ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 699/638/21
провадження № 1-кп/691/124/24
УХВАЛА

Іменем України

31 липня 2024 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому в кримінальному провадженні № 0000855 відомості 01.04.2021 року внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Городищенського районного суду Черкаської області на розгляді перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке призначено до підготовчого судового засідання.

11.07.2024 канцелярією суду зареєстровано клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 на строк на 60 діб, з подальшим утриманням в СІЗО № 30 УДДУ з ПВП в Черкаській області, та додатки до нього: Витяг з ЄРДР про реєстрацію злочину за ч. 1 ст. 296 КК України відносно ОСОБА_9 від 19.06.2024 року; скарга ОСОБА_10 на неправомірні дії працівників Корсунь-Шевченківського відділу поліції; пояснення свідка ОСОБА_6 в справі № 699/638/21.

Клопотання мотивовано посиланнями на те, що ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він 31 березня 2021 року, у період часу з 02:30 год до 05:00 год., знаходячись біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи умисно, порушив громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а саме за допомогою вогнепальної зброї - карабіну "МКМ-072Сб " серійний номер НОМЕР_1 здійснив 15 пострілів в напрямку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та спричинив його пошкодження. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене з застосуваннм вогнепальної зброї. Причетність ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 296 КК України підтвердується доказими зібраними у даному кримінальному провадженні: даними протоколу огляду місця події від 31.03.2021 території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; показами потерпілого ОСОБА_5 від 28.04.2021; даними висновку експерта № КСЕ-19/124-21/5174 від 29.04.2021; даними картки-заявм № 5827 від 18.12.2020; даними дозволу № 5827 від 18.12.2020; показами свідка ОСОБА_6 від 17.05.2021; показаннями свідка ОСОБА_11 від 17.05.2021; показаннями свідка ОСОБА_12 від 17.05.2021; показаннями свідка ОСОБА_13 від 17.05.2021; показаннями свідка ОСОБА_14 від 17.05.2021; показаннями свідка ОСОБА_15 від 17.05.2021; показаннями свідка ОСОБА_16 від 17.05.2021; даними протоколу огляду місця події від 17.05.2021 території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років. На досудовому розслідуванні запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Однак, в ході судового розгляду виникла необхідність у обранні запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки ним вчиняються хуліганські дії, здійснюється тиск на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні. Так, вирішуючи питання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід врахувати вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі "Летеьє проти Франції" від 26.06.1991, "Чеботарі проти Молдови" від 13.11.2007, "Харченко проти України" від 10.02.2011, "Ільків проти Болгарії" від 26.07.2001, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 необхідно врахувати: наявність обгрунтованої підозри та доказів вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України; ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років; в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких даних, які вказували на наявність в ОСОБА_9 будь-якої хвороби, яка б унеможливлювала застосування відносно нього запобіжного заходу; ОСОБА_9 ніде офіційно не працевлаштований, тому не має жодного офіційного підтвердження джерела доходів, тісними соціальними звязками не повязаний, а тому під страхом покарання, яке йому загрожує у відповідності до ч. 4 ст. 296 КК України, що відноситься до тяжкого злочину, може переховуватися від суду; ОСОБА_9 за місцем свого проживання характризується негативно, як особа, схильна до вчинення правопорушень; ОСОБА_9 особисто знайомий зі свідками та потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, що дає підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може на них незаконно впливати, що перешкоджатиме обєктивному судовому розгляду кримінального провадження. Окрім цього, ОСОБА_9 може продовжити вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Так, 19.06.2024 розпочато кримінальне провадження № 0000041 за ч. 1 ст. 296 КК України за фактом вчинення хуліганський дій ОСОБА_9 .. Таким чином, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України інший, більш який запобіжний захід, не буде достатнім для забезпеення вказаним ризикам, а його вік, стан здоровя не перешкоджають перебуванню під вартою. В звязку з викладеним, вважає, що на даний час відсутні належні гарантії, які б переважали наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому доцільно вирішити питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, відповідності особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкодити інтересам правосуддя.

