27.09.2024
Справа № 642/5898/24
Провадження № 1-кс/642/3402/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові)Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,підозрюваного у кримінальному провадженні №0000612 від 09.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

встановив:

23.09.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000612 від 09.02.2024 ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408 КК України, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо нього у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що Другим СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження №0000612 від 09.02.2024 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації, перебуваючи у розпорядженні командира бригади, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов?язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, 29.09.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) нез?явився на місце служби з лікувального закладу, а саме до розташування 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ). При цьому, на місце несення служби ОСОБА_5 не повернувся, перебуває поза місцем служби, обов?язки з військової служби за посадою не виконуває, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляє, час проводить на власний розсуд.

Таким чином, з 29.09.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) по теперішній час проводить час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.408 КК України - у дезертирстві, тобто у нез?явленні на місце служби з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Слідчий зазначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального провадження, доповіддю з військової частини НОМЕР_1 ЗС України про вчинення кримінального правопорушення; матерілах службового розслідування, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , а також ??іншими матеріалами кримінального провадження.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та караються позбавленням волі на строк від п?яти до десяти років, що вказує на підвищенну суспільну небезпеку як самого діяння та особи обвинуваченого.

20.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Слідчий зазначає, що організовані першочергові розшукові заходи, здійснені співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 результатів не дали.

В ході досудового розслідування здійснювались неодноразові спроби встановити місцезнаходження ОСОБА_5 , проте солдат ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування та суду, службові обов?язки щодо захисту Батьківщини - не виконує.

20.09.2024 постановою слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Також, слідчий зазначає, що метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання ризикам.

Крім того, слідчий вважає наявними ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування або суду, також може здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючи їх або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показів, також може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства, ОСОБА_5 перебуваючи на волі може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місце несення служби, що кваліфікується за ст.407 КК України або дезертирство за ст. 408 КК України.

Слідчий зазначає, що на даний час місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 невідоме, в період часу із моменту вчинення злочину ОСОБА_5 знаходиться без зв?язку, що унеможливлює його виклик для проведення із ним слідчих дій.

Прокурор в судовому засідання клопотання підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КПК України якщо підозрюваний, який був у встановленому Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.

Згідно ч. 1 ст. 140 КПК України, привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

Вимогами ст.188 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися до суду із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст. 189 КПК України слідчий суддя надає дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Одночасно з клопотанням про надання дозволу на затримання, орган досудового слідства шляхом внесення відповідного клопотання ініціював питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування справи, може уникнути правосуддя.

Так, під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст.177 КПК України, та розпочав їх вчинення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Зважаючи на викладене, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування, а його участь в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу силу ст.ст. 187, 193 КПК України є обов`язковою, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 188-190, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали 3 (три) місяці з дати її постановлення.

Виконання ухвали про здійснення приводу доручити Другому СВ (з дислокацією в м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Полтаві.

Покласти на Другий СВ (з дислокацією в м. Харкові)Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Полтаві, обов`язок оголосити ОСОБА_5 ухвалу про здійснення приводу.

Ухвала втрачає чинність з моменту приводу підозрюваного до суду, добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, про що слідчий суддя повідомляє прокурора; закінчення строку дії ухвали, відкликання ухвали прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: