Провадження № 1-кп/750/646/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді (головуючого): ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові кримінальне провадження, внесене 16.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002711 по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Таборівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, утриманців не маючого, раніше засудженого : 15.07.2026 вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 31.07.2028 вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч.1 ст.187, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 05.07.2024 вироком Деснянського районного суду міста Чернігова за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання 5 років позбавлення волів, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України,

за участі сторін судового провадження :

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

16.08.2024 близько 17 год. 02 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи біля магазину «Продукти», що за адресою АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, будучи переконаним, що характер його протиправних дій непомітний для оточуючих, маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, таємно, умисно, повторно, викрав велосипед марки «Specialized 2021 Rockhopper» з діаметром коліс НОМЕР_1 , сірого кольору, вартістю 13486 грн 85 коп., що належить ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В період часу з 05 год 00 хв 22.08.2024 по 17 год 00 хв 23.08.2024 ОСОБА_3 , прибув до домогосподарства, що за адресою АДРЕСА_4 , де через паркан проник до вказаного домогосподарства, та шляхом вільного доступу, будучи переконаним, що характер його протиправних дій непомітний для оточуючих, маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, таємно, умисно, повторно, викрав велосипед марки «Haibike Seet Hardnine 3.0» з рамою закритого типу, радіусом колес НОМЕР_2 , темно- сірого кольору з червоними вставками, вартістю 17523 грн 85 коп., що належить ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив правильність викладених в обвинувальному акті обставин. Вказав, що викрав два велосипеди, які потім здав в ломбард. Свої дії засудив, щиро кається. Має намір відшкодувати потерпілим завдану шкоду. Зазначив, що потерпілому ОСОБА_7 відшкодував 1700 грн, проте доказів цього наразі не зміг надати.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали заяви про проведення судового розгляду без їх участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що обвинувачений і прокурор вірно розуміють зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, та за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, шляхом проникнення до сховища.

Відповідно до статті 65 КК України при визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого - його вік, сімейний та матеріальний стан, те, що утриманців обвинувачений не має, офіційно не працює, разом з тим має зареєстроване місце проживання .

Суд також враховує вчинення даного кримінального правопорушення в період іспитового строку, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність таких, що його обтяжують, кількість епізодів злочинної діяльності, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, та приходить висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції частини статті, якою передбачена відповідальність за вчинені ним злочини.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст.50 КК України.

Підстав для застосування ст.69 КК України чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані. Наразі доказів часткового відшкодування потерпілому шкоди стороною захисту не надано.

Також суд не знаходить підстав для застосування положень ст. 75 КК України, оскільки з врахуванням положень ст. 75 та ч. 3 ст. 78 КК України випливає, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, це розцінюється як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і суд має призначати остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України. В такому випадку повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим (постанова Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №752/2269/18).

У відповідності до вимог ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, суд вважає за необхідне частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 05.07.2024, чим буде досягнута мета покарання як за вчинення даного кримінального правопорушення, так і за сукупністю вироків.

З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе.

04 вересня 2024 року о 16 год 00 хв. ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст.208 КПК України. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 05.09.2024 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 90840 грн. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачуються, суворість можливого покарання, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, а тому вважає за необхідне залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Потерпілим ОСОБА_8 було заявлено позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення 17 523 грн матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що такі вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір матеріального збитку підтверджено відповідним висновком експертизи.

Процесуальні витрати в сумі 2271 грн 84 коп слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 05.07.2024 у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня його фактичного затримання, тобто з 04 вересня 2024 року.

Цивільний позов задовольнити. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 17 523 грн. 00 коп.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-оптичні носії (диски) із записами з камер відеоспостереження -

залишити в матеріалах кримінального провадження;

-порожній шприц, запакований за спецпакету №0065663 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 2271 грн 84 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 04.09.2024 по 06.11.2024 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9