Справа № 569/8791/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2023 за №00012758 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шубків, Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, остання судимість якого - 18 травня 2022 року Рівненським міським судом Рівненської області, за ст.126-1, ч.1 ст.125 КК України, з призначенням покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

В період часу з 27.05.2022 по 24.04.2023, ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своєму батьку ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично вчиняв відносно останнього психологічне домашнє насильство, що призвело до його психологічних страждань та підтверджується притягненням винної особи 27.05.2022, 20.01.2023, 03.03.2023, 10.03.2023, 24.03.2023 Рівненським міським судом Рівненської області, до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи неодноразово притягнутим до відповідальності, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти тотожні та об`єднанні спільним умислом дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства.

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи та продовжуючи свої умисні протиправні дії, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, приблизно о 21 год. 00 хв., 24.04.2023, перебуваючи за місцем спільного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство відносно свого батька ОСОБА_6 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні останнього, що викликало у потерпілого побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість та призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя останнього, а також, маючи умисел на заподіяння фізичних страждань та розладів фізичного здоров`я ОСОБА_6 , вчинив стосовно нього фізичне насильство, яке виразилось у притисненні до стіни та переміщенні потерпілого вздовж неї.

Вказаними діями ОСОБА_5 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді трьох поверхневих саден в проекції виступу правого ліктя по задній поверхні, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликало у потерпілого фізичні страждання та завдало останньому фізичної шкоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні (домашнє насильство) визнав повністю. Суду пояснив, що спільно із батьком ОСОБА_6 , мамою ОСОБА_7 проживає в квартирі за вищевказаною адресою. Свої протиправні дії по відношенню до батька та матері пояснив тим, що дійсно з ними виникають конфлікти на побутовому грунті. Не заперечив, що через зловживання алкоголем у нього виникають проблеми в спілкуванні та проживанням в одній квартирі з батьками. Вважає, що в окремих випадках батьки висловлюють до нього зайві претензії, чим провокують сварку, як наслідок викликають працівників поліції. Тривалий період він офіційно не працює, лише має тимчасові заробітки, відповідно багато часу проводить в квартирі з батьками похилого віку. Підтвердив суду, що дійсно неодноразово був притягнутий судом до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства по відношенню до своїх батьків з якими спільно проживає. Судові рішення не оскаржував. Після виступу прокурора в судових дебатах, щодо призначення йому покарання у виді одного року позбавлення волі, не висловив своєї позиції щодо призначення йому судом покарання. Повідомив суд, що зробив належні висновки. Зокрема, в останній період часу знаходився у Християнському реабілітаційному центрі де працював. Підтверджуючих документів про свою реабілітацію (перебування у цьому центрі) суду не надав.

Потерпілий ОСОБА_6 суду надав пояснення, що обвинувачений є його сином. Він, дружина та син, спільно проживають в одній квартирі. Син ОСОБА_8 зловживає алкоголем, ніде не працює, фактично живе за рахунок, батьків. Підтвердив, що син ОСОБА_8 за місцем спільного проживання в стані алкогольного сп`яніння вчиняє відносно нього та дружини, тобто своєї матері насильство. Як наслідок, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Також ОСОБА_9 неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Ображає їх нецензурною лайкою, вчиняє безпідставні сварки, виносить без дозволу їхні речі з квартири, псує майно. Такі дії обвинуваченого носять тривалий характер, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості їхнього життя. Також вчиняє щодо нього фізичне насильство. Зокрема, 24.04.2023 обвинувачений в приміщенні квартири, де спільно проживають,спричинив йому тілесні ушкодження. Підтвердив, що викладені обставини домашнього насильства в обвинувальному акті мали місце. Тобто, за кожним фактом такого насильства з боку його сина, він звертався до працівників поліції, які реагували, виїздили до їх квартири, складали протоколи про адміністративні правопорушення. Коли обвинувачений вкотре повторював свої дії, вирішив звернутися із заявою до поліції, про притягнення сина ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності, оскільки не має сили терпіти систематичні та фізичні знущання. Відповідно погодився із позицією прокурора в судових дебатах, щодо призначення покарання обвинуваченому у виді реального позбавлення волі. Вважає, що дане покарання для обвинуваченого буде дієвим, оскільки він не робить належних висновків, продовжує вчиняти подібні дії, навіть після направлення провадження до суду.

Учасники судового розгляду не заперечили визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ними не оспорюються.

В зв`язку із не запереченням учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначених обставин та їх зміст, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, потерпілого, прокурора, суд дійшов висновку, що органам досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ст.126-1 КК України, які виразились у домашньому насильстві, тобто, умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних та фізичних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи .

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України є рецидив злочинів.

ОСОБА_5 є раніше неодноразово судимою особою, остання судимість якого - 18 травня 2022 року Рівненським міським судом Рівненської області, за ст.126-1, ч.1 ст.125 КК України, з призначенням покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців, звільненого 18.11.2022 з ВК за відбуттям строку покарання. Судимість якого у відповідності до ст.. 89 КК України є не погашеною. Із вказаного вище вироку слідує, що обвинувачений був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних із домашнім насильством щодо своєї матері.

За місцем проживання характеризується негативно, перебуває під спостереженням у лікаря нарколога з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. У лікаря психіатра на диспансерному обліку не перебуває. (а.п.103-134)

Відповідно до статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як зазначено в постанові ККС ВС від 20.04.2021 у справі №457/529/20-33, ті обставини, що підсудний був у минулому неодноразово судимий за вчинення злочинів, пов`язаних із домашнім насильством, та маючи непогашену судимість, протягом короткого періоду після відбування покарання знову вчинив злочин, передбачений ст.. 126-1 КК, свідчить про те, що призначене покарання у виді громадських робіт є недостатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів, з огляду на що висновок апеляційного суду про призначення підсудному покарання у виді позбавлення волі є обґрунтованим.

Отже, призначаючи покарання ОСОБА_5 необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи його особу, який не зробив належного висновку з часу попереднього засудження за домашнє насильство, задовільний стан здоров`я, настання шкідливих наслідків від скоєного для потерпілого, додержуючись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд погоджується із позицією прокурора, потерпілого в судових дебатах, вважає можливим, призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, який полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально - виконавчої установи закритого типу.

Цивільний позов по справі не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Письмові речові докази (документи) необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

З метою запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, суд також приймає рішення про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - тримання під вартою, але не більше ніж 60 днів, тобто до 20 грудня 2024 року включно.

Оскільки, судовий розгляд кримінального провадження завершено, жоден із більш м`яких запобіжних заходів для обвинуваченого, не зможе запобігти ризикам передбаченим ст..177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

Обрати ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою, але не більше ніж 60 днів, тобто до 20 грудня 2024 року включно.

ОСОБА_5 взятии під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати із 21 жовтня 2024 року, тобто із часу взяття його під варту.

Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду, через Рівненський міський суд Рівненської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1