Дата документу 06.11.2024
Справа № 334/2201/23
Провадження № 1-кп/334/259/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

-23.10.2019 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.3 cт. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі cт.75 КК України 07.04.2020 звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 08.02.2021 знятий з обліку після відбуття

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.121 КК України

ВСТАНОВИВ:

13.10.2022 у період часу з 07 години до 15 години, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні санвузлу літньої кухні у домоволодінні, за місцем мешкання своєї матері ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_4 , а саме: тумбу з раковиною «CareStyle» білого кольору, вартістю 6640 гривень 22 копійки, підвісну шафу з дзеркалом білого кольору, вартістю 3516 гривень 26 копійок.

27.10.2022 приблизно о 14 годині 10 хвилин, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 знаходячись у підвальному приміщенні домоволодіння, за місцем мешкання своєї матері ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_4 , а саме 2 алюмінієві радіаторні батареї опалення на 10 секцій білого кольору, вартістю - 2166 гривень 70 копійок кожна, того загальною вартістю 4333 гривень 40 копійок.

Своїми умисними діями, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 14 489 гривень 66 копійок.

18.11.2022 приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 знаходячись за місцем роботи своєї матері - ОСОБА_4 , у приміщенні м`ясного павільйону, який розташований на території Осипенківського ринку за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що знаходилось на столі та належить ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy А52 A525F DS (SN1-A525FZKISEK) 256 GB» в корпусі чорного кольору іmеі №1: НОМЕР_1 , іmеі №2: НОМЕР_2 , вартістю 12 748 гривень 73 копійки.

Викраденим майном ОСОБА_7 бажав розпорядитися на власний розсуд, тому продав майно, яке належить його матері. Отриманні грошові кошти витратив на власний розсуд.

Після того, як відомості про вчинене кримінальне провадження внесені до ЄРДР, з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.185 КК України, викрадені речі були вилучені у покупця та передані потерпілій на відповідальне зберігання.

Також, ОСОБА_7 умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Злочин вчинено за наступних обставин:

26 серпня 2023 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись навпроти четвертого під`їзду буд. АДРЕСА_1 , діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до знайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час словесного конфлікту, усвідомлюючи протиправність своїх дій, узяв у праву руку наявні у нього манікюрні ножиці та наніс ними один удар в область передньої лівої частини грудної клітини, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді одиночного проникаючого сліпого колото- різаного поранення грудної клітини, з ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнилось розвитком тампонади серця кров`ю та лівобічним гемотораксом, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння. Від отриманого тілесного ушкодження того ж дня настала смерть ОСОБА_9 .

Суд розглядає дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст.337 КПК України, відповідно до якої, судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах зміненого обвинувачення відповідно до обвинувального акту від 30.10.2024 року.

Прокурор ОСОБА_3 , у судовому засіданні просила суд визнати винним ОСОБА_7 за ч. 2 за ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі. Згідно ч.1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.4 ст.185 КК України визнав повністю та надав пояснення, які повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті від 21.03.2023 року.

Зі слів обвинуваченого, він мав повний доступ до приміщення, де проживала його мати, знав де що знаходиться, тому шляхом вільного доступу, викрав тумбу з раковиною «CareStyle» білого кольору, підвісну шафу з дзеркалом білого кольору, 2 алюмінієві радіаторні батареї опалення на 10 секцій білого кольору.

18.11.2022 він був на території Осипенківського ринку за адресою: АДРЕСА_3 , там, у м`ясному павільйоні працювала його мати. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, він взяв мобільний телефон, який належить його матері, а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy», який продав невідомій особі, а грошові кошти витратив на власний розсуд.

З приводу подій, які відбулися 26 серпня 2023 року, ОСОБА_7 пояснив, що у той день приблизно о 17.00 години він знаходився поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 , де його окликнув раніше не знайомий чоловік. Між ними стався словесний конфлікт. Під час словесного конфлікту, потерпілий наблизився до нього на відстань близько одного метру. Вони стояли обличчям до обличчя. В той момент, в руках він держав манікюрні ножиці стандартного розміру, якими він підстригав нігті, перед конфліктом.

