Справа № 461/5847/24
Провадження № 1-кс/461/4242/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000040 від 24.06.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оброшино, Пустомитівського району, Львівської області, українця, громадянина України, офіційно непрацевлаштованого, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не депутата, не інваліда, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Галицького районного суду м. Львова звернувся з клопотанням старший слідчий а ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000040 від 24.06.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що починаючи із 24.02.2022, з метою працевлаштування поза межами України на період військової агресії Російської Федерації проти України, у ОСОБА_7 виник намір попри встановлені режимом воєнного стану та оголошеною загальною мобілізацією заборони та обмеження перетнути державний кордон та виїхати до Республіки Польща.

З цією метою, 01.07.2024 ОСОБА_7 через свого знайомого товариша за допомогою свого мобільного телефону НОМЕР_1 зв`язався із ОСОБА_4 по номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , що належить останньому, та в ході телефонної розмови запитав ОСОБА_4 щодо можливості перетину державного кордону України, під час дії воєнного стану на території України, до країн Європейського Союзу у власних цілях. В ході розмови ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 зустрітись цього ж дня, тобто 01.07.2024 приблизно о 17.00 год. на АЗС «WOG», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 288, і детальніше обговорити це питання.

В подальшому, ОСОБА_4 01.07.2024 орієнтовно о 16.55 год. приїхав на територію АЗС «WOG», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 288, де сів в автомобіль марки «Volkswagen Passat MNS», в салоні якого перебував ОСОБА_7 , і в ході даної зустрічі із ОСОБА_7 . ОСОБА_4 вказав останньому перелік документів, які необхідно підготувати та надіслати йому у вигляді сканованих копій на його мобільний телефон в додатку «WhatsApp», а саме: копію військово-облікового документу - оновлених даних із ТЦК та СП із штрих-кодом, копію ідентифікаційного коду, копію українського паспорту, копію закордонного паспорту для подальшого виготовлення документів та організації безперешкодного перетину ОСОБА_7 державного кордону, а також висунув вимогу щодо необхідності передачі йому та невстановленим на даний час слідством особам грошових коштів в сумі 12000 Євро за організацію незаконного переправлення через державний кордон та сприяння порадами, наданням засобів, виготовленням документів та усуненням перешкод для незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України. Також ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 умови перетину державного кордону, а саме, що він буде перетинати державний кордон як «музикант» в одному із таких пунктів пропуску, а саме: Шегині, Рава-Руська, або Краковець. Вказані документи та грошові кошти ОСОБА_7 повинен надати ОСОБА_4 під час наступної зустрічі, для подальшого проведення оформлення особи ОСОБА_7 у відповідних документах та реєстрах, та, як результат - надання фіктивних документів як «учаснику музичного гурту» які надавали б останньому можливість перетнути державний кордон України на час дії воєнного стану, при цьому, останній надав усні гарантії виконання зазначених зобов`язань та повідомив що такі документи будуть виготовлені упродовж 2-ох місяців, і як тільки документи будуть готові, то йому зателефонують та заберуть машиною із центра м. Львова.

На виконання злочинної вказівки ОСОБА_4 . ОСОБА_7 04.07.2024 приблизно о 10.20 год. зі свого мобільного телефону з НОМЕР_1 надіслав ОСОБА_4 на месенджер «WhatsApp» скан-копії наступних документів, а саме: копію українського паспорту, копію закордонного паспорту, копію ідентифікаційного коду та копію обліково військового документу в пдф-форматі.

11.07.2024, близько 16.15 год., ОСОБА_4 , діючи у порушення вимог ст. 68 Конституції України, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи на задньому сидінні в салоні автомобіля марки «Volkswagen Passat», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_3 на території АЗС «WOG» за адресою: АДРЕСА_2 , одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 12000 Євро, що згідно курсу НБУ від 11.07.2024 становить 528931 грн., за організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, сприяння порадами (щодо місця та деталей перетину державного кордону), надання засобів (документів як учасника музичного гурту, що надають право на перетин державного кордону особі призовного віку під час дії воєнного стану) та усуненням невстановленими на даний час особами перешкод для незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України під час дії воєнного стану з метою виїзду за межі України.

Одразу ж після цього протиправна діяльність ОСОБА_4 була припинена працівниками правоохоронних органів, а одержані ним від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 12000 Євро, виявлені та вилучені у вказаному автомобілі».

11.07.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, складено 12.07.2024 та цього ж дня вручено ОСОБА_4 .

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- матеріалами УСБ України у Львівській області від 21.06.2024 та заявою ОСОБА_7 від 21.06.2024.

- протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 02.07.2024, 04.07.2024, 12.07.2024;

- протоколом виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів від 10.07.2024.

- протоколом огляду, ідентифікації, помічення та вручення грошових коштів та імітаційних засобів від 11.07.2024.

- протоколом затримання особи ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину від 11.07.2024.

