Справа № 199/9100/24
УХВАЛА

11 листопада 2024 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в режимі дистанційного судового провадження клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 289,ч. 2 ст. 369-2 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

08.11.2024 до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло кримінальне провадження № 0000322 від 22.06.2024 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.289, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, із застосуванням застави у розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454200,00 гривень, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування даного клопотання сторона обвинувачення зазначила, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочинів, серед яких один є тяжким, покарання за яке передбачає у вигляді позбавлення волі до 7 років, а тому існує ризик, що останній може переховуватися від суду, щоб уникнути відповідальності.

Також ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, які разом з обвинуваченим проходять військову службу в одній військовій частині.

Крім того, сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення або його продовжити, що підтверджується репутацією самого обвинуваченого, який є військовослужбовцем, має широкий доступ до будь-якого виду зброї, враховуючи аморальні якості його характеру, а саме будучи обізнаним, що відносно ОСОБА_3 здійснювалося досудове розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України, вчинив інші кримінальні правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг.

Прокурор убачає, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем при обранні іншого запобіжного заходу зможе самовільно залишити місце служби, а також територію України, що в свою чергу утворить самостійний склад злочину, передбачений ст.ст. 407, 408 КК України.

Захисник ОСОБА_5 просив вирішити вказане клопотання сторони обвинувачення на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти клопотання прокурора.

Вислухавши думки учасників судового засідання, дослідивши клопотання сторони обвинувачення, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Як слідує з ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні трьох умисних злочинів, а саме: ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 369-2 КК України, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів проти громадської безпеки, проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг.

Дії, передбачені ч. 1 ст. 263 КК України караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Частиною 1 ст. 289 КК України передбачена кримінальна відповідальність у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Санкцією ч. 2 ст. 369-2 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

08.11.2024 до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло кримінальне провадження № 0000322 від 22.06.2024 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.289, ст. 369-2 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2024 ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454 200,00 гривень, який було продовжено 09.10.2024 згідно ухвали вищевказаного суду.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірнутяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, ОСОБА_3 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання може переховуватися від суду, тобто існує і продовжує існувати ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, що у свою чергу може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , володіючи відомостями щодо осіб потерпілого та свідків сторони обвинувачення, які не допитані судом, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні трьох злочинів, які скоєно упродовж не тривало часу, а саме в період з квітня 2024 року по серпень 2024 року, є підтвердженим ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також суд звертає увагу й на те, що упродовж перебування ОСОБА_3 під вартою будь-яких лікарських протипоказань проти утримання останнього під вартою суду не надано, як і не надано іншого комплексу обставин, які би переважали ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Суд враховує, вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, враховуючи його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу ОСОБА_3 в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать про те, що підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.

Суд констатує, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, на переконання суду подальше продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити строк тримання під вартою, з утриманням його на гауптвахті, на 60 днів.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454 200,00 гривень та не суперечить вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 110, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням його на гауптвахті, на 60 днів, тобто до 09 січня 2025 року включно, із раніше визначеним розміром застави - у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454200,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будуть покладені обов`язки:

1) прибувати до суду із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому розташована або тимчасово розташована військова частина, де проходить військову службу обвинувачений, без дозволу командира військової частини або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну дислокації військової частини;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом, зокрема обмежитись у спілкуванні з потерпілим та свідками по кримінальному провадженню;

5) не залишати місце несення служби, тимчасове розташування підрозділу військової частини без дозволу командира військової частини;

6) повернутися до виконання покладених військових обов`язків до постійного або тимчасового розташування військової частини, де наразі перебуває його частина.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяця з дня внесення застави.

Обвинувачений звільняється з-під варти (гауптвахти) після внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі відділу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесені кошти будуть звернені в дохід держави.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 11.11.2024 о 14:15 годині.

Суддя: ОСОБА_1

11.11.2024