Справа № 466/8008/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1008/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2024 року про продовження строку тримання під вартою,

за участю: захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави. Встановлено, що строк дії даної ухвали закінчується 24 листопада 2024 року включно.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду щодо нього скасувати, ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений покликається на відсутність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначає в ухвалі суд.

Стверджує, що не має наміру ухилятися від суду, оскільки сам зацікавлений у справедливому розгляді справи та встановленні справжнього злочинця.

Зазначає, що у нього міцні соціальні зв`язки: він одружений, має власне житло, на утриманні малолітня дитина, є учасником АТО, ОСС, позитивно характеризується, алкоголь не вживає, не судимий відповідно до ст. 89 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова суду перебуває кримінальне провадження №0000386 від 07.03.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 березня 2023 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого в подальшому було неодноразово продовжено, востаннє - ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2024 року.

На думку апеляційного суду, місцевий суд, розглядаючи клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченої під вартою.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Покликання обвинуваченого про наявність у нього міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити запобіжний захід.

Також належить врахувати, що наявність таких відомостей не стали стримуючим фактором під час вчинення дій, які йому інкримінуються.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене та з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскарженого рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст. ст.376, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді