Справа № 604/1085/21
провадження № 1-кп/598/21/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2024 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Збаражі клопотання про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні 604/1085/21 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр.України, з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, ФОП, інваліда третьої групи, не депутата, раніше судимого 16.07.2020 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч.1ст.135, ч.2 ст.286, ст.75 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі з позбавленням керувати транспортними засобами на строк 1 рік, звільненого із встановленням іспитового строку терміном 3 роки,

за ч.1 ст.382 КК України,

встановив:

18 червня 2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області та обвинуваченим фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 укладений договір оренди нерухомого майна №520 нежитлового приміщення адміністративно-господарської будівлі реєстраційний номер 02547627.1.АААБИД084, розташованого по АДРЕСА_2 , що належить до державної власності та підписано акт приймання-передавання вказаного нежитлового приміщення.

20 серпня 2019 року Господарським судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі №921/241/19, яким позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області до ФОП ОСОБА_4 задоволено та обвинуваченого зобов`язано передати за актом приймання-передачі Фонду державного майна України по Тернопільській області державне нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення адміністративно-господарської будівлі реєстраційний номер 02547627.1.АААБИД084, розташоване по вул.Д.Галицького,102, смт.Підволочиськ, Тернопільської області, з яким обвинувачений ОСОБА_4 ознайомлений.

10 лютого 2020 року головним державним виконавцем Підволочиського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) ОСОБА_7 на підставі судового наказу №921/241/19, виданого 31 січня 2020 року Господарським судом Тернопільської області за рішенням суду від 20 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження №61203135.

Того ж дня, головним державним виконавцем Підволочиського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ копії постанови про відкриття виконавчого провадження надіслана обвинуваченому ОСОБА_4 та надано 10 робочих днів для виконання вищевказаного рішення суду від 20.08.2019 року.

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.129-1 Конституції України, згідно яких судове рішення є обов`язковим до виконання, ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.02.2010 року, відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання фізичними і юридичними особами на всій території України, якому було достовірно відомо про чинне правосудне рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.08.2019 року, усвідомлюючи свій обов`язок по виконанню судового рішення, маючи можливість вжити заходи, спрямовані на його виконання, будучи ознайомлений з постановою про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої на протязі 10 робочих днів він зобов`язаний виконати вищевказане рішення суду від 20.08.2019 року, умисно не виконав дане рішення суду та не передав Фонду державного майна України по Тернопільській області за актом приймання-передачі державне нерухоме майно - нежитлове приміщення адміністративно-господарської будівлі реєстраційний номер 02547627.1.АААБИД084, розташоване по АДРЕСА_2 , а продовжував ним користуватися.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, а саме умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

20 листопада 2024 року між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор, обвинувачений та захисники дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.382 КК України. При цьому обвинувачений у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, щиро покаявся, добровільно надав допомогу Збройним силам України, перерахувавши грошові кошти в сумі 50000 гривень на банківський рахунок Благодійного Фонду «Підтримай третю штурмову», для забезпечення потреб військової частини НОМЕР_1 для оборони від військової агресії, згідно банківської квитанції № НОМЕР_2 від 15.11.2024 року, є інвалідом 3 групи та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Також, сторони узгодили покарання, що необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятсот п`ятдесят неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 9350 гривень.

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники погоджуються з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.472 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 .

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода про визнання винуватості може бути затверджена з таких підстав.

Відповідно до положень ч.ч.2,4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за наданням всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною 5 статті 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч.3 ст.12 КК України, є нетяжким злочином, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, узгоджена сторонами міра покарання у виді штрафу, передбачена санкцією ч.1 ст.382 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 , цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_4 .

Умови даної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 472-474 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 листопада 2024 року між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню за №604/1085/21.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.382 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 550 (п`ятсот п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 9350 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі копії документів виконавчого провадження №61203135 від 10.02.2020 року на 18 аркушах, що знаходиться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження №50000164 від 01.08.2020 року, що знаходиться в Теребовлянській окружній прокуратурі Тернопільської області.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8