Справа № 182/6063/24
Провадження № 1-кс/0182/1051/2024
У Х В А Л А

Іменем України

17.10.2024 року м. Нікополь

Слідчий-суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000449, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на речі вилучені в ході огляду, проведеного 15.10.2024 р., а саме: квитанцію з ломбарду № від 15.10.2024, яку було вилучено та поміщено до камери схову речових доказів ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що СВ Нікопольського РУП ГУНП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000449 за фактом відкритого викрадення майна гр. ОСОБА_5 , вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Так під час досудового слідства встановлено, що 15.10.2024 року близько 12 год. ОСОБА_6 знаходилась поблизу ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , де побачила раніше незнайому ОСОБА_5 , яка проходила по алеї біля неї. В цей же день та час ОСОБА_6 з метою викрадення чужого майна підійшла до потерпілої ОСОБА_5 та побачила в останньої на вухах золоті сережки, після чого у ОСОБА_6 з корисливих спонукань виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення вказаних золотих сережок.

Реалізуючи свій злочинний намір, в цей же день та час ОСОБА_6 , перебуваючи у тому ж самому місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно з корисливих спонукань зняла з вух потерпілої ОСОБА_5 золоті сережки та сховала їх. Після чого, розуміючи, що її протиправні дії викриті потерпілою, з метою доведення до кінця свого злочинного наміру, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, не реагуючи на прохання потерпілої про необхідність повернення їй золотих сережок, з місця вчинення злочину зникла, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд. Чим завдала потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3004,10 грн.

15.10.2024 р. ОСОБА_6 добровільно видала квитанцію з ломбарду № , відповідно до якої вона заклала викрадені сережки, яка після огляду була вилучена та постановою слідчого 15.10.2024 р. визнана речовим доказом.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, мотивуючи це тим, що в ході огляду була вилучена квитанція, відповідно до якої була закладена до ломбарду викрадена річ, яка є речовим доказом, а тому необхідно накласти арешт на майно для збереження речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні.

Перевіривши матеріали, надані в обґрунтування клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором обґрунтовано належним чином заявлене клопотання та воно підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 4) можливість спеціальної конфіскації майна; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого і третіх осіб.

Вилучена річ, а саме квитанцію з ломбарду № від 15.10.2024, яка визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні і вона має суттєве значення під час розслідування зазначеного провадження. Вилучений предмет визнаний речовим доказом, оскільки відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення. За таких обставин, відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя зобов`язаний накласти арешт на зазначені речі.

Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000449 задовольнити.

Накласти арешт на квитанцію з ломбарду № від 15.10.2024, яку було вилучено та поміщено до камери схову речових доказів ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1