Справа № 136/1740/24
провадження №1-кп/136/61/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000067 від 21.08.2024, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Струтинка, Липовецького району, Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: проїзд АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 511 від 20.05.2009) солдат ОСОБА_2 , який являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , вчинив кримінальний проступок за наступних обставин.

Так, на початку квітня 2024 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_2 , перебуваючи у мережі Інтернет за допомогою мобільного додатку «Facebook», на сторінці «Document ua» придбав у невідомої особи завідомо підроблений документ - так зване посвідчення водія Серії НОМЕР_2 від 13.04.2024 із зазначенням анкетних даних та зображенням останнього.

Надалі, 21.08.2024 близько 16 години 40 хвилин солдат ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , здійснюючи керування автомобілем AUDI 100 державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи на вказаному місці, на виконання законної вимоги працівників поліції відділення поліції № 4 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо пред`явлення посвідчення водія, використав завідомо підроблений документ - так зване посвідчення водія Серії НОМЕР_2 від 13.04.2024 із зазначенням анкетних даних та зображенням останнього, шляхом його пред`явлення для перевірки як такого, що нібито підтверджує право солдата ОСОБА_2 на керування транспортними засобами відповідної категорії. При цьому, відповідно до відомостей від 23.08.2024 з Єдиного державного реєстру МВС, посвідчення водія Серії НОМЕР_2 від 13.04.2024 на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин ОСОБА_2 на своє ім`я не отримував, навчання не проходив. Відповідно висновку експерта від 27.08.2024 бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_2 не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України, виготовлено не за технологією, та не в умовах поліграфічного підприємства, що здійснює випуск аналогічних документів.

Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомого підробленого документа.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження встановив, що обвинувачений ОСОБА_2 отримавши копії матеріалів дізнання, за участю захисника адвоката ОСОБА_3 , добровільно беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, не оскаржує встановлені під час дізнання обставини вчиненого кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 302 КПК України прокурором в обвинувальному акті заявлено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ із погляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним вказаного кримінального проступку знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, раніше не судимий, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, за місцем проживання характеризується як особа, щодо якої не надходило скарг на порушення громадського порядку, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_2 вид та міру покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, наявністю обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який є військовослужбовцем та має постійний заробіток.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу.

Призначення ж іншого, більш суворого виду покарання, на думку суду, є недоцільним, зважаючи на характеризуючі особу дані, визнання вини, щире каяття та відношення останнього до скоєного. Саме така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

У кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення, а саме ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 23.08.2024 було накладено арешт на майно - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належить останньому та зберігається в матеріалах кримінального провадження. Питання про вказане майно суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ч. 4 ст. 358 КК України, ст.ст. 368, 374, 381, 382, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення у вигляді кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Речовий доказ по справі, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 13.04.2024 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000067 від 21.08.2024 - залишити в матеріалах кримінального провадження, скасувавши арешт, накладений на вказане майно ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 23.08.2024.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 3407 (три тисячі чотириста сім) грн. 76 коп.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, у порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1