Справа № 544/2309/24
пров. № 1-кс/544/390/2024
У Х В А Л А

іменем України

24 жовтня 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Ярмарковій, 17, м. Пирятин скаргу ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність уповноважених службових осіб-працівників ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування за ст. 214 КПК України,

у с т а н о в и в:

21 жовтня 2024 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 про протиправну бездіяльність уповноважених службових осіб-працівників ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській областіщодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування за ст. 214 КПК України.

Дана скарга мотивована тим, щоу жовтні 2016 року ним було придбано у ОСОБА_4 з нотаріальної згоди його дружини ОСОБА_5 недобудований комерційний торговий комплекс та земельну ділянку по АДРЕСА_1 на законних підставах. Після придбання зазначеного комплексу він придбав необхідні будівельні матеріали та організував роботи для завершення будівництва. У жовтні 2017 році ОСОБА_4 помер. З моменту придбання ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_5 та інші родичі ніяк претензій щодо законності купівлі-продажу комплексу не пред`являли і я продовжував будівництво, вкладаючи особисті кошти. У 2019 році ОСОБА_5 вступила у злочинну змову з громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яких залучила для прикриття своїх злочинних намірів у якості адвокатів у цивільній справі, та експертом ОСОБА_8 , з якими вирішила шляхом підроблення документів, введення в оману суду, службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, шахрайства за попередньою змовою групою осіб в особливо важливих розмірах, заволодіти придбаним мною на законних підставах комплексом, будівельними матеріалами та земельною ділянкою вартістю 1562830 грн. Для досягнення злочинної мети ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 організували та вчинили службове підроблення експертного висновку про вартість комплексу, будівельних матеріалів та земельної ділянки, що спричинило тяжкі наслідки. Згідно розподілу злочинних ролей ОСОБА_9 та ОСОБА_7 здійснювали юридичну підтримку і організував замовлення експертну оцінку придбаного мною комплексу у Полтавському відділенні Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені професора М. Бокаріуса, яку проводила експерт ОСОБА_8 . В порушення «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» п. 2.3.2. якої експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно, експерт ОСОБА_8 достовірно знаючи від ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , що з моменту придбання комплексу у 2017 році до 2019 року він провів значний обсяг будівельних робіт та придбав будівельні матеріали, обмір комплексу та об`єму будівельних матеріалів на момент проведення експертизи не організувала, про допуск на територію комплексу надання технічної документації та документації на будівельні матеріали до нього не зверталася, а провела експертні дослідження на підставі застарілої документації 2016 року та начебто візуально та шляхом фотографування. На підставі недостовірних даних експерт ОСОБА_8 за змовою ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 вчинила службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, а саме винесла та підписала Висновок експерта № 698/699/700/767-769 будівельної, будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 27.06.2019 де зазначила , що ринкова вартість будівельних матеріалів з яких складається недобудований комерційний торговий комплекс та земельна ділянка по АДРЕСА_1 , станом на 21.10.2016 згідно наданих вихідних даних та проведеного зовнішнього обстеження будівлі могла складати 1562830 грн. Таким чином експерт ОСОБА_8 за змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 вчинила службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, а саме склала та підписала неправдивий Висновок експерта № 698/699/700/767-769 будівельної, будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 27.06.2019, злочин передбачений ч. 2 ст. 366 КК України. З метою заволодіти придбаним ним на законних підставах недобудованим комерційним торговим комплексом, земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та будівельними матеріалами вартістю понад мільйон гривень шляхом шахрайства за попередньою змовою групою осіб в особливо важливих розмірах, для придання своїм злочинним діям ознак законності ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , діючи узгоджено та згідно заздалегідь розробленого плану, вирішили звернутися до суду у цивільній справі та надати до суду підроблений неправдивий висновок експертизи для отримання судового рішення на свою користь. Для досягнення злочинної мети 16.09.2019 ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 направили до Пирятинського районного суду Полтавської області позовну заяву (справа № 544/1061/19) про визнання права власності на будівельні матеріали які використані в процесі будівництва та витребування у нього майна в сумі 1562830 грн., як було зазначено в підробленому неправдивому висновку ОСОБА_8 . До позовної заяви 16.09.2019 ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 надали підроблений неправдивий Висновок № 698/699/700/767-769 будівельної, будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 27.06.2019 за підписом експерта ОСОБА_8 . Своїми діями ОСОБА_5 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вчинили злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, шахрайство вчинене в особливо великих розмірах організованою групою. Наданням до суду завідомо неправдивого висновку експертизи, в якому неправильно викладені та перекручені факти та завідомо неправильна їх оцінка, а саме підроблений неправдивий Висновок № 698/699/700/767-769 будівельної, будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 27.06.2019 за підписом експерта ОСОБА_8 у цивільній справі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили злочин, передбачений ст. 384 КК України, - введення в оману суду. У ході судового засідання у справі № 544/1061/19 на його запитання про кваліфікацію дій експерта ОСОБА_8 , яка склала Висновок № 698/699/700/767-769, ОСОБА_9 заявив, що експерт ОСОБА_8 внесла в офіційні документи неправдиву інформацію і кваліфікував такі дії як підробку документів. При цьому ОСОБА_9 попросив не подавати заяву про скоєння злочину, що зафіксовано технічними засобами в суді. В ході допиту експерта ОСОБА_8 вона не заперечувала, що робила огляд візуально, на відстані, не змогла пояснити чому склала підроблений неправдивий висновок № 698/699/700/767-769 на підставі застарілої документації, що не відповідала дійсності.

03.09.2024 скаржником було складено заяву про вчинення кримінального правопорушення та направлено до відділення поліції № 1 (м. Пирятин), Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавські області в порядку ст. 214 КПК України про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення експертом ОСОБА_8 за змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, злочину передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України злочину, передбаченого ст. 384 КК України введення в оману суду. А також про вчинення ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, шахрайство вчинене в особливо великих розмірах організованою групою. Після прийняття заяви уповноваженою особою відділення поліції ГУНП в Полтавській області було надано талон-повідомлення про подачу заяви про вчинення кримінального правопорушення № 6007 від 04.09.2024.

27.09.2024 від скаржника було відібрано пояснення дільничним ВП у зв`язку з проведенням перевірки фактів викладених у заяві зареєстрованої 04.09.2024 про вчинення кримінального правопорушення.

16.10.2024 скаржником отримано лист № 7674/115/129/11-2024, яким надано відповідь на заяву про вчинення кримінального правопорушення від 03.09.2024 (зареєстровану 04.09.2024) у якому зазначено, що в результаті проведеної перевірки, підстав для внесення матеріалів до ЄРДР за ст. 190 КК України не встановлено, так як під час розгляду даного звернення, не отримано підтверджуючих даних, щодо вчинення шахрайських дій. Якою посадовою особою та коли було прийнято рішення щодо невнесення скаржника повідомлення про кримінальне правопорушення до ЄРДР, в зазначеному листі не вказано. Я вказує скаржник КПК України не передбачено право слідчого чи будь кого іншого з числа службових осіб відмовити у прийнятті та реєстрації в ЄРДР заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у тому числі у зв`язку з відсутністю доказів вчинення кримінального правопорушення, відсутністю події чи складу правопорушення, неточністю чи неповнотою викладення окремих обставин злочину, правової кваліфікації, відсутністю повної інформації про злочин та осіб, які його вчинили, їх місце перебування, тощо. Таким чином, уповноважені на те працівники поліції зобов`язані були не пізніше ніж через 24 години після отримання заяви про кримінальні правопорушення мали внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Скаржник вважає, що така бездіяльність (не що інакше як приховування злочину) працівників поліції суперечить вимогам ст. 214 КПК України та призвела до того, що по заяві до цього часу не почато досудове розслідування, чим порушені процесуальні права скаржника як потерпілого, передбачені КПК України, у зв`язку з чим вимушений звернутися зі скаргою до слідчого судді.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді дану скаргу 21.10.2024 передано слідчому судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні скаржник підтримав викладені обставини у скарзі, просив її задовольнити.

Представник ВП №1 Лубенського РВП ГУ НП у Полтавській області у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду скарги належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 4 вересня 2024 року звернувся з заявою до ВП № 1 Лубенського РВП ГУ НП у Полтавській області про вчинення ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та експертом ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ст. 384, ч. 4 ст. 190 КК України.

До матеріалів скарги скаржником було долучено ряд документів, а саме копію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 03.04.2024, копію талона-повідомлення єдиного обліку № 6007 про прийняття і реєстрацію заяви від 04.09.2024, копія письмового пояснення адресованого начальнику ВП № 1 Лубенського РВП ГУ НП у Полтавській області від 27.09.2024, лист ВП № 1 Лубенського РВП ГУ НП у Полтавській області від 04.10.2024.

У листі вказано, що по факту викладеному у заяві ОСОБА_3 про вчинення групою осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство в особливо великих розмірах), проведено перевірку, яка закінчена у зв`язку з тим, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР по даному факту не встановлено. В даній події виникли цивільні правовідносини, які повинні вирішуватися у суді в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є кримінальним правопорушенням та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Частина 5 ст. 214 КПК України регламентує які саме відомості мають заноситися у ЄРДР при надходженні заяви про вчинення кримінального правопорушення. До них належать відомості про: дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Крім цього, порядок ведення ЄРДР врегульований, зокрема, Положенням «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. 4 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18.

Відтак, такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

В поданій заяві про вчинення злочину від 03.09.2024, скаржником не наведено обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, зміст заяви не відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України, тому вона не є такою, що підлягає внесенню до ЄРДР.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні зазначеної вище скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 214, 303, 304 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність уповноважених службових осіб-працівників ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування за ст. 214 КПК України відмовити.

Повний текст ухвали складено 24.10.2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1