Справа №504/3798/24
Провадження №1-кс/523/3104/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2024 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , у присутності слідчого, підозрюваного, розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Одеса, клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області погодженого прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь р. Молдова,, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей, працюючого неофіційно, раніше не судимого, який проходив військову службу на посаді старшого стрільця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні старший сержант, звільнений 10.06.2023 року за станом здоров`я.

За змістом клопотання зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, -

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси після визначення Одеським апеляційним судом підсудності знаходиться клопотанням слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

За змістом клопотання, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 18.08.2024 року, знаходячись у невстановленому місці, у невстановленої особи ОСОБА_5 незаконно придбав вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу, а саме ручну осколкову гранату Ф-1 з запалом УЗРГМ, після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, став незаконно зберігати при собі, перенісши гранату до відкритої місцевості поблизу торгового центру «Таврія В», розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , без передбаченого законом дозволу з метою подальшого незаконного збуту.

В подальшому, 18.08.2024 року у період часу з 14:30 по 15:03 годину, ОСОБА_5 , знаходячись поблизу торгового центру «Таврія В», розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно збув ОСОБА_7 , який був задіяний для оперативної закупки, за грошову винагороду у розмірі 4000 гривень, відповідно до висновку експертизи за №СЕ-19/116-247/16846-ВТХ від 27.08.2024 року один корпус ручної осколкової гранати Ф-1, який належить до вибухових речовин, один запал УЗРГ (УЗРГМ) являється засобом підриву та належать до бойових припасів, які у сукупності утворюють ручну осколкову гранату Ф-1; один корпус ручної осколкової гранати РГН належить до вибухових речовин, один запал УДЗ являється засобом підриву та належать до бойових припасів, які у сукупності утворюють ручну осколкову гранату РГН. Надані на дослідження обєкти придатні до вибуху, промислового виготовлення.

Крім цього, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 19.09.2024 року, знаходячись у невстановленому місці, у невстановленої особи ОСОБА_5 незаконно придбав вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу, а саме ручну осколкову гранату Ф-1 з запалом УЗРГМ, після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, став незаконно зберігати при собі, перенісши гранату до відкритої ділянки місцевості, розташованої біля торгівельних павільйонів за адресою: АДРЕСА_4 , без передбаченого законом дозволу з метою подальшого незаконного збуту.

Надалі, 19.09.2024 року у період часу з 11:20 по 11:40 годину, ОСОБА_5 , знаходячись поблизу торгівельних павільйонів за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно збув ОСОБА_7 , який був задіяний для оперативної закупки, за грошову винагороду у розмірі 6000 гривень один корпус ручної осколкової гранати Ф-1, який належить до вибухових речовин та один запал УЗРГ (УЗРГМ), який належать до бойових припасів, які у сукупності утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка була виявлена та вилучена у присутності понятих працівниками поліції під час огляду місця події.

За даними фактами відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України 5.08.2024 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000191.

19.09.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.263 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками, як незаконне придбання, зберігання, збут бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Також встановлено, що ОСОБА_5 19.09.2024 року о 13:15 годині був затриманий в порядку ст.208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи від 19.09.2024 року.

Обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 від 5.08.2024р., протоколом огляду місця події від 19.09.2024р., протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 6.08.2024р., 19.09.2024р., протоколом огляду речових доказів, висновком вибухової технічної експертизи за №СЕ-19/116-247/16846-ВТХ від 27.08.2024р. та іншими матеріалами у їх сукупності.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний здійснив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, санкція статті якого передбачає призначення покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років, не має стійких соціальних зв`язків, негативно характеризується за місцем проживання, не працевлаштований, у зв`язку з чим є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, яким відомі обставини злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, так як вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, який проходив службу в ЗСУ, поведінка підозрюваного на думку прокурора дає підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, умисно ухилятися від явки до суду та слідчого з метою уникнення притягнення кримінальної відповідальності, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідка. Більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначаючи, що найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається у випадку, коли не можливо застосувати інший запобіжний захід, вказуючи, що її підзахисний має постійне проживання, міцні соціальні зв`язки, офіційно одружений, лише 29.08.2024 року народилася дитина, його дружина є інвалідом 3 групи з дитинства по зору, яка саме зараз потребує його допомоги, крім цього батьки ОСОБА_5 також є інвалідами 2 групи, підтверджуючи свої доводи копіями документів, водночас звертаючи увагу суду, що підзахисний раніше не судимий, вину визнає, тому відсутні жодні підстави вважати, що він буде переховуватися, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, за викладених підстав просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, тим самим надавши можливість працювати, утримувати сім`ю.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку захисника, вказуючи, що вину в інкримінованому йому злочині визнає, пояснюючи, що до вчинення кримінального правопорушення його спонукало тяжке матеріальне становище, була грошова потреба, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з урахуванням його сімейного стану, додатково зазначаючи, що був військовим службовцем, але звільнений зі служби у зв`язку з отриманою під час бойових дій контузією.