31.07.2024 від адвоката ОСОБА_4 захисника обвинуваченого ОСОБА_9 надійшло заперечення на клопотання прокурора з додатками, в якому просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та інформацію про виявлені правопорушення з боку органу обвинувачення направити для перевірки. На обгрунтування вказано, що за змістом поданого клопотання прокурором зазначено відомості про кримінально-правову кваліфікацію дій ОСОБА_9 , наведено відомості про рух справи та про докази причетності обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, які суд на стадії підготовчого засідання перевірити не може. Також прокурор посилається на докази причетності ОСОБА_9 до вчинення правопорушення, не надаючи їх до суду та усвідомлюючи, що суд їх дослідити не може та в силу стадії провадження перевірити теж не може. За змістом поданого клопотання прокурор стверджує про необхідність обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 , відносно якого такий захід не обирався, саме на стадії судового розгляду. При поданні клопотання прокурор послався на існування ризиків, передбаечних ст. 177 КПК України, серед яких запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується. Обгрунтування поданого клопотання зведене до цитування норм чинного КПК України, які відомі суду та іншим учасникам справи, а також єдиним реченням про те, що ОСОБА_9 чиниться тиск на свідків та потерпілих, а також вчиняються хуліганські дії. Крім того прокурор необгрунтовано указує на факти переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду, не надаючи до суду жодного із доказів свого твердження. Вважає, що суд має критично оціники документи, які надані в підтвердження доводів прокурора, Витяг з ЄРР у кримінальному правопорушенні № 0000041 від 19.06.2024, відповідно до якого на адресу Смілянської окружної прокуратури надійшла заява ОСОБА_10 про те, що 20.05.2024 в магазині рибальства, який належить заявнику та за місцем його проживання ОСОБА_9 вчинив хуліганські дії, внаслідок чого було пошкоджено майна; копію скарги від імені ОСОБА_10 від 14.06.2024, що були подані як докази до клопотання, до яких ОСОБА_3 не має жодного відношення та отримані у непередбачуваний законом спосіб, та з невідомих причин сторона обвинувачення створює штучні умови для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За таких обставин подані документи не підтверджують існування ризиків, про існування яких указав прокурор. Щодо наявності обгрунтованої підозри, то захист вважає указане обвинувачення некоректним, не можливо прийти до висновку про конкретне місце біля будинку, в якому вчинено інкриміновані дії. Крім того, некоректним є твердження: про наявність мотивів неповаги до суспільства; про порушення основних норм та правил поведінки. За змістом обвинувачення не можливо визначити, які суспільно небезпечні наслідки настали після вчинення описаних у обвинувальному акті дій, що має суттєве значення для кваліфікації злочину як хуліганство та відмежування його від інших складів правопорушень. Підозра, обвинувачення не можуть грунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Сторона обвинувачення зобовязана довести перед судом вагомість та достатність наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення. Кримінальний процесуальний закон передбачає тільки процесуальну процедуру доведення шляхом представлення суду доказів скоєння злочину. По суті клопотання, яке розглядається судом, є лише процесуальним документом, який містить певні припущення про існування тих, чи інших обставин, які на думку сторони обвинувачення мають місце. Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання ризикам, що наведені в частині першій даної статті. Підставою застосування запобіжного заходу чинний КПК визначає наявність ризиків, які дають суду підстави вважати, що обвинувачений вчинить або може вчинити дії, передбачені в частині першій вказаної статті. Чинний КПК покладає обовязок з доводення вказаних обставин а також неможливість застосування більш мякого запобіжного заходу, виключно на прокурора, та зобовязує суд відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у разі недоведення усіх обставин, визначених у ст. 194 КПК України. В силу положень ст. 132 КПК України прокурор має довести також той факт, що потреби досудового розслідування (в даному випадку вже мова йде про судовий розгляд) виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора. Звертаючись до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою одним із ризиків, які можуть наразі існувати, прокурор зазначив можливість ОСОБА_9 переховуватися від суду. Одночасно на підтвердження обставин, наведених у клопотанні прокурор не надав жодного доказу указаної обставини та не навів у клопотанні жодного обгрунтування. На даний час, і на час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні сама процесуальна поведінка ОСОБА_9 , а такж його поведінка в побуті та особистому житті стала доказом відсутності існування таких ризиків як: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; ризик впливу на свіків та потепілого; ризик вчинення перешкод судового розгляду та ризик можливого вчинення нових правопорушень. До того ж існування вказаного ризику повністю спростовується матеріалами, які підтверджують наявність міцних соціальних звязків у ОСОБА_9 .. Зокрема останній має дружину (співмешканку, з якою утоворив сімю). Наявність даних про міцні соцільні звязки, на думку захисту, в повній мірі переважають існування буль-яких ризиків та внутрішніх спонукань ОСОБА_9 , спрямованих на вчинення дій, які мали б ознаки дій передбачених ст. 177 КПК України. До того ж, ОСОБА_9 , раніше не судимий. В поданому клопотанні прокурор заявляє про наявність ризиків передбачених п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України посилаючись виключно на обізнаність ОСОБА_9 з санкцією статті яка йому інкримінується, у виді позбавлення волі, при цьому формально обгрунтовує такі ризики. Обгрунтовуючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків, під час обрання запобіжного заходу правоохоронний орган вказав, що ОСОБА_9 може здійснити тиск на свідків та потерпілих. На підтвердження існування указаного ризику до клопотання подав копію витягу із ЄРДР та скарги ОСОБА_17 , який не має статусу потерпілого та свідка у кримінальному провадженні. А твердження останнього про співмешкання із потерпілою не знаходить підтвердження іншими матеріалами провадження. Не зважаючи на твердження сторони обвинувачення про існування ризику щодо можливості впливу з боку ОСОБА_9 на свідків та потерпілого, останній маючи реальну змогу, будь-яких дій такого характеру не вжив. Сторона захисту просить суд надати оцінку особистості підозрюваного, його моральних переконань, звязків з державою, в якій він зазнає судового переслідування. ОСОБА_9 є раніше не судимий, має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про відсутність кримінальних звязків, має сталі соціальні звязки, постійне місце реєстрації та проживання, одружений та утримує мололітню дитину, має позитивну характерстику та притримується норм поведінки соціально пристосованої особи, що свідчить про відсутність даних ризиків. Одночасно до клопотання не додано жодних інших доказів про те, що ОСОБА_9 може переховуватися від суду, може впливати на учасників справи, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. У клопотанні прокурора про обрання запобіжного заходу не зазначено про неможливість застосування альтернативного запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 .. Останній належним чином виконує процесуальні обовязки згідно його процесуального статусу, а тому не потребує застосування додаткоих заходів стимулювання його належної поведінки. Стороною обвинувачення не доведено можливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 ..

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав внесене клопотання з викладених у ньому підстав, з посиланням на мету та наявність ризиків, та просив суд врахувати, що докази, які подані до клопотання, і на що в своєму запереченні послався захисник, здобуті в передбачений процесуальним законом порядок, звернення ОСОБА_10 є зареєстроване в прокуратурі 17.06.2024 за відповідним реєстраційним номером, та він отримав витяг, який через учасника даного кримінального проваджження поданий в прокуратуру, порушення таємниці слідства ніякого не має, зауваження сторони захисту в цій частині недоречні. Обвинувачений ОСОБА_9 є таким, що потребує застосування запобіжного заходу тримання під вартою, що випливає з його поведінки.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх представник ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора, просили застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, так як вважають його соціально небезпечним. Потерпіла ОСОБА_5 повідомила суд, що з боку обвинуваченого вже протягом трьох років в її адресу та дітей постійно чути погрози, переслідує, дочка вимушена була виїхати за кордон, боїться перебувати в Україні, менша дитина неповнолітній син після цього випадку взагалі боїться вийти на вулицю, обвинувачений їде в автомобілі та із вікна висловлює погрози, нецензурні слова, і це все відбувається, як правило, за тиждень до дати судового засідання. Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що їй відомо, яка це особа обвинувачений, він вихваляється, що нікого і нічого не боїться, відкупиться, страшно виходити по вулиці коли в Україні, особисто їй неодноразово погрожував. Представник потерпілих ОСОБА_8 вказав, що безкараність поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 його обурює, і тому підтвердження є постанова Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської область від 08.06.2021 року, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 174 КУпАП, яка є відкритому доступі, і яку просив врахувати при прийнятті рішення щодо обрання запобіжного заходу, та яка вказує на негативну поведінку і особу обвинуваченого, також є обставини тиску на цивільного чоловіка потерпілої ОСОБА_18 , порушено кримінальне провадження, тиск був і продовжується з боку обвинуваченого на потерпілих, що відображено в переписці, яка збережена в мобільному телефоні, та яку суд має прийняти до уваги.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на відсутність заявлених прокурором ризиків. Просили врахувати доводи викладені в запереченні на клопотання прокурора, які підтримують в повному обсязі. Та, вказали, що обвинувачений належним чином виконує процесуальні обовязки обвинуваченого у кримінальному провадженні, зявляється на виклики до суду. Обвинувачений ОСОБА_9 додав, що відносно сімї ОСОБА_19 ніяких неправомірних дій не вчиняв і не вчиняє, коли розпочалася повновномаштабна війна був в ТРО, мав зброю, і міг би щось вчинити, але такого не було, вів себе нормально, це все видумки і наклеп, щоб оговорити, вони мають велике бажання закрити в тюрмі, тиску не вчиняв, телефону ОСОБА_20 не має, не бачилося, живемо в різних районах міста, хоче щоб скоріше закінчилася ця справа і жити своїм життям. Захисник ОСОБА_4 звертає увагу суду, що без доказів відповідна інформація залишаєтья лише інформацією, вона є субєктивною, не підтверджена обєктивними доказами, щоб слугувати для застосування запобіжного заходу, і взагалі без застосування запобіжного заходу підзахисний демонструє своєю поведінкою, що виконує обовязки, покладені КПК України як на обвинуваченого. Та, звертає увагу суду на істотні порушення норм чинного законодаства прокурорм при підготовці та поданні до суду клопотання про застосування запобіжного заходу, які свідчать про порушення прокурорм принципу законнності у кримінальному провадженні.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали клопотання в тому числі: Витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення № 0000041 за ч. 1 ст. 296 КК України відносно ОСОБА_9 від 19.06.2024 року; скаргу ОСОБА_10 на неправомірні дії працівників Корсунь-Шевченківського відділу поліції; пояснення свідка ОСОБА_6 в справі № 699/638/21, а також заперечення з додатками, а саме характеристику від 11.07.2024 на обвинуваченого ОСОБА_9 , довідку Відділу соціального захисту населення від 20.02.2024 № 82, Висновок ЛКК № 381 від 08.12.2023 року, суд приходить до наступного.

Згідно частини 3 статті 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Частиною 1 статті 176 КПК визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобовязання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частиною 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних звязків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно із частиною 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, при розгляді клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) та звертає увагу на той факт, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Підставою для звернення до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як вказує та доводить в суді прокурор, стали наявність достатніх підозр вважати, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1 - 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Так, клопотання прокурора Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , яке надійшло до суду відповідає вимогам статті 184 КПК України.

Із матеріалів наявних в розпорядженні суду встановлено, що кримінальне провадження № 0000855 від 01.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 296 КК України з липня 2021 року перебуває на розгляді Городищенського районного суду Черкаської області та знаходиться на стадії підготовчого судового провадження, єдиною метою якого є визначення можливості призначення судового розгляду, та на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті. На даній стадії процесу, оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 , виходячи з наявних у суду матеріалів, суд приходить до переконання, що надано достатньо доказів щодо можливого вчинення ОСОБА_9 дій, що кваліфікуються за ч. 4 ст. 296 КК України, за викладених у клопотанні та обвинувальному акті обставин.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України суд зазначає наступне. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" у справі від 23.01.2012 № 30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обовязково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку суду, сторона обвинувачення надала суду матеріали (довела наявність ризиків), які є достатніми для переконання суду та стороннього спостерігача (згідно розяснень та позицій ЄСПЛ) для обрання заходу забезпечення кримінального провадження, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та забезпечить дієвість кримінального провадження.

Так, ризик втечі (переховування від суду) має оцінюватись у контексті чинників, повязаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним звязками та усіма видами звязку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ("Бекчиєв проти Молдови"). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторно вчинити злочин ("Ідалов проти Росії", "Гарицьки проти Польщі", "Храїді проти Німеччини", "Ілійков проти Болгарії"). Ризик переховування від суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та повязаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке за класифікацією статті 12 КК України, належить до тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачає можливість покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Таким чином, суд вважає, що наведені у клопотанні прокурора обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обгрунтованим ризик втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Оцінюючи обгрунтованість ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих, суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні. На даному етапі кримінального провадження ризик впливу на свідків та потерпілих існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від останніх та їх дослідження, й тому, заборона спілкуватися з певними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це обєктивна необхідність забезпечення показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то суд погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_9 на осіб, з якими він особисто знайомий, та які є свідками в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань. Як і наявність ризику незаконного впливу на потерпілих, з огляду на їх покази, що надані в суді під час розгляду даного клопотання.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи відомості, які містяться у Витягу з ЄРДР про реєстрацію злочину за ч. 1 ст. 296 КК України відносно ОСОБА_9 від 19.06.2024 року.

Суд також враховує всі надані особисті дані ОСОБА_9 , який є громадянином України, раніше не судимий, займається підприємницькою дільністю в сфері транспорту, перебуває у громадянському шлюбі, здійснює догляд за дідом ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає за адресою, яка не співпадає із місцем реєстрації, АДРЕСА_2 та характеризується з позитивної сторони.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд приймає до уваги також практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, у рішенні "Мангурас проти Іспанії" від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні прокурора, заперечення та доводи сторони захисту, думку потерпілих, суд вважає, що наведені прокурором обставини свідчать про високий ступінь наявних ризиків того, що ОСОБА_9 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому судом оцінена наявність обставин, які за статтею 178 КПК України, повинні враховуватись при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, зокрема міцність його соціальних звязків, наявність (відсутність) неповнолітніх дітей, наявність постійного місця проживання тощо.

Разом з тим, суд вважає що сторона обвинувачення не довела судові неможливість застосування більш мякого запобіжного заходу, який би забезпечив запобігання вищевказаним ризикам, тому клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу належить задовольнити частково, та обвинуваченому ОСОБА_9 слід обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обовязків, запобігання ризикам та не є явно непомірним.

У відповідності до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, внаслідок існування ризиків суд вважає необхідним покладення на обвинуваченого ОСОБА_9 обовязків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, які можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців, згідно із частиною 7 статті 194 КПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 176, 177, 178, 181, 193, 194, 315, 372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Городищенського відділу Смілянської окружої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою місця фактичного проживання: АДРЕСА_3 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, строком на два місяці, з покладенням обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- у визначений час перебувати та без дозволу прокурора чи суду не відлучатися з домоволодіння, крім випадків необхідності отримання медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоровя в умовах воєнного стану;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Розяснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право зявитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, повязаних із виконанням покладених на нього обовязків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали - до 28.09.2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому, та направити на виконання до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення в частині не обрання тримання під вартою, як запобіжного заходу.

Повний текст ухвали виготовлений 01.08.2024 року.

Суддя ОСОБА_1