Під час конфлікту, ножиці він тримав у правій руці в обхват долонею, ліва рука була вільна. В ході розмови, лівою долонею, він наніс потерпілому один удар в праву частину обличчя, після чого підняв обидві руки вище - до середини тулуба, таким чином згрупувався у боксерську стійку. При цьому, в правій руці він продовжував держати ножиці. Як він розуміє, ножиці в його руці розташовувались гострою частиною в напрямок лівої частини тулуба потерпілого. Після удару долонею, потерпілий різко наблизився до нього, скоротивши відстань між ними. Самого удару нижницями ОСОБА_7 не пам`ятає, але через деякий який час побачив, що потерпілому стало зле. При цьому, він не втрачав свідомість, видимих ушкоджень на той момент не вбачалося. Він запитав у потерпілого що з ним, той нічого не відповів. Тоді він взяв його під руки та допоміг дійти до торгівельного закладу «Економ плюс», щоб викликати швидку допомогу. Зайшовши до приміщення магазину, він попросив викликати швидку медичну допомогу. При цьому, на футболці потерпілого була кров з лівої сторони. У приміщенні магазину, він купив пачку серветок та антисептик. Потерпілого він намагався посадити на стілець, але він втрачав рівновагу та падав на підлогу. Він, за допомогою охоронця магазину намагалися підняти потерпілого з підлоги та посадити але той втрачав свідомість. Залишивши потерпілого у приміщенні магазину, він вийшов у двір, зустрічати швидку допомогу. Більше він у приміщення магазину не заходив. Про смерть потерпілого він дізнався від працівників поліції, які повідомили, що потерпілий ОСОБА_9 помер у кареті швидкої допомоги.

ОСОБА_7 вибачився перед потерпілою, висловив співчуття та сказав, що він дуже шкодує що сталося, готовий відшкодувати матеріальну шкоду у повному обсязі. Проте розмір моральної шкоди просив зменшити з урахуванням його матеріального становища.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні вказала, що вина його підзахисного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю визнана її підзахисним, доведена належними та допустимими доказами. Просила суд взяти до уваги ставлення потерпілої, яка підтвердила, що майно їй було повернуто, вона не має матеріальних або моральних претензій до ОСОБА_7 та просила суд не карати його суворо.

Стосовно обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, захисник просила суд врахувати, що її підзахисний визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, надав першу допомогу потерпілому, самостійно показав місце події та повідомив про скоєне. Крім того, просила суд врахувати наявність у нього двох малолітніх дітей, яких фактично він утримував, тому вважає, що у суду є підстави для застосування щодо нього ст. 69 КК України та призначення покарання нижче санкції інкримінованого йому злочину.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 пояснив суду, що мати померлого ОСОБА_9 не була свідком події. Про скоєне їй повідомили наступного дня. Заявлений цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує у повному обсязі. Просить суд суворо покарати обвинуваченого.

Щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд вважає, що оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

Відтак з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню у межах пред`явленого обвинувачення кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд зазначає наступне.

У судовому засіданні були досліджені такі докази:

протокол огляду місця події від 26.08.2023, яким зафіксовано обстановку вчиненого злочину;

протокол огляду речей, а саме відеозапису з камери внутрішнього спостереження магазину «Економ +», на якому зафіксовано, як до магазину зайшли двоє чоловіків, один із яких ззовні схожий на потерпілого ОСОБА_9 , зі слідами крові на футболці, інший - схожий на підозрюваного ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_7 підійшов до зони обслуговування клієнтів (касова зона) та почав пояснювати реалізатору та охоронцю, що потрібно викликати швидку допомогу. У цей час, ОСОБА_9 , зайшовши до торгівельної зупинився при вході, однією рукою обпершись об дверний укіс, опустивши голову донизу. При цьому, у останнього на футболці в місті грудної клітини зліва мається слід речовини бурого кольору. Через деякий час, чоловік, ззовні схожий на ОСОБА_9 , втрачає свідомість та падає на підлогу. Після цього, ОСОБА_7 , схопивши ОСОБА_9 , допоміг йому встати, однак, піднявшись, він одразу знову падає на підлогу, без будь-яких рухів. ОСОБА_7 , при цьому, купує серветки, які у подальшому, залишає у магазині, обробляє руки антисептиком та виходить із магазину;

Лікарське свідоцтво про смерть №5312, згідно якого причиною смерті, ОСОБА_9 є одиночне, проникаюче, сліпе, колоте поранення грудної клітки з ушкодженням серця.

Допитана у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 , яка є співмешканкою ОСОБА_7 дала наступні покази:

26.08.2023, приблизно о 19:15 годин, ОСОБА_7 прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння та пояснив, що щойно розправився з якоюсь особою, а саме порізав когось ножицями.

Заявлені стороною обвинувачення свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , неодноразово викликались до суду, однак у судове засідання вони так і не з`явились. Суд не повинен вживати активних дій для забезпечення явки свідка обвинувачення, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності та неупередженості суду всупереч ч.6 ст.22 КПК України.

Від допиту вищевказаних свідків, що вказані в реєстрі кримінального провадження, учасники процесу відмовились.

Відповідно до вимог ст. 95 КПК суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи чи на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність умислу на умисне позбавлення життя, встановити їх співвідношення між іншими суспільно-небезпечними діяннями, відповідність чи невідповідність дій обвинуваченого.

Так, стаття 121 КК України містить склад привілейованого умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Встановлюючи суб`єктивні ознаки складу злочину умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2ст. 121 КК України), необхідно виходити з того, що ознаками суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2ст. 121 КК України, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в прямій, і непрямій формі. Питання про спрямованість умислу вирішувалося з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувався спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним при цьому є і суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Про наявність у обвинуваченого умислу саме на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень свідчить спосіб злочину, характер і локалізація тілесних ушкоджень спричинених ОСОБА_9 , поведінка винного і потерпілого, що передувала події.

