У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 610/2429/20

№ 1-кп/183/793/24

07 жовтня 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001093 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Донець Балаклійського району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

10.11.2019, приблизно о 10.40 годин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по прибудинковій території біля будинку АДРЕСА_2 , яка не відноситься до проїзної частини, проявив злочинну недбалість, тобто перед початком руху не переконався , що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом створив небезпеку іншому учасникові руху, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 7/1217СЕ-20 від 18.08.2020, у діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме:

- п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п. 10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. Вказані невідповідності вимогам п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/453-БЛ/19 від 14.11.2019 отримала наступні тілесні ушкодження: закритий двокісточковий перелом правої гомілки без зміщення, який відноситься до середнього ступеня тяжкості; забійно-рвану рану правої стопи, яка відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синець в скроневій ділянці справа, синець в навколоочній ділянці справа , синець на правій щоці, синець в носо-губному трикутнику справа, синець на правій боковій поверхні шиї, синець на задній поверхні ушної раковини справа, синець на переніссі, синець в підочній ділянці лівого ока, 2 синця на правому колінному суглобі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 , що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, шо спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за статтею 49 КК України є нереабілітуючою підставою та не звільняє його від цивільно-правової відповідальності.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Представник потерпілої в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання сторони захисту.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Закон про кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , станом на час вчинення кримінального правопорушення, тобто 10.11.2019 року встановлював покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Станом на момент розгляду кримінального провадження закон про кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Отже, в силу ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на заявлене клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , а також враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за яким обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком, та з моменту його скоєння минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності в розумінні ст. 49 Кримінального кодексу України не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що перешкод для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження немає.

У зв`язку із закриттям кримінального провадження цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_7 належне їй право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, статтями 128, 284 286, 288 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_6 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - закрити.

Заявлений цивільний позов по кримінальному провадженню залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1