Провадження № 1-кс/344/5487/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження, внесеного 18 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 липня 2024 року слідчий слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з вказаним клопотанням.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 19 липня 2024 року, клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 .

Доводи клопотання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 лютого 2021 року близько 00 годин 10 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які є рідними братами, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), діючи сплановано та відповідно до розподілених ролей, спільно напали на ОСОБА_8 , який проходив повз них до помешкання свого знайомого.

06 лютого 2021 року ОСОБА_8 йшов у напрямку будинку АДРЕСА_1 , де проживав його знайомий ОСОБА_9 . Йдучи до місця проживання цього знайомого, дійшовши до будинку АДРЕСА_2 , що поблизу КНП «Міська клінічна лікарня № 1 Івано-Франківської міської ради», ОСОБА_8 повернув на вулицю Озаркевича, при цьому розмовляючи зі свої братом ОСОБА_10 по мобільному телефону.

У цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували неподалік житлового будинку АДРЕСА_3 .

Надалі ОСОБА_7 , діючи в злочинній змові з ОСОБА_5 , сплановано та згідно розподілених ролей, підійшов до ОСОБА_8 та агресивно запитав про вміст рюкзака, який знаходився за плечима потерпілого.

У відповідь ОСОБА_8 , з метою уникнення конфлікту, почав пояснювати ОСОБА_7 , що у рюкзаку знаходяться особисті речі та ноутбук марки «Apple», моделі «MacBookProRetina 15A 1398», продовжуючи одночасно розмовляти по мобільному телефону із братом ОСОБА_10 . Для уникнення конфліктної ситуації ОСОБА_8 розвернувся та почав відходити в напрямку вулиці Матейки, проте йому дорогу перегородив ОСОБА_5 , який, виконуючи свою роль у спільному злочинному плані, застосував до ОСОБА_8 фізичну силу, а саме наніс удар кулаком правої руки в ділянку обличчя останнього, поваливши його на землю.

Після цього ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 почали умисно наносити удари руками в ділянку обличчя, голови, плечей та тулуба ОСОБА_8 , з метою подолання його опору, застосувавши таким чином до останнього насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

У подальшому ОСОБА_8 намагався відійти у сторону та взяв у праву руку мобільний телефон «IPHONE SE», який попередньо поставив у праву кишеню куртки. У цей момент ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, вирвав з рук останнього мобільний телефон марки «Apple» моделі «IPHONE А1662», серії «SE», об`ємом пам`яті «16Gb», колір «SpаceGray» ( ІМЕ НОМЕР_1 ), вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ -19/109-21/2297-ТВ від 09 березня 2021 року, становить 1 700,00 грн. Внаслідок чого мобільний телефон впав на землю та розбився.

Надалі в ході боротьби ОСОБА_8 схопив за руку ОСОБА_7 та повалив на землю. Після цього ОСОБА_8 заліз зверху на останнього та ліктем придавив до землі. У цей час ОСОБА_5 почав умисно наносити удари ногами в ділянку голови та тулуба, з метою подолання опору ОСОБА_8 , від чого останній впав на землю, застосувавши таким чином до потерпілого насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 , діючи умисно, почав погрожувати заподіянням насильства, яке є небезпечним для життя, приставляючи до живота ОСОБА_8 заздалегідь підготовлений предмет, ззовні схожий на ніж-«метелик». Вказані погрози ОСОБА_8 сприймав як реальні та такі, що є небезпечними для його життя та здоров`я.

Після чого, подолавши опір ОСОБА_8 , який знаходився на землі, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, зняв із плечей ОСОБА_8 рюкзак та відкрито заволодів ноутбуком марки «Apple», моделі «MacBookProRetina 15A 1398» EMS 2512, серії НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ -19/109-21/2297-ТВ від 09 березня 2021 року, становить 14 867 грн.

Після цього ОСОБА_7 умисно наніс чотири удари кулаками рук ділянку голови ОСОБА_8 , щоб залякати потерпілого та полегшити шлях до втечі

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 57 від 26 липня 2021 року, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носа із незначним зміщенням уламків та без порушення функцій носового дихання; рани в ділянках голови (про що свідчить наявність рубців); синці в ділянці очей. Закритий перелом кісток носа із незначним зміщенням уламків та без порушення функцій носового дихання, рани в ділянках голови, можуть відповідати терміну вказаному у постанові, і згідно п. 2.3.1 «а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я; синці в ділянках обох очей, згідно п. 2.3.3 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У результаті неправомірних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 було спричинено легкі тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоров`я та майнову шкоду на загальну суму 16 567 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України.

29 жовтня 2021 року ОСОБА_5 , у відповідності до вимог статей 278, 111 Кримінального процесуального кодексу України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, шляхом надіслання повідомлення про підозру поштою.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_4 , українець, громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , раніше не судимий.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого, відповідно до ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

У зв`язку з невстановленням місця знаходження підозрюваного ОСОБА_5 та відсутністю можливості доставити його до органу досудового розслідування для проведення процесуальних дій, постановою органу досудового розслідування від 04 листопада 2021 року ОСОБА_5 оголошено в розшук.

02 листопада 2021 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області винесено ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою здійснення його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно інформації Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають Державний кордон, ОСОБА_5 04 травня 2021 року о 00 годин 19 хвилин перетнув державний кордон у пункті пропуску «Рава-Руська».

На основі здобуття вказаної інформації 21 червня 2022 року слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про оголошення ОСОБА_5 в міжнародний розшук, з метою його подальшого затримання та екстрадиції на територію України і запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_5 після вчинення злочину виїхав за межі України, а саме до Республіки Польща, де проживав у м. Лодзі.

29 червня 2023 року ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук, з метою його арешту та екстрадиції на територію України, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду в Івано-Франківській області від 21 липня 2022 року стосовно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

21 лютого 2024 року до сектору міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області було направлено звернення щодо публікації Червоного оповіщення та затримання з подальшою екстрадицією громадянина України ОСОБА_5

20 лютого 2024 року розшукуваний ОСОБА_5 був затриманий правоохоронними органами в м. Лодзь Республіки Польща.

Згідно із повідомленням НЦБ Інтерполу в Республіці Польща, компетентним органам вказаної країни прийнято рішення про видачу (екстрадицію) громадянина ОСОБА_5

18 липня 2024 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_5 у супроводі правоохоронців буде доставлено до пункту пропуску на польсько-українському кордоні «Краківець Корчова» (Львівської області), після чого затримано та проведено його конвоювання до органу досудового розслідування Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними на даний час у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_8 та протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках, проведеним зі потерпілим ОСОБА_8 , висновках судово-медичних експертиз, а саме висновок експерта № 57 від 26.07.2021 на ім`я ОСОБА_8 , протоколами допиту в якості свідків працівників патрульної поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколами пред`явлення для впізнання по фотознімках проведеними зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протоколом огляду предмета та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

При цьому можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість його переховування у разі не застосування запобіжного заходу.

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 може вплинути на потерпілого, з яким він віддавна знайомий та проживали у сусідніх населених пунктах, що фактично створить умови для здійснення впливу на нього та безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків чи потерпілого. Імовірність впливу на них за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

- ризик вчинити інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи тривалий час за кордоном, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може намагатись повторно покинути територію України шляхом перетину державного кордону у незаконний спосіб, в тому числі й шляхом підроблення відповідних офіційних документів, необхідних для досягнення зазначеної мети, що й засвідчує наявність саме такого ризику.

Обставин, які були б перешкодою для застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених частиною другою статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, не встановлено.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Позиція учасників справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання на підставах, викладених у клопотанні, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий у судовому засіданні просила суд задовольнити вимоги клопотання у повному обсязі.

У судовому засіданні підозрюваний пояснив, що він у дворі будинку побачив підозрілого чоловіка, який вишукував різні місця. На його думку, цей чоловік займався розповсюдженням наркотичних засобів. Через деякий час він з братом знову побачили цього чоловіка, а тому вирішили його провчити і застосували фізичну силу, але жодної матеріальної шкоди не завдавали. Коли приїхала поліція, їх затримали, відібрали пояснення та відпустили. Потерпілий на той час претензій не мав. Про підозру та про його розшук йому не було відомо, тому він безперешкодно виїхав на заробітки за межі України, як робив це до цього декілька разів на рік. Намірів ухилятися від слідства та суду у нього не було. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні просив суд у задоволенні клопотання відмовити, оскільки наявні підстави для відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , так ризики нічим не підтверджені, підозра є необґрунтованою, та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності з положеннями частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 177 Кримінального процесуального кодексу України).

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу

Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Також слідчий суддя зазначає, що відповідно до статті 8 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як визначено у частині першій статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_8 та протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках, проведеним зі потерпілим ОСОБА_8 ,висновках судово-медичних експертиз, а саме висновок експерта № 57 від 26.07.2021 на ім`я ОСОБА_8 , протоколами допиту в якості свідків працівників патрульної поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколами пред`явлення для впізнання по фотознімках проведеними зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протоколом огляду предмета та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази в їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України.

Щодо наявності ризиків.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Враховуючи ці обставини у сукупності з особою підозрюваного ОСОБА_5 та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на потерпілого та свідків, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

Крім того, слідчий суддя враховує те, що у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, яким можуть бути відомі обставини, які мають значення для кримінального провадження.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вважає, що даний ризик передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчим та прокурором обґрунтований та наразі підтверджений, оскільки підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків чи потерпілого. Імовірність впливу на них за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий суддя, оцінюючи наявність даного ризику, враховує те, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи тривалий час за кордоном, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може намагатись повторно покинути територію України шляхом перетину державного кордону у незаконний спосіб, у тому числі й шляхом підроблення відповідних офіційних документів, необхідних для досягнення зазначеної мети, що й засвідчує наявність саме такого ризику.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Виходячи зі змісту пункту 3 частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, прокурор зобов`язані надати слідчому судді докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містять даних про те, що підозрюваний був обізнаний про наявність підозри та його перебування у розшуку. Підозрюваний, після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, був затриманий працівниками поліції та після відібрання пояснень, не маючи жодних перешкод чи обмежень у перетині державного кордону, виїхав до Польщі.

Під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризиків, передбачених частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а також не доведено підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Неможливість застосування до підозрюваного домашнього арешту аргументовано тим, що злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, але тяжкість злочину не є підставою для застосування стосовно підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Клопотання не містить чіткого обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (взяття під варту), про який йдеться у клопотанні слідчого, погодженого з прокурором.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу перед судом не доведено.

Згідно частини четвертої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Частинами першою-другою статті 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, на думку слідчого судді, в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки у даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного достатніх коштів для внесення застави, відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Відповідно до частини першої та другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України передбачені обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного. При цьому за змістом частини сьомої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців та при необхідності можуть бути продовжені за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

У даному конкретному випадку слідчий суддя виходить з того, що захисником та підозрюваним доведено забезпечення більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, виконання підозрюваним його обов`язків та приходить до висновку, що найбільш дієвим запобіжним заходом відносно ОСОБА_5 , враховуючи те, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, щиросердно розкаявся, може бути цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України.

На переконання слідчого судді, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є дієвим та співмірним, застосування такого запобіжного заходу забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків.

Відповідно до статті 7 Кримінального процесуального кодексу України, в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка слідчим суддею не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 202 Кримінального процесуального кодексу України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, дійшла висновку, що подане клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню та слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, до 16 вересня 2024 року включно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-184, 194, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 16 вересня 2024 року включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_4 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального Кодексу України обов`язки, а саме:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Обов`язки, покладені на підозрюваного, діють протягом строку дії ухвали.

Негайно в залі суду звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Строк дії ухвали до 16 вересня 2024 року включно.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

У зв`язку з перебуванням слідчого судді ОСОБА_1 у відпустці з 22 липня 2024 року по 23 липня 2024 року повний текст ухвали складено 24 липня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1