Справа №465/5895/24
Провадження1-кп/465/1056/24
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

30.07.24 м. Львова

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники:

прокурор: ОСОБА_3 ,

обвинувачені: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000683 від 01.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

26 липня 2024 у Франківський районний суд м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000683 від 01.07.2024, відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Оскільки термін перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою закінчується 03.08.2024, а судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не починався, прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області внесено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Крім того, ОСОБА_5 01.07.2024 затриманий працівниками поліції у порядку ст. 208 КПК України, з подальшим обранням йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Його провина, на думку сторони обвинувачення, підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами, на даний час ризики, враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, вони не зменшилися, їм не можна запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Зокрема, існує ризик переховування від суду, оскільки злочин, який інкримінується йому, є тяжким і у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у його вчиненні можливе призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для переховування обвинуваченого від суду. Обґрунтованість цього ризику полягає також в тому, що ОСОБА_5 фактично проживає у АДРЕСА_1 ) та постійного місця проживання у м. Львові не має. Також обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні. Крім цього, оскільки обвинувачений не має офіційних доходів, тому сторона обвинувачення вважає наявним ризик повторного вчинення злочинів проти власності.

Зважаючи на викладене, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків як обвинуваченого, щодо нього необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, з визначенням розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зважаючи на особу підозрюваного, запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не в силі.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, суду пояснив, що не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявності зазначених прокурором ризиків не заперечував.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого та просив змінити обраний запобіжний захід на нічний домашній арешт, оскільки обвинувачений інкримінованого йому кримінального правопорушення не вчиняв, у м. Львів приїхав на покупки, а на місці події взагалі опинився випадково. Також захисник зазначив про те, що обвинувачений має постійне місце проживання, де працює на пилорамі, хоча й без офіційного оформлення трудових правовідносин. Також на утриманні обвинуваченого перебуває його сім`я, з малолітніми дітьми. Крім цього, захисник послався на характеристику обвинуваченого, відповідно до якої останній участі у громадському житті селища не приймає, однак скарг на його поведінку в селищну раду від мешканців селища не поступало. Крім цього, захисник просив взяти до уваги висновки слідчого судді, викладені в ухвалі про обрання запобіжного заходу.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, виходячи з таких мотивів.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 04.07.2024 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000683 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 03.08.2024 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У рішенні Конституційного Суду України від 23.11.2027 №1-р/2017 суд зазначив, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.

Згідно із ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 04.07.2024 (справа № 465/5392/24, провадження 1-кс/465/1164/24) при обранні запобіжного заходу, не зменшились.

Під час оцінки такого ризику, як ризик впливу на свідків, суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні.

Так, в силу засади безпосередності дослідження судом показань, яка регламентована ст. 23 КПК України, та відповідно до визначених у ст. 224 КПК України правил проведення допиту в суді, під час судового розгляду суд отримує показання усно шляхом допиту особи у судовому засіданні. Порушення зазначених імперативних вимог, як правило, має наслідком недопустимість як доказу відомостей, що містяться у відповідних показаннях.

Водночас, з огляду на закріплений у ст. 290 КПК України порядок ознайомлення захисту з матеріалами досудового розслідування, зокрема, з показаннями допитаних стороною обвинувачення осіб, очевидно, що обвинувачений може бути обізнаний із персональними даними свідків та змістом їх позасудових показань.

Оскільки в цьому кримінальному провадженні свідки недопитані, то у суду існують обґрунтовані підстави припускати імовірність незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема на свідка та потерпілого, для зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З огляду на продовження існування вказаного ризику, суд також вважає необхідним встановлення ОСОБА_5 заборони спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Щодо ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, то суд бере до уваги те, що інкримінований ОСОБА_5 злочин є тяжким злочином та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), тяжкість обвинувачення сама по собі не може бути виправданням тривалих періодів запобіжного ув`язнення. Проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у п.80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria, заява №33977/96 від 26.07.2001), а також п. 36 рішення у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) ЄСПЛ нагадав, що «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину». В обидвох рішеннях ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).

Втім у зазначеному кримінальному провадженні судовий розгляд не початий, саме кримінальне провадження розпочато лише 01.07.2024, тоді ж ОСОБА_5 затриманий працівниками поліції у порядку ст. 208 КПК України. Клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається вперше.

Також суд враховує, що для небезпеки переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення має значення не лише суворість можливого покарання, але й характер обвинуваченого, його кошти, зв`язки з державою, його міжнародні контакти. У зв`язку із цим суд бере до уваги відсутність офіційних засобів до існування, відсутність фахового роду занять, межування Закарпатської області на півдні з Румунією, а також враховує надану захисником характеристику, відповідно до якої, хоча на ОСОБА_5 скарг не поступало, проте участі в громадському житті селища він також не приймає, що не вказує на наявність міцних соціальних зв`язків.

З урахуванням зазначеного, суд погоджується з наявністю обґрунтованої підозри, яка стала підставою для звернення до суду з обвинувальним актом та наявністю заявлених ризиків, які стали підставою для звернення із клопотанням про продовження строку тримання під вартою. Повноту зібраних на досудовому розслідуванні доказів суд перевіряти у підготовчому засіданні не вправі та не має такої можливості за відсутності в нього матеріалів досудового розслідування. Також суд відхиляє посилання захисника щодо врахування висновків, викладених в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу, оскільки відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176, 177, 178, 182, 183, 196, , 197, 331 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Великий Березний, Великоберезнянського району, Закарпатської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, терміном на 60 днів, тобто до 27 вересня 2024 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , заставу в сумі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста ) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок - Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, IBAN:UA0000757, , одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Львівській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за викликом прокурора, чи суду, за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Державної казначейської служби України, має бути наданий уповноваженій службовій особі адміністрації ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області, а також Франківський районний суд м. Львова.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити адміністрації ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_5 та його захиснику.

В підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до 11:30 год. 06.08.2024.

Повний текст ухвали складено 31.07.2024.

Суддя: ОСОБА_1