- протоколом невідкладного обшуку автомобіля марки «Volkswagen Passat», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_3 ,;

- іншими матеріалами кримінального провадження №0000040.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється,

А тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання за вищевказаними підставами та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просили визначити ОСОБА_5 розмір застави в межах встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотанням про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №№ 0000040 від 24.06.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється Львівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону.

12.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу та додатки вручені підозрюваному у встановлений законом термін.

Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строки.

Мотиви і оцінка слідчого судді щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного в клопотанні кримінального правопорушення, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 12.07.2024, вчинив зазначене кримінальне правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким, у разі доведення вини ОСОБА_4 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі терміном до дев`яти років, без альтернативи призначення більш м`якого покарання, та останній, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі у Республіці Польща, куди мав намір переправити незаконно ОСОБА_7 .

Разом з цим, ОСОБА_4 , володіючи документами для виїзду за кордон, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Окрім того, слід взяти до уваги, що згідно обставин справи ОСОБА_4 мав намір забезпечити незаконне переправлення через державний кордон ОСОБА_7 за фіктивними документами, відтак у разі необхідності може вжити дієвих заходів задля особистого незаконного перетину державного кордону.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), підтверджується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування (не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушень, перевіряється можлива причетність ОСОБА_4 до незаконної переправки інших осіб призовного віку через державний кордон за межі України та виготовлення відповідних документів з даного приводу). Окрім того, під час невідкладного обшуку транспортного засобу ОСОБА_4 , у ньому не виявлено документів, які останній зобов`язувався надати ОСОБА_7 для забезпечення безперешкодного перетину останнім державного кордону. Водночас, під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 у АДРЕСА_3 виявлено та вилучено ряд документів Міністерства культури та інформаційної політики, які сприяють виїзду громадян України за кордон, що можуть свідчити про інші факти протиправної діяльності ОСОБА_4 та його спільників.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні) виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу, у тому числі ОСОБА_7 та інших шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показів.

Відтак, обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до забезпечення, в тому числі ОСОБА_4 , конспірації злочинної діяльності шляхом надання порад та вказівок стосовно завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними засобами контролю.

Зухвалість вищевказаного кримінального правопорушення дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, обставини вчинення якого на даний час встановлюються органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення).

Ризик, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється), полягає в тому, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності, а також продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, з метою забезпечення незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон. Ураховуючи те, що зазначений вище злочин вчинявся ОСОБА_4 з корисливих мотивів, метою яких було неправомірне одержання грошових коштів з метою досягнення бажаної мети, слід прийти до висновку, що обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, призведе до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень, пов`язаних із організацією незаконного перетину осіб через державний кордон з метою одержання від останніх грошової винагороди за вчинення таких дій.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого в частині обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є обґрунтованим, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена в судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У клопотанні слідчий вказує, що у даному кримінальному провадженні наявність виключності випадку, обумовлена тим, що, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 набуло значного суспільного резонансу, оскільки відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених умисно та з корисливих мотивів, та пов`язано із незаконним переправленням осіб призовного віку чоловічої статі у період дії воєнного стану під час загальної мобілізації через державний кордон за межі України. Також, необхідно врахувати матеріальний стан ОСОБА_4 , отримання ним неправомірної матеріальної винагороди у загальній сумі 12000 Євро (еквівалент 528 931,2 грн.). Окрім того, слід врахувати те, що дії ОСОБА_4 в очах громадськості дискредитують діяльність всіх територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки як Львівської області та і України в цілому, тим паче в умовах воєнного стану, що в свою чергу підриває обороноздатність держави у воєнний час, та є негативним прикладом можливого ухилення від виконання військового обов`язку по захисту держави для чоловіків призовного віку, які підлягають призову за мобілізацією.

За таких обставин, на думку органу досудового розслідування розмір застави ОСОБА_4 , з урахуванням виключності випадку, необхідно встановити у розмірі не менше 175 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого (підозрюваного) на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя приймає до уваги доводи захисника про те, що вказаний у клопотанні розмір застави у 175 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб необґрунтованим та непомірним для підозрюваного, а тому, враховуючи тяжкість злочину, його суспільну небезпечність та наслідки, особу підозрюваного, обставини вчинення злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму у 393640 (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Даний розмір застави слідчий суддя вважає достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За наведених вище обставин подане клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177,178, 182, 183 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000040 від 24.06.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, тобто до 09 вересня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму у 393640 (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі міста Львова та Львівського району Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , посадовими особами та працівниками Міністерства культури та інформаційної політики України, посадовими та службовими особами Державної прикордонної служби України, іншими невстановленими на даний час співучасниками вчинення злочину, а також із свідками сторони обвинувачення, у тому числі свідком ОСОБА_7 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного у разі внесення застави, визначити до 09 вересня 2024 року, у межах строку досудового розслідування.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.07.2024 року.

Cлідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1