Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/394/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2024 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 16.09.2024 року, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , військовослужбовця, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ). Також визначити в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заставу у розмірі 1322 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає ролі підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, з визначенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2024 вказане клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, до 16.09.2024 року, та покладено на нього обов`язки передбачених ст. 194 КПК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існує лише один ризик, а саме: ризик того, що підозрюваний ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, може незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор в своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та в судовому засіданні під час розгляду клопотання не довели доцільність застосування до ОСОБА_8 виключно запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Слідчий суддя прийшов до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, слідчим суддею враховано і те, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, має незадовільний стан здоров`я, на його утриманні перебуває мати 78 років, соціально адаптований.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 виконання запобіжного заходу доручити ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах строку досудового розслідування з визначенням застави 688 (шістсот вісімдесят вісім) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 2 083 264,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що при постановленні ухвали суд першої інстанції у повній мірі не врахував вагомості наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення, тяжкості покарання, передбаченого санкцією статті, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обставини, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а також наявну ситуацію в країні, та обставини злочину в якому підозрюється ОСОБА_8 .

На переконання прокурора, під час розгляду клопотання прокурором було доведено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 6 років позбавлення волі, а тому підозрюваний може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування або суду, шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби.

Крім того, дане кримінальне правопорушення (злочин) зумовлене тяжкими наслідками не лише охоронюваним законом державним інтересам, а й для суспільства в цілому. При цьому, підозрюваний ОСОБА_8 є військовою службовою особою, а саме працював на різних посадах в Збройних Силах України, за час роботи на яких здобув велике коло зв`язків та знайомих у правоохоронних, контролюючих та судових органах, і тому для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої особисті зв`язки з працівниками у різних правоохоронних, контролюючих та судових органах з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Актуальним є також ризик знищення, приховання або спотворення документів, речей, які в подальшому будуть використані, як докази у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 через колишніх співслужбовців матиме доступ як до документації КЕВ м. Кропивницький, яка на даний час у повному обсязі не вилучена, а тому зможе вжити достатніх заходів, спрямованих на створення штучних доказів його невинуватості у даному кримінальному правопорушенні.

Крім того, вважає, що наявний ризик, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння кримінального правопорушення та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні.

Також прокурор вважає, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки наявність обґрунтованого ризику впливу на свідків, інших підозрюваних та експертів у кримінальному провадженні, на цей час є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити щодо останніх кримінальне правопорушення з їх метою залякування та зміни своїх показань до початку судового розгляду.

Вищевказані обставини не знайшли свого відображення у рішенні суду, на думку сторони обвинувачення вищевикладені обставини можуть не лише свідчити, а і доказують факт необхідності застосування до підозрюваного міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечили задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, в провадженні слідчих ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000038 від 13.02.2024 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 2 ст.364 КК України.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він, перебуваючи на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Кропивницький, та діючи відповідно до положення про квартирно-експлуатаційний відділ міста Кропивницький, являючись службовою особою, в межах своєї компетенції, виконуючи адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано всупереч інтересам служби, а також в порушення вимог передбачених Преамбулою та ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі», щодо мети та принципів проведення публічних закупівель, в порушення вимог ч. 9 розділу «Загальні положення» Особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1275 від 11 листопада 2022 року «Деякі питання здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану», та з метою отримання неправомірної вигоди ФОП ОСОБА_11 , використовуючи своє службове становище, будучи достеменно обізнаним про рівень ринкових цін на деревину за ДК 021:2015 СРV; 03410000-7; 03413000-8 - «Паливна деревина», умисно діючи як начальник квартирно-експлуатаційного відділу міста Кропивницький, 15.11.2022 уклав з ФОП ОСОБА_11 Договір №625 про постачання дров, під час виконання якого, в період часу з 12.12.2022 по 23.12.2022, за допомогою власного електронного цифрового підпису погодив платіжні доручення на підставі яких із розрахункового рахунку ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкритого у Державній казначейській службі України № НОМЕР_1 було здійснено перерахування коштів за фактично отриману деревину дров`яну згідно накладних та Договору № 625 від 15.11.2022 на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_11 , відкритого у АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 в загальній сумі 5 133 938 гривень 40 копійок (п`ять мільйонів сто тридцять три тисячі дев`ятсот тридцять вісім гривень сорок копійок) без ПДВ.

Отже, начальник квартирно-експлуатаційного відділу міста Кропивницький ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем, використовуючи його всупереч інтересів служби, в порушення вимог вищевказаних законодавчих вимог, діючи умисно з метою отримання неправомірної вигоди для ФОП ОСОБА_11 , закупив у останньої паливну деревину за найменуванням ДК 021:2015 СРV; 03410000-7; 03413000-8 - «Паливна деревина» згідно ТОСТ 3243-88, за завищеною ціною від ринкової, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді збитків КЕВ м. Кропивницький на загальну суму 1 041 761,67 гривень (один мільйон сорок одна тисяча сімсот шістдесят одна гривня шістдесят сім копійок), що більше ніж у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

16.07.2024 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив застосувати до ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з утриманням на гауптвахті та з визначенням застави.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2024 року клопотання прокурора задоволено частково та стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний у вигляді особистого зобов`язання, до 16.09.2024 року, та покладено на нього обов`язки передбачених ст. 194 КПК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Підчас судового розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Так, дослідивши матеріали провадження, слідчим суддею встановлено, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у своєму клопотанні.

Разом з цим, слідчий суддя встановив, що хоча прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але прокурор не вказав переконливі доводи та не долучив беззастережні докази недостатності застосування до підозрюваного ОСОБА_8 менш суворих видів запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Згідно установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). А наявність лише обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, без наявності достатніх доказів щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, хоча і є визначеними елементами при обранні запобіжного заходу, однак не можуть бути самостійною і достатньою підставою для законності тримання особи під вартою («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Таким чином, колегія суддів з урахуванням установлених обставин, а також тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, яке хоча і відноситься до категорії тяжкого злочину, проте з урахуванням даних про особу підозрюваного, який має високий рівень репутації, має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, має незадовільний стан здоров`я, на його утриманні перебуває мати 78 років, соціально адаптований, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі досудового розслідування достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки підозрюваного буде запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказані обставини узгоджуються з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, в якій зазначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Що стосується апеляційних доводів прокурора про те, що перебування ОСОБА_8 , під дією запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не зможе в повній мірі запобігти наведеним ризикам та сприяти виконанню процесуальних обов`язків підозрюваним, та те, що слідчий суддя не надав оцінку обставинам визначених ст. 178 КПК України є безпідставними, оскільки вказаним обставинам слідчий суддя надав правильну оцінку з приводу чого у мотивувальній частині ухвали наведені достатні мотиви.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_8 підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до від 3 до 6 років не є обов`язковою вимогою для суду, щодо обов`язкового застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Вказане підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини зокрема рішенням у справі «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006 року.

Апеляційні доводи прокурора про те, що ОСОБА_12 через колишніх співслужбовців матиме доступ, як до документації КЕВ м. Кропивницький, яка на даний час у повному обсязі не вилучена, а тому зможе вжити достатніх заходів, спрямованих на створення штучних доказів його невинуватості у даному кримінальному правопорушенні - є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах клопотання та не підтверджується об`єктивними доказами.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у повні мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, окрім того наявність контролю з боку уповноважених осіб стане надійною запорукою щодо унеможливлення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі на які посилався прокурор та при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність застосованого запобіжного заходу прокурор/слідчий не позбавлені процесуальної можливості, в будь-який момент звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

В апеляційній скарзі містяться також інші твердження прокурора, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Суд звертає увагу, що за практикою Європейського суду з прав людини право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи викладене, оскільки у клопотанні слідчого та прокурором під час розгляду слідчим суддею, а також в суді апеляційної інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленим ризикам, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційна скарга прокурора, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 183, 199, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4