Номер провадження:1-в/521/1127/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі провадження за клопотанням адміністрації ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Ренійського районного суду Одеської області від 11липня 2023 року за ч.2 ст.185 КК України; згідно ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ренійського районного суду Одеської області від 07.05.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання щодо приведення у відповідність до закону вироку Ренійського районного суду Одеської області від 11липня 2023 року за ч.2 ст.185 КК України; згідно ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ренійського районного суду Одеської області від 07.05.2018 року, у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Засуджений ОСОБА_4 просив розглянути клопотання у його відсутність.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Ренійського районного суду Одеської області від 11липня 2023 року за ч.2 ст.185 КК України засуджено ОСОБА_4 до 2-х ( двох) років позбавлення волі, за крадіжку скоєну 19.01.2020 на суму 2005 гривень 30 коп. На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання, призначене за попереднім вироком Ренійського районного суду Одеської області від 07.05.2018 року у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі та остаточно визначено покарання 5 ( п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено з 11.07.2023 року.

Відповідно до вироку Ренійського районного суду Одеської області від 07.05.2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185 та ч. 1 ст.263 КК України. За ч.1 ст.185 КК України ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна 26.12.2017 року на суму 360,00 гривень. Зав казаним вироком ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на три роки.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон N 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1051.00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений (у 2020 році), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2102 гривень, розмір завданої шкоди потерпілому становить 2005 гривень, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Ренійського районного суду Одеської області від 11.07. 2023 року за ч.2 ст.185 КК України, не вважається кримінальним правопорушенням.

Стосовно епізоду за який засуджений ОСОБА_4 за ч. 1 ст.185 КК України відповідно до вироку Ренійського крайонного суду Одеської області від 07 травня 2018 року, суд зауважує що розмір шкоди встановлений вироком суду складає 360,00 гривень, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність на момент скоєння, тобто у 2017 році (1600 гр.). Враховуючи викладене вказаний вирок має бути приведений у відповідність до законодавства.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_4 відбув покарання призначене за вироком Ренійського районного суду Одеської області від 07 травня 2018 року, ще 07.05.2021 року у звязку зі спливом іспитового строку.

З урахуванням того, що інших підстав утримання ОСОБА_4 у ДУ "Одеська виправна колонія №14", окрім вироку Ренійського районного суду Одеської області від 07 травня 2018 року немає, він підлягає негайному звільненню з вказаної установи виконання покарань.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адміністрації ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироків у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 засудженого вироком Ренійського районного суду Одеської області від 11 липня 2023 року за ч.2 ст.185 КК України та вироком Ренійського районного суду Одеської області від 07.05.2018 за ч.1 ст.185 та ч.1ст.263 КК України задовольнити.

ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Ренійського районного суду Одеської області від 07 травня 2018 року за ч. 1 ст.263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного цим вироком покарання з випробуванням строком на три роки, з покладенням обов`язків передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

На підставі ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 , від призначеного покарання за вироком Ренійського районного суду Одеської області від 11 липня 2023 року за ч.2 ст.185 КК України та фактичним відбуттям покарання за вироком Ренійського районного суду Одеської області від 07 травня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1