Слідчий СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 підтримав клопотання повністю.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, захисника, допитавши підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню за наступними підставами.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 згідно клопотання слідчого є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та попередження вчинення ним нового злочину.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Однак, відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 63 рішення у справі «Доронін проти України від 19.02.2009р.) про обрання чи продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою « відповідної та достатньої» підстави.

Слід також зауважити, що згідно рішення Конституційного суду України у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою. Згідно ст.29 ч.1 Конституції України ніхто не може триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Суд вважає, що при розгляді клопотання прокурор довів обставини передбачені п.1, 2 ст.194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст.263 ч.1 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик та обставини передбачені ст.177 КПК України, однак, при цьому прокурор не довів п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України передбачено, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, на підставі наданих сторонами доказів, оцінюючи у сукупності викладені в клопотанні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, яке відноситься до категорії тяжкого, те, що він у розшуку не перебував, раніше не судимий, як вбачається з наданих до клопотання копій документів проходив службу в ЗСУ, однак більше року тому на підставі Наказу №164 від 10.06.2023 року виключений зі списку військовослужбовців, тому твердження, викладене в клопотанні, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, проходячи військову службу на посаді старшого стрільця військової частини А4355у військовому званні старший сержант, на думку суду є недоречним та не відповідає дійсності, також не знайшла свого підтвердження аргументація слідчого, що ОСОБА_5 негативно характеризується, оскільки в доданих до клопотання матеріалів взагалі відсутні які-небудь характеристики, тому дане посилання є голослівним, як і відсутність стійких соціальних зв`язків, так як достовірно з`ясовано, що підозрюваний має утриманців, в тому числі малолітню дитинку, яка тільки народилася, фактично ОСОБА_5 є єдиним годувальником сім`ї, крім цього суд вважає за необхідне зауважити, що зазначений в клопотанні ризик перешкоджання кримінальному провадженню є формальним, лише дублює зміст ризику впливу на свідків, ОСОБА_5 вину визнає, зі змісту клопотання тяжкі наслідки відсутні, відповідно протоколу обшуку від 19.09.2024р. за місцем проживання підозрюваного будь-які заборонені речі не були виявлені, у зв`язку з чим не вбачається підстав вважати, що особа схильна до скоєння злочинів, приймаючи до уваги доводи захисту щодо подальшого належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, враховуючи пояснення самого підозрюваного, стан його здоров`я, наявність міцних соціальних зв`язків та місця мешкання, зважаючи на поведінку ОСОБА_5 під час розгляду клопотання, з якої очевидне, що він усвідомив протиправність своїх дій, не має наміру переховуватися, суд дійшов до переконання, що підозрюваний не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризиків передбачених ст.177 КПК України, є не виправданим та не може бути застосований до підозрюваного, так як з урахуванням наявності реальних ризиків, особи ОСОБА_5 для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатньо обмежитись більш м`яким запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши залишати місце свого мешкання у певний період доби, що на думку слідчого судді буде достатнім для тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 182-183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту в межах досудового розслідування строком на 2 місяці, тобто до 19.11.2024 року включно.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у залі суду.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) Заборонити залишати місце свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22:00 години до 6:00 години ранку наступної доби.

2) Прибувати до кабінету слідчого відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області за першою вимогою.

3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) Не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

5) Покласти на ОСОБА_5 обов`язок утримуватись від можливого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту для виконання органу Національної поліції, а саме за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому.

Разом з цим організацію виконання ухвали суду покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0000191 від 5.08.2024 року.

Строк дії ухвали складає 2 місяці та припиняє свою дію 19.11.2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1