Єдиний унікальний № 946/6428/24
Провадження № 1-кп/946/528/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

24 вересня 2024 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянув у місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000375, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Огородне Болградського району Одеської області. громадянина України, із середньою професійно-технічною освітою, пенсіонера, інваліда 2 групи з дитинства, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_7 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_8 , представник потерпілої ОСОБА_9 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.19.03.2023 близько 09:40 години ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем марки «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухаючись по вул. Українського фронту з боку вул. Шкільної в напрямку вул. Бендерської в м. Ізмаїлі Одеської області, в порушення вимог підп. «б» п. 2.3, п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), при виїзді на перехрестя з вул. Телеграфною, яка по відношенню до вул. Українського фронту є головною дорогою та перед яким встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», внаслідок кримінально протиправної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, не надав перевагу у русі автомобілю марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 , яка наближалася до вказаного перехрестя по вул. Телеграфній по головній дорозі з боку вул. Авраамівської, у результаті чого на перехресті відбулося зіткнення обох транспортних засобів.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому лівої великогомілкової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків, який не викликав небезпечних для життя явищ та відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більше ніж 21 день).

2.Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Стаття (частина статті) Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,

карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні не визнав та пояснив, що 19.03.2023 приблизно о 09:40 годині він, не маючи відповідного дозволу, займався перевезенням людей, та їхав на своєму автомобілі «Nissan» по АДРЕСА_2 . Рухався від по другорядній дорозі, перед знаком 2.1 «Дати дорогу» він зупинився, висадив пасажира, потім почав рухатися, подивившись ліворуч жодних машин він не побачив. При цьому погода була ясною, видимість відмінна, оглядовість не обмежувалась нічим та йому було видно достатньо далеко. Не побачивши нікого зліва, він продовжив свій рух, але, коли він виїхав на перехрестя, сталося зіткнення. На його думку, автомобіль з`явився так швидко на перехресті за декілька секунд за рахунок швидкості, він вважає, що автомобіль рухався зі швидкість 110 км/год. Автомобіль марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 вдарив його автомобіль переднім правим колесом в ліве колесо його автомобіля та одразу його автомобіль відкинуло вправо, та за рахунок кінетичної енергії задня частина автомобіля марки «Renault» зсунулася у бік лівої частини його автомобіля, та стався другий удар. Тому ударів було два. У нього досвід водія близько шістдесяти років, а тому йому відомо, що на перехресті у першу чергу необхідного дивитися вліво, та якщо немає інших автомобілів, то можливо починати рух. Про отримання потерпілою тілесних ушкоджень йому відомо, матеріальної допомоги потерпілій він не надавав, оскільки працівники лікарні ввели його в оману та він був упевнений, що ніхто сильно не постраждав. Протягом півтора року йому взагалі нічого відомо не було з приводи цієї дорожньо-транспортної пригоди, сам він тілесних ушкоджень жодних не отримав.

6.Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчинені кримінального правопорушення, його вина повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказами, оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку.

7.Так, потерпіла ОСОБА_8 під час судового розгляду пояснила, що подія сталося в березні 2023 року, коли вона їхала зі своєї тіткою ОСОБА_11 в автомобілі. Вони їхали в ОСОБА_12 , що розташована в м.Ізмаїлі, вона сиділа на пасажирському сидінні ззаду по середині, спинки на сидінні не було, паском безпеки пристебнута вона не була, дитячого крісла також в машині не було. З ними ще їхала її сестра ОСОБА_13 , тітка ОСОБА_14 , двоюрідний брат. До церкви вони так і не доїхали, у зв`язку з тим, що потрапили в дорожньо-транспортну пригоду, а саме їх вдарив інший автомобіль, після чого вони зупинилися. Заднє скло автомобіля було розбите, у неї боліла нога та вона не могла встати. Хто був за кермом другого автомобіля вона не пам`ятає, після цього з травмою ноги її було госпіталізовано до лікарні.

8.Свідок ОСОБА_15 під час судового розгляду пояснила, що 19.03.2023 року близько 09:00 години, точно часу вона не пам`ятає, вони їхали на служіння в церков у м. Ізмаїлі. Вона сиділа ззаду на пасажирському місці за водієм. Вони їхали по головній дорозі з одностороннім рухом, перестроїлись на іншу смугу, але не доїжджаючи до перехрестя, приблизно на його середині, виїхав інший автомобіль, який, зупинившись на відстані приблизно 10 м від них, а потім почав рух та в`їхав в їх автомобіль у передню праву частину у крило, бампер. Водій автомобіля марки «Nissan» здійснив з ними зіткнення передньою лівою частиною. За кермом їх автомобіля була ОСОБА_10 , також в машині ще знаходилися, сестра, тітка з дитиною та потепліла ОСОБА_8 . Водій їхнього автомобіля ретельно стежила за дорогою, її руки були на кермі, та вона не відволікалася від керування, швидкість їх автомобіля не перевищувала 50 км/год. Які саме пошкодження були на іншому автомобілі вона точно не пам`ятає, оскільки отримала черепно-мозкову травму, гематоми, забій ніг, також її сестра ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому ноги. Момент зіткнення вона чітко бачила, удар був з правої сторони.

9.Свідок ОСОБА_10 під час судового розгляду пояснила, що 19.03.2023 вона їхала в церкву на служіння, та була за кермом автомобіля марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вона повернула з проспекту праворуч на вул. Телеграфну, рухалась по головній дорозі по лівій смузі, оскільки рух був одностороннім, зі швидкістю приблизно 40 45 км/год. Обвинувачений, рухаючись на автомобілі марки «Nissan», на перехресті начебто зупинився, оскільки у нього був знак «Дати дорогу», але потім почав свій рух та сталося зіткнення приблизно на середині перехрестя. Зіткнення сталося в передню праву частину автомобіля, яким вона керувала. Тілесні ушкодження були у племінниці ОСОБА_8 : у неї була зламала нога, сестра розбила брів, а у дитини був легкий струс мозку. Автомобіль, яким вона керувала, отримав механічні пошкодження, які саме були пошкодження в іншого автомобіля, вона не пам`ятає від шоку. Усе відбулося дуже швидко, приблизно за 2 3 секунди, вона навіть не встигла загальмувати. У той день спинки на задньому сидінні не було, дитини сиділа спочатку на сидінні, але перед зіткненням попросилася до своєї матері на руки, дитячого крісла в автомобілі під її керуванням також не було. Удар автомобіля був один. На даний час автомобіль, яким вона керувала, знаходиться на штрафмайданчику. На лікування потерпілій жодної матеріальної допомоги ніхто не надавав.

10.Свідок ОСОБА_16 під час судового розгляду пояснила, що 19.03.2023 вона їхала з сім`єю на службу у церков у м. Ізмаїлі, за кермом автомобіля була її сестра. В автомобілі були ще двоє племінниць та її дитина. Коли вони їхали, вона побачила, що справа з перехрестя проїхала одна машина, а потім за нею ще одна машина, яка начебто зупинилася, але почала рух далі. Внаслідок зіткнення її племінниця отримала тілесні ушкодження, а саме зламала ногу, але як саме вона отримала це ушкодження, їй невідомо. Також племінниця, що сиділа спереду, отримала тілесні ушкодження у виді удару головою та ноги. Її дитина отримала струс мозку середньої тяжкості та вона сама отримала тілесні ушкодження, а саме розбила брів. При зіткненні автомобілів удар був одним. Вона, племінниця та її дитина знаходились ззаду в автомобілі на пасажирському сидінні.

11.Підставою для внесення відомостей 19.03.2023 до ЄРДР за №0000375 (а.п. 48) та початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні стало повідомлення 19.03.2023 о 09:51 годині зі служби 102 про те, що 19.03.2023 о 09:46 годині по АДРЕСА_3 зіткнулися два транспортних засоби, від чого постраждало троє дорослих та двоє дітей (а.п. 49, 50).

12.Після отримання повідомлення в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 214 КПК, до внесення відомостей до ЄРДР, в день події, а саме 19.03.2023 в період часу з 12:20 до 14:40 години був проведений огляд місця дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), що вбачається з відповідного протоколу та додатків до нього у виді фототаблиці та схеми. У протоколі зазначено, що огляд проводився на АДРЕСА_2 . Під час огляду, який здійснювався при ясній погоді, без опадів, зафіксована обстановка, сліди ДТП, розташування, стан та пошкодження транспортних засобів, які були вилучені з місця події. Оглядом встановлено, що місце ДТП розташоване на перехресті нерівнозначних доріг: на дорозі, по якій рухався автомобіль «Nissan», встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» (а.п. 51 58).

13.Більш точні обставини виникнення ДТП кожний водій виклав під час проведення відповідних слідчих експериментів.

14.Так, відповідно до протоколу слідчого експерименту від 02.05.2024 з додатками, ОСОБА_4 зазначив, що перед ДТП він рухався на своєму автомобілі марки «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 в напрямку вул. Бендерської в м. Ізмаїлі Одеської області, при цьому швидкість його автомобіля становила 15 км/год. Замірами встановлено, що правий боковий поворот до правого краю проїзної частини складає близько 0,8 м, крім того ОСОБА_4 зазначив, що рухався прямолінійно з всіма діючими інтервалами, при цьому перед перехрестям повернув голову у лівій бік та на рівні свого корпусу в напрямку вул. Савицького кут вул. Телеграфної в м. Ізмаїлі Одеської області, після чого впевнившись у відсутності будь-яких інших транспортних засобів по АДРЕСА_3 , повернув голову в правий бік та почав виїжджати прямо на перехрестя, після чого на перехресті сталося зіткнення. Також замірами встановлено місце зіткнення зі слів ОСОБА_4 , а саме на відстані 4,5 м від ближнього краю перехрестя та на відстані 2 м до правого краю перехрестя по ходу руху автомобіля марки «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Також під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , йому було запропоновано відстежити напрямок руху та швидкість руху, автомобіля марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на що останній повідомив, що не може відстежити напрямок траєкторії руху та швидкість автомобіля, оскільки він не бачив вказаний автомобіль через зіткнення, при цьому ОСОБА_4 зазначив, що зіткнення було саме в його автомобіль. Під час цього слідчого експерименту були здійснені певні заміри, що були використані в подальшому при проведенні експертиз (а.п. 111 118).

15.Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 03.05.2023 з додатками за участю ОСОБА_10 , остання зазначила, що вона керувала автомобілем марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Телеграфній з боку вул. Авраамівської в напрямку вул. Савицького в м. Ізмаїлі Одеської області, при цьому вона рухалась прямолінійно зі швидкість 45 км/год., а також детально показала на проїзній частині місце зіткнення транспортних засобів, а саме на відстані 5,2 м від ближньої межі перехрестя та на 0,9 м від правої межі перехрестя по ходу руху автомобіля «Renault». ОСОБА_10 також показала, що автомобіль марки «Nissan» здійснював рух зі сторони вул. Шкільної в сторону вул. Бендерської по вул. Українського фронту в м. Ізмаїлі Одеської області. Замірами встановлені розташування автомобілів на перехресті в момент зіткнення зі слів ОСОБА_10 , які дещо не співпали з розташуванням, показаним обвинуваченим ОСОБА_4 . Під час цього слідчого експерименту також були здійснені певні заміри, що також були використані в подальшому при проведенні експертиз (а.п. 119 127).

16.Внаслідок ДТП, що настала, пасажир транспортного засобу «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження.

17.Так, відповідно до висновку експерта № 90 від 19.04.2023, у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому лівої великогомілкової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків, який утворився від контактування тупого предмету, за механізмом удару, конструктивні особливості травмуючого предмету в ушкодженні не відобразилися, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинив тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більше ніж 21 день). Тілесне ушкодження могло утворитися від контактування тупого предмету, що могло мати місце при дорожньо-транспортній пригоді травма (найбільш найвірогідніше) в середині салону легкового автомобіля (а.п. 84 85).

18.Висновками експертів №СЕ-19/116-23/5064-ІТ від 05.05.2023 та №СЕ-19/116-23/5065-ІТ від 04.05.2023 встановлено, що рульові керування, ходові частини та гальмові системи автомобілів марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 та марки «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди, знаходилися в працездатному стані та дозволяли водіям автомобілів контролювати, змінювати напрямок та характер руху в залежності від ситуації, що виникає на дорозі (а.п.61 65, 68 73).

19.А висновком експерта № СЕ-19/116-23/5062-ІТ від 17.05.2023 встановлені частини та місце контакту автомобілів при зіткненні, зокрема у момент первинного контакту автомобіля марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 контактував передньою переважно правою частиною з передньою лівою боковою частиною автомобіля марки «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_1 під кутом між подовжніми осями транспортних засобів близькому до 90° при його відліку від подовжньої осі автомобіля марки «Renault» проти ходу годинникової стрілки до подовжньої осі автомобіля марки «Nissan». З висновку вбачається, що контактів було два окрім описаного первинного контакту мав місце й вторинний контакт у задню ліву частину автомобіля «Nissan» та задню праву частину автомобіля «Renault». Місце зіткнення автомобілів знаходиться в районі початку утворення зони осипу бруду, скла, фрагментів пластику та сліду бокового юзу автомобіля (а.п. 76 83).

20.Як за даними висновків експертів № СЕ19/115-23/16517-ІТ від 13.12.2023, №СЕ-19/115-24/2336-ІТ від 21.02.2024, так і за даними висновку експерта № СЕ-19/116-24/8880-ІТ від 24.05.2024, в розглядуваній дорожній ситуації водій автомобіля марки «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11., п. 16.3. ПДР, а водій автомобіля марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3. ПДР. Водій автомобіля «Nissan» ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити дану дорожньо-транспортну пригоду, а водій автомобіля «Renault» ОСОБА_10 не мала технічної можливості попередити зіткнення транспортних засобів. У ситуації, яка склалася на дорозі, у діях водія автомобіля «Renault» ОСОБА_10 не вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР, і ці дії, з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди, а у діях водія автомобіля «Nissan» ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», п. 16.11., п. 16.3 ПДР, і ці дії, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди (а.п. 88 94, 97 101, 104 110).

21.Відповідно до підп. «б» п. 2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

22.Дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» є дорожнім знаком пріоритету та зобов`язує водія дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

23.Згідно п. 1.10. ПДР, дати дорогу це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

24.Пунктом 16.11. ПДР передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перетину проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

25.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним, а тому не погоджується з доводами сторони захисту про зворотне. У сукупності всі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, діючи з необережності, поза розумним сумнівом порушив підп. «б» п. 2.3., п. 16.11. ПДР, вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування транспортним засобом та не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення транспортних засобів, в результаті чого пасажиру автомобіля марки «Renault» ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості. Та ці суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку саме з порушеннями, допущеними обвинуваченим ОСОБА_4 зазначених положень ПДР. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК.

26.При цьому суд відкидає посилання обвинуваченого на те, що він не побачив автомобіль марки «Renault» на перехресті, у зв`язку з тим, що цей автомобіль рухався зі значним перевищенням швидкості, а саме, на думку обвинуваченого, зі швидкістю близько 110 км/год., у зв`язку з тим, що порушення іншими водіями транспортних засобів ПДР, навіть за умови перевищення швидкості руху, якщо припустити, що таке порушення мало місце в даній ситуації, не звільняє інших водіїв (у даному випадку водія ОСОБА_4 ) від обов`язку виконання тих ПДР, які вони зобов`язані дотримуватися, з урахуванням того, що з досліджених доказів, зокрема, з протоколу огляду місця ДТП, протоколів слідчих експериментів, а також з показань самого обвинуваченого ОСОБА_4 , випливає, що оглядовість на цьому перехресті, де сталася ДТП, є відмінною, проглядається на безграничну відстань, погода була ясною, ДТП сталося у денний час доби. Тому вказані умови, навіть якщо припустити, що автомобіль марки «Renault» рухався з перевищенням дозволеної швидкості руху, повною мірою надавали обвинуваченому можливість уникнути ДТП у випадку проявлення ним достатньої уважності при виконанні вимог підп. «б» п. 2.3., п.16.11. ПДР та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу». Крім того, враховуючи наявні механічні ушкодження, а також тілесні ушкодження у людей, очевидним є те, що автомобіль марки «Renault» точно не рухався зі швидкістю, вказаною обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки за таких обставин наслідки були би набагато тяжчими. Тому, враховуючи реальні наслідки, що настали внаслідок розглядуваної ДТП, у обвинуваченого ОСОБА_4 було більш ніж достатньо можливостей уникнути ДТП за умови належного дотримання ним ПДР. Ці висновки суду також у повному обсязі співвідносяться з даними проведених аж трьох судових експертиз, які оцінювали розглядувану дорожню ситуацію з технічної точки зору.

27.Також не впливають і не можуть вплинути на наслідки, що настали внаслідок ДТП, розташування автомобіля «Renault» на проїжджій частині на правій чи лівій смузі для руху, у зв`язку з тим, що ані вищенаведеними вимогами п. 16.11. ПДР, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», ані іншими положеннями ПДР, не поставлено в залежність надання дороги на перехресті нерівнозначних доріг водієм транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, від того, на якій смузі для руху знаходиться транспортний засіб, який наближаються до даного перетину проїжджих частин по головній дорозі, а чітко, однозначно та імперативно встановлено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перетину проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

28.Посилання сторони захисту на те, що не обладнання автомобіля «Renault» місцями для перевезення пасажирів на другому ряду, у зв`язку з тим, що сидіння не були облаштовані спинками та пасками безпеки, перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали у виді тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілої, оскільки вказані обставини могли стати причиною отримання пасажирами травм навіть внаслідок гальмування автомобілем, не заслуговують на увагу і не співвідносяться з дійсними обставинами провадження. Їх можна було би розглядати як причину настання наслідків тільки у випадку дотримання ПДР водієм ОСОБА_4 або ж його неучасті у ДТП. Тобто потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження не у зв`язку з тим, що сиділа на описаному вище сидінні, а у зв`язку з виникненням ДТП внаслідок порушень ПДР обвинуваченим ОСОБА_4 . Іншими словами тілесні ушкодження у потерпілої виникли не у зв`язку з тим, що вона сіла в автомобіль «Renault» на відповідні сидіння, а саме після того, як цей автомобіль потрапив у ДТП, адже до цієї пригоди потерпіла їхала в цьому ж автомобілі на тому ж місці і з нею все було гаразд, тілесних ушкоджень від цього вона не отримала.

29.Так само не могло бути та не може бути причиною ДТП й психологічний стан водія автомобіля «Renault» ОСОБА_10 , й її досвід керування автомобілем, оскільки з встановлених обставин випливає, що у неї не було технічної можливості уникнути ДТП. До того ж, виконання положень чинних ПДР не залежить від стану та досвіду керування транспортними засобами водіями. Тобто наявність або відсутність досвіду не впливає на обов`язковість відповідних положень ПДР. Тому і великий водійський досвід обвинуваченого ОСОБА_4 (близько 60 років) не звільняв його від обов`язку виконання імперативних приписів наведених положень підп. «б» п. 2.3., п. 16.11. ПДР та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу». Іншими словами усі водії на дорозі є рівними, незалежно від супутніх обставин.

30.Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 , на те, що він не бачив автомобіль марки «Renault», що наближався до перехрестя по головній дорозі, суд пов`язує з тим, що обвинувачений в порушення підп. «б» п. 2.3. ПДР відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, чим, у свою чергу, позбавив себе можливості виконати належним чином вимоги п. 16.11. ПДР та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу». Адже всі обставини провадження вказують на те, що автомобіль марки «Renault» наближався до перехрестя по головній дорозі, а обвинувачений ОСОБА_4 його не бачив, хоча ніщо не заважало йому в цьому, оскільки дорожні умови та оглядовість були відмінними, дорога проглядалася не необмежену відстань, про що сам обвинувачений пояснив під час судового розгляду. І навіть за умови руху автомобіля «Renault» з великою швидкістю, вказаною обвинуваченим ОСОБА_4 , у нього було би більше можливостей його побачити, у зв`язку з тим, що він знаходився би на більшій відстані від перехрестя, що дало би обвинуваченому більше можливостей оцінити дорожню ситуацію, а обвинувачений же однозначно та упевнено зазначив, що не бачив автомобіль «Renault». З урахуванням зазначених вище відмінних умов, він мав повну можливість, а також в силу підп. «б» п. 2.3. ПДР був зобов`язаний побачити цей автомобіль і вжити відповідних заходів для надання йому переваги в русі на перехресті нерівнозначних доріг.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

31.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не вбачає.

32.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

33.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

34.Як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості кримінального правопорушення є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

35.Суд враховує, що хоча обвинувачений ОСОБА_4 вчинив необережний нетяжкий злочин, але внаслідок нього були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості одній особі.

36.Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

37.За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, є особою похило віку, інвалідом ІІ гр. з дитинства.

38.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі. Органом пробації зроблений висновок про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі.

39.З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , того, що він досяг пенсійного віку, є особою з інвалідністю ІІ гр. з дитинства, того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, разом з цим він не відшкодував завдані потерпілій збитки, навіть не цікавився цим, а також того, що у обвинуваченого відсутні обставини, які обтяжують покарання, та того, що за змістом ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК до осіб, що досягли пенсійного віку, покарання у виді виправних робіт та обмеження волі не застосовується, а згідно ч. 1 ст. 60 КК арешт застосовується лише щодо військовослужбовців, яким ОСОБА_4 не є та не може бути в силу свого віку, суд у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами, можливе з призначенням обвинуваченому покарання лише у виді штрафу, але з урахуванням його майнового стану у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК ближче до нижньої межі, та з призначенням додаткового обов`язкового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки, на думку суду, призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. При цьому суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК, оскільки у обвинуваченого взагалі відсутні обставини, що пом`якшують його покарання.

40.Також, враховуючи зазначені обставини, наслідки, що настали внаслідок грубих порушень ОСОБА_4 очевидних правил дорожнього руху через допущену ним необережність, його відношення до цих порушень, а саме категоричне заперечення ним цього, що значно посилює суспільну небезпеку допущених ним порушень порядку користування правом керування транспортними засобами, але разом з цим враховуючи вік обвинуваченого, при якому він є особливо чутливим до тривалого строку певного покарання, то йому має бути призначене обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами лише в середніх межах строку. При цьому суд враховує, що право керування транспортними засобами не пов`язане з основним джерелом доходу обвинуваченого ОСОБА_4 та доходу його сім`ї, а тому таке покарання не становитиме надмірного тягаря для обвинуваченого та членів його сім`ї. Натомість, призначення такого додаткового покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

41.Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

42.У силу ч. 4 ст. 174 КПК, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2023 арешт на автомобілі марки «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_1 та марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 та повернути власникам.

43. На підставі ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_4 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення двох судових автотехнічних експертиз № СЕ-19/116-23/5064-ІТ від 05.05.2023, № СЕ-19/116-23/5064-ІТ від 05.05.2023 в сумі по 2 151 грн кожна, та автотехнічної експертизи №СЕ-19/116-24-8880-ІТ від 24.05.2024 в сумі 4 543,68 грн, судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/116-23/5062-ІТ від 17.05.2023 в сумі 9 560 грн, витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/115-24/2336-ІТ від 21.02.2024 в сумі, 3 029,12 грн, а також за проведення судової експертизи «Дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди» №СЕ19/115-23/16517-ІТ від 13.12.2023 в сумі 3 029,12 грн, а всього з ОСОБА_4 підлягають стягненню процесуальні витрати в загальній сумі 24 463,92 грн.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59 500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

2.Згідно ч. 1 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

3.Відповідно до ч. 3 ст. 55 КК, строк додаткового покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

4.Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у загальній сумі 24 463,92 грн (двадцять чотири тисячі чотириста шістдесят три гривні 92 коп.).

5.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2023 арешт, та:

автомобіль марки «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_4 , поновивши його право розпорядження;

автомобіль марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути володільці ОСОБА_10 , поновивши у неї право розпорядження.

6.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

7.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

8.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

9.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1