Суд вважає, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання.

Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня необережна форма вини обвинуваченого, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Зазначене узгоджується з усталеною позицією Пленуму Верховного Суду від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

У матеріалах цього кримінального провадження відсутні висновки судово-медичних експертиз або інші достовірні докази, які б вказували на вбивство з необережності або вмисне вбивство.

Так, згідно показів самого обвинуваченого та досліджених письмових доказів, ОСОБА_7 завдавав ОСОБА_9 одиночне, проникаюче, сліпе, колоте поранення грудної клітки з ушкодженням серця.

Із висновку експерта №2064-к вбачається, що у ОСОБА_9 відсутні тілесні ушкодження, які б вказували на можливу боротьбу чи самооборону.

У зв`язку із наведеним суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 , який заподіяв ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, слід кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно з якими особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням її особи, ступеня тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2015 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі № 205/7091/16-к від 17 жовтня 2019 року Верховний Суд розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, спосіб їх вчинення, мету та мотиви вчинених ОСОБА_7 діянь, особу винного, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, спричинену потерпілому шкоду відшкодував шляхом повернення речей, а також беручи до уваги позицію сторони обвинувачення, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статей, за якими кваліфіковано його дії.

При призначенні ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень згідно з ч.1 ст. 70 КК України, суд вважає за доцільне застосувати принцип складання покарань за сукупністю кримінальних правопорушень в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обчислювати з моменту його затримання - 26 серпня 2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили слід залишити тримання під вартою.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішити відповідно до ч. 2ст. 124 КПК України.

На підставі ч.4ст. 174 КПК України, арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді слід скасувати.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено до ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Так, представник потерпілої особи стверджує, що неправомірними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_5 завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини (сина), що порушило звичайний спосіб життя та негативно позначилося на психічному стані потерпілої. Моральну шкоду ОСОБА_5 оцінила у розмірі 1000 000 грн. та просила стягнути її з ОСОБА_7 .

Розмір матеріальної шкоди, заявлений ОСОБА_5 складає 22900 гривень, який складається з витрат на поховання сина ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладені доводи потерпілого щодо заявлених вимог на відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що моральна шкода потерпілому завдана незаконними діями ОСОБА_4 , які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із завданою шкодою. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує принцип розумності та справедливості, та вважає, що позовні вимоги потерпілої щодо стягнення моральної шкоди в запропонованому нею розмірі завищеними, їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а тому вважає за можливе частково задовольнити вимоги потерпілої щодо стягнення з обвинуваченого на її користь моральної шкоди, в розмірі 150 000 грн.

Розмір матеріальної шкоди повністю доведений письмовими доказами, а саме довідкою щодо витрат на поховання ОСОБА_9 , отже матеріальна (майнова) шкода підлягає стягненню у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.368,370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185, ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання

за ч. 2 ст. 121 КК України 7 (сім) років позбавлення волі;

за ч. 4 ст. 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 26 серпня 2023 року, тобто з часу фактичного затримання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 29.08.2023 (справа №3347363/23 провадження №1-кс/334/2487/2023).

Речові докази:

- Шорти темно синього кольору, які вилучені в ході обшуку у затриманого ОСОБА_7 та передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Запорізького районного управління в Запорізькій області - повернути власнику.

-Ножиці, які вилучені в урні для сміття, яка знаходиться біля четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_1 та передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Запорізького районного управління в Запорізькій області - повернути власнику.

-Диск з відеозапису камер зовнішнього відеоспостереження магазину «Економ+» - залишити в матеріалах справи.

-Диск з відеозапису камер зовнішнього відеоспостереження магазину «АТБ-маркет».

-Зразки зрізів вільних кінців нігтьових пластин пальців обох рук ОСОБА_7 та два змиви на марлевому тампоні, які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Запорізького районного управління в Запорізькій області знищити.

-Пластикову пляшку та пачку серветок, вилучені під час огляду приміщення магазину «Економ+», які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Запорізького районного управління в Запорізькій області знищити.

-Футболку, штани, труси, пара шкарпеток та пара кросівок ОСОБА_9 , які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Запорізького районного управління в Запорізькій області знищити.

-Тумбу з раковиною «CareStyle» білого кольору, підвісну шафу з дзеркалом білого кольору, 2 алюмінієві радіаторні батареї опалення на 10 секцій білого кольору, мобільний телефон «Samsung Galaxy А52 A525F DS (SN1-A525FZKISEK) 256 GB» в корпусі чорного кольору іmеі №1: НОМЕР_1 , іmеі №2: НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 передати власнику.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на проведення чотирьох товарознавчих експертиз в сумі 1510, 24 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 22900 гривень матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 150 000 гривень моральної шкоди

У задоволенні решти позову відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Запоріжжя, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченим та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1