Провадження № 1-кп/161/1219/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 22 липня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 05.07.2024, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Гать Луцького району Волинської області, проживає у АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, несудимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 03 липня 2024 року близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із матір`ю ОСОБА_5 , інвалідом 3-ї групи дитинства, (у розумінні п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), умисно наніс ряд ударів кулаками рук в ділянку обох вух потерпілої. Після чого продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 вхопив обома руками потерпілу за плечі і сильно їх стиснув.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 отримала відповідно до висновку експерта № 437 від 09.07.2024 наступні тілесні ушкодження: синець в ділянці правого плеча. Дане тілесне ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Окрім цього, він же, 04 липня 2024 року близько 17 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із матір`ю ОСОБА_5 , інвалідом 3-ї групи дитинства, (у розумінні п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), умисно, повторно вхопивши пластикову пляшку із замороженою водою з усієї сили кинув її по потерпілій, та потрапив у ліву ділянку живота останньої, чим завдав ОСОБА_5 фізичного болю, при цьому не спричинивши тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованих йому кримінальних проступках, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно за вказаних обставин, місця та часу в ході словесного конфлікту наніс удари в ділянку вух потерпілої та кинув у живіт потерпілої пляшку із замороженою водою. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовилася давати покази на підставі статті 63 Конституції України.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Окрім цього, він же, своїми умисними діями, які виразилися в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.126 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних проступків, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки така обставина встановлена в ході судового розгляду.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю беззаперечно визнав свою винуватість, вперше притягається до кримінальної відповідальності, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліках в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, позицію сторони обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкціями закону, за якими визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання як за ч.1 ст.125, так і за ч.1 ст.126 КК України, у виді громадських робіт у межах санкції статтей.

Остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, суд призначає шляхом частково складання призначених покарань.

На думку суду, таке остаточне покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

При цьому в суду відсутні законні підстави для призначення покарання у виді виправних робіт, з огляду на положення ст.57 КК України, оскільки обвинувачений не працює, а штраф недоцільно призначати, оскільки в останнього відсутнє офіційне джерело доходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.125 КК України у вигляді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин;

-за ч.1 ст.126 КК України у вигляді громадських робіт на строк 90 (дев`яносто) годин.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий