотання долучені документи, які вказують на причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому, враховуючи принцип невідворотності покарання за даний злочин, останній може здійснити спроби уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 не одружений, ніде не працює, не має сталих соціальних зв`язків, здатних забезпечити його правомірну поведінку, родичів та близьких на території Сумського району не має, веде бродяжницький спосіб життя. Крім того, останній раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, має не зняті та не погашені у встановленому законодавством порядку судимості, не має постійного джерела доходу, а тому може вчиняти інші корисливі злочини про власності.

Таким чином, наявність наведених ризиків свідчить про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід, який припинив би подальшу злочинну поведінку і повністю забезпечив виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Отже, обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою в ході розгляду клопотання не встановлено.

Таким чином, викладені у клопотанні обставини вказують на існування визначених ризиків, а тому з метою запобігання заявленим ризикам, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання.

Сукупність матеріалів, доданих до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатніми для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри не є актом притягнення особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме: питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів приходить висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад 3 роки.

Крім того, застосування вказаного запобіжного заходу виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні і встановлення істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість підозри не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При цьому суд враховує згадану вище практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, пов`язаного із застосуванням насильства.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 3, 29 Конституції України, ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування у кримінальному провадженні за №0000388 від 17.08.2024 за ч. 1 ст. 121 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Застосувати у кримінальному провадженні за №0000388 від 17.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Москаленки, Білопільського району, Сумської області, не одруженого, з середньою освітою, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуваючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці (60 днів), тобто до 16 жовтня 2024 включно без визначення розміру застави.

Виконання даної ухвали покласти на відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді до 16 жовтня 2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: