Справа № 372/3508/24
Провадження № 1-кп-294/24
В И Р О К

іменем України

17 липня 2024 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та додані матеріали за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблунівка, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального праворушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України - об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Відповідно до «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N , і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються

громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ),

бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992р. № 576 з наступними змінами) до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, серед іншого належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини.

Згідно з Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 293)завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Однак, всупереч вказаним вимогам законодавства України ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, в червні 2023 року, перебуваючи в зоні бойових дій поблизу м. Бахмут, Донецької області, незаконно придбав-знайшов в лісосмузі осколкову ручну гранату Ф-1 та осколкову ручну гранату РГД-5, які належать до вибухових пристроїв промислового виготовлення і бойових припасів, які перевіз до місця свого проживання в кв. АДРЕСА_3 , де зберігав без передбаченого законом дозволу.

21 квітня 2024 року, проведено обшук кв. АДРЕСА_3 під час якого виявлено та вилучено вищевказані предмети.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст.1 ст.263 КК України, оскільки він вчинив умисні дії які виразилися незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Разом з обвинувальним актом прокурор подав до суду угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором від 14 червня 2024 року, згідно якої сторони дійшли згоди щодо винуватості та покарання обвинуваченої.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить затвердити дану угоду.

Захисник ОСОБА_5 підтримав думку обвинуваченого.

Прокурор не заперечив проти затвердження даної угоди .

Вислухавши думку обвинуваченого, прокурора, захисника, вивчивши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст. 474 КПК України, кримінальне правопорушення, що вчинив ОСОБА_4 є тяжким злочином , покарання яке пропонується є покаранням в межах санкції ч.1 ст.263 КК України, а саме покарання у виді позбавлення волі з звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України. Обвинувачений дав згоду на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив положення угоди щодо беззастережного визнання себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст.263 КК України, в обсязі обвинувального акту, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, шкода в якому завдана лише державним та суспільним інтересам.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченою є можливим.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлені.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по справі не пред`являвся.

Судові витрати в кримінальному слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 червня 2024 року між прокурором Обухівської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на Обухівський районний відділ філії державної установи «Центр пробації» у Києві та Київській області.

Стягнути з ОСОБА_4 6058 грн. 24 коп. на користь держави за проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1