09.10.2024

Справа № 642/2036/18
Провадження № 1-кп/642/277/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальні акти: № 0003170 від 26.12.2017; № 0001544 від 23.06.2019; №0002222 від 05.10.2023 об`єднані в одне кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ, громадянина України, українця, з загальною середньою освітою, який не одружений, офіційно працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 19.04.2004 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбугтя покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 27.05.2005 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

- 09.10.2008 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 19.03.2013 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

- 17.07.2013 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 263, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 02.06.2016 з Харківської ВК (№43) звільнений умовно достраково, не відбутий термін 4 місяці 22 дня;

- 23.11.2022 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 12.07.2023 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 4 ст. 246, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяців позбавлення волі.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, -

встановив:

Так, 18 грудня 2017 року, приблизно о 17 години 00 хвилин, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на незаконне проникнення на територію домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_3 , яке огороджене парканом, власником якого є ОСОБА_6 , без дозволу останньої.

В подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до житла особи, а саме помешкання ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан та увійшов на територію вказаного домогосподарства, тим самим незаконно проник до іншого володіння особи, всупереч волі законного володільця, та в порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному право на недоторканність житла та недопущення проникнення до житла особи.

Крім того, 30.05.2018 близько 14 години 50 хвилин ОСОБА_5 , знаходився біля буд. АДРЕСА_4 , где в нього виник злочининний умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна, поєднане з проникненнямдо сховища.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок таємного володінення чужого майна, поєднаного із проникненнямна територію приватного домовлодіння, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність та спричинить матеріальну шкоду потерпілому, бажаючи діяти саме таким чином та довести свій умисел до кінця, діючи повторно, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , яку він ввів в оману, розповівши, що власник візка гідравлічного (рокли) Ракосій В.1. дозволів йому його (візок) забрати, проникли до внутрішнього двору домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали візок гідравлічний (роклу) в кількості 1 шт. Вартість візка гідравлічного (рокли) згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 17127 від 19.07.2018 складає 4182 (чотири тисячі сто вісімдесят дві) гривні 50 (п?ятдесят) копійок.

Після чого, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, звернувши його на свою користь і розпорядившись ним на свій власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4182,50 грн.

Крім того, встановлено, що 14 липня 2018 року, приблизно о 14 години 00 хвилин, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на незаконне проникнення на територію домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_5 , яке огороджене парканом, власником якого є ОСОБА_9 , без дозволу останнього.

В подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до житла особи, а саме помешкання ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан та увійшов на територію вказаного домогосподарства, тим самим незаконно проник до іншого володіння особи, всупереч волі законного володільця, та в порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному право на недоторканність житла та недопущення проникнення до житла особи.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією, не оспорював встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин справи, на підставі яких йому пред`явлено обвинувачення. Пояснив про обставини справи як викладено вище у вироку.

Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, а також винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченого у скоєнні вище зазначених кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у сховище.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України, як порушення недоторканності житла.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України не вбачається.

Відповідно до ст. 12 КК України, одне з кримінальних правопорушень, вчинене ОСОБА_5 відноситься до кримінального проступку.

З вивчення особи ОСОБА_5 вбачається, що він раніше судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, неодружений, не працює.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України враховує, що ним скоєно кримінальний проступок, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі та обмеження волі в межах санкцій, передбачених ч. 3 ст.185 та ч.1 ст. 162 КК України.

Частиною 4 статті 70 Кримінального кодексу України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

ОСОБА_5 засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 липня 2023 року, за ч.4 ст. 246 КК України до 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 засуджений 12 липня 2023 року за вищенаведеним вироком, а кримінальні правопорушення, що є предметом даного судового розгляду скоїв до ухвалення зазначеного вище вироку, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, керуючись ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком від 12 липня 2023 року та зарахувавши частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 23 листопада 2022 року, згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 липня 2023 року.

На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349,368-371,373,374,376 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк - 4 (чотири) роки.

Відповідно частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком у виді позбавлення волі на строк - 4 (чотири) роки, більш суворим покаранням призначеним за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 липня 2023 року у виді позбавлення волі на строк - 5 (п`ять) років 1 (один) місяць, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк - 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралась.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 23 листопада 2022 року.

Речові докази вважати повернутими потерпілим.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя