УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт, який надійшов із Одеської місцевої прокуратури №3, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002579 від 16.05.2019 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Побузьке, Голованівського району, Кіровоградської області, із середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

цивільного позивача - ОСОБА_5 ,

потерпілого та цивільного позивача - ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_3

адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , суд

ВСТАНОВИВ:

8.05.2019 року, у денний час доби, при необмеженій видимості, приблизно о 13 годині, при сухому дорожньому покритті, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним легковим автомобілем «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі свого напрямку руху проїзної частини провулка Єлисаветградський, у Приморському районі м. Одеси, з боку вулиці Середньофонтанської, у напрямку Волжського провулку, на якій організовано двосторонній рух, по одній смузі руху в кожному напрямку руху.

При під?їзді до нерегульованого перехрестя, рівнозначних доріг провулка Єлисаветградського - провулка Волзького, водій ОСОБА_3 був не уважним і за дорожньою обстановкою не слідкував, не переконався, що це буде безпечним, і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу, та скоїв зіткнення з автомобілем "Toyota Camry " р.н. НОМЕР_2 , що наближався праворуч, під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що здійснював рух по проїзній частині Волзького провулку з боку Старосінної площі в напрямку провулку Чехова.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля "Toyota Camry" р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому переднього краю даху лівої вертлюжної впадини, садна лівого стегна, з якими був госпіталізований до Медичного Центру «Into-Sana», та які відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 регламентувались вимогами пунктів 16.12 і 16.3 Правил дорожнього руху, згідно з якими на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, а в разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед краєм перехрещуваної проїзної частини.

Виконанням дій, відповідно до вимог ПДР, водій автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортної пригоди.

Дії водія автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам пункту 16.12 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.

Таким чином, водій ОСОБА_3 своїми діями допустив порушення вимог п.п. 2.3. (б), 16.12, 16.3 Правил дорожнього руху України, які зобов?язують водія:

п. 2.3. ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 16.3 ПДР «У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.»;

п. 16.12 ПДР «На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух».

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судових засіданнях обвинувачений ОСОБА_3 спочатку не визнавав вину у вчинені кримінального правопорушення, а потім визнав вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, тазвернувся до суду 11.09.2024 року із усним, та письмовим клопотанням, у якому просив, відповідно до ст.46 КК України, так як він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, визнав вину у вчиненні указаного кримінального правопорушення у повному обсязі, моральну та матеріальну шкоду завдану потерпілому та цивільному позивачу ОСОБА_6 відшкодував повністю, звільнити його від кримінальної відповідальностіза ч.1 ст.286 КК України, та у зв`язку із його примиренням із потерпілим ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду із письмовим клопотанням, у якому просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, та закрити вище указане кримінальне провадження, у зв`язку із примиренням обвинуваченого із потерпілим, та відшкодуванням обвинуваченим у повному обсязі матеріальних збитків потерпілому та цивільному позивачу ОСОБА_6 , та цивільному позивачу ОСОБА_5 .

У судовому засіданні потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_6 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , та його захисника - адвоката ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із його примиренням із цим обвинуваченим, на підставі ст.46 КК України.Також потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою, та відмовився від цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, пояснивши, що указана шкода йому була добровільно відшкодована. Потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_6 пояснив, що йому зрозумілі наслідки, передбачені ч.2 ст. 256 ЦПК України, згідно до якого у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , та його захисника адвоката ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із його примиренням із потерпілим ОСОБА_6 , та відшкодуванням шкоди цьому потерпілому. Крім того, у судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_5 відмовилась від цивільного позову до ОСОБА_3 , так як матеріальна шкода цим обвинуваченим їй була добровільно відшкодована у повному обсязі. Цивільний позивач ОСОБА_5 пояснила, що їй зрозумілі наслідки, передбачені ч.2 ст. 256 ЦПК України, згідно до якого у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважав необхідним звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, та закрити указане кримінальне провадження, та просив стягнути із обвинуваченого процесуальні витрати.

Суд, розглянувши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Так як ОСОБА_3 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху не перебуваючи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, примирився із потерпілим та цивільним позивачем ОСОБА_6 , та відшкодував йому завдані ним збитки, що підтверджується заявою указаного потерпілого та цивільного позивача від 19.09.2024 року, тому суд приходить до висновку про те, що є законні підстави, передбачені ст.46 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286КК України, і для закриття цього кримінального провадження.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ч.2 ст.100 КПК України.

Щодо цивільних позовів потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 , та цивільного позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У відповідності до ч.2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч.3 ст.206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У своїх письмових заявах від 19.09.2024 року потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_6 , та цивільний позивач ОСОБА_5 просили прийняти їх відмову від цивільних позовів до обвинуваченого ОСОБА_3 , та у судовому засіданні потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_6 , та цивільний позивач ОСОБА_5 підтвердила свої відмови від цивільних позовів, у зв`язку із компенсацією указаним обвинуваченим завданої шкоди. Так як відмова позивачів від позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає необхідним прийняти такі відмови від позовів, та закрити провадження у справі, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.255, ч.3 ст.206 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз у кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ч.1 ст.126 КПК України.

Згідно до наданих прокурором акту за №19-2920/2921/2922/2923/2924 у кримінальному провадженні за №0002579 від 16.05.2019 року вартість експертизи складає 5652 грн., та згідно до актуза №19-3269/2921/2922/2923/2924 у кримінальному провадженні за №0002579 від 16.05.2019 року вартість експертизи складає 3925 грн., а всього загальна вартість проведених указаних експертиз у зазначеному кримінальному провадженні складає 9577 грн. На підставі п.3 ч.1 ст.118, ч.1 ст.126 КПК України, суд вважає необхідним стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у зазначеному кримінальному провадженні у загальній сумі 9577 грн.

Необхідність стягнення процесуальних витрат при винесенні ухвали про звільнення від кримінальної відповідальності узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду, згідно до постанови від 01 лютого 2024 року (справа № 930/497/23, провадження №51-4798км23).

Керуючись ст.46 КК України, ст.100, 126, 129, 284, 286, 288, 314-316, 381, 382, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

На підставі ст.46 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, та закрити кримінальне провадження за №0002579 від 16.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України.

Речовий доказ CD-R диск із відеозаписами обставин дорожньо-транспортної пригоди зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Цивільне провадження у справі за позовом потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням закрити.

Цивільне провадження у справі за позовом цивільного позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням - закрити.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертиз у загальному розмірі9577 грн. на користь держави України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

20.09.2024