Справа №463/6438/24
Провадження №1-кс/463/5250/24
УХВАЛА

слідчого судді

22 липня 2024 року місто Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002887 від 12.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, 4 ст.190, ст.290, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1, ч.2 ст.366, ч.3 ст.368 КК України,

встановив :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 08 липня 2024 року звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту на тимчасово вилучене майно, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018, у кримінальному провадженні № 000879 від 11.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року було задоволено клопотанняпрокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме: транспортний засіб марки IVECO, шасі № (VIN кодами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 .

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 посилається на те, що арешт накладений слідчим суддею з метою дослідження інформації та збереження речових доказів. Проте, вилучений транспортний засіб, не має жодного відношення до кримінального провадження, оскільки є його особистою власністю та був 22 квітня 2017 був відчужений ОСОБА_5 .

Водночас, органом досудового розслідування не доведено, що транспортний засіб марки IVECO, шасі № (VIN кодами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , містить в собі інформацію про будь яку незаконну діяльність, зберіг на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомленний належним чином.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні подане клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у клопотанні, просив таке задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 в судовому засіданні проти поданого клопотання заперечив, просив у задоволенні такого відмовити, посилаючись на те, що при досудовому розслідуванні даного кримінального провадження неодноразово змінювалась підслідність. Тому просив суд врахувати об`ємність матеріалів кримінального провадження та короткий термін перебування такого у провадженні ТУ ДБР у м. Львові. Крім цього, повідомив, що дедктивом у даному кримінальному провадженні надано доручення на встановлення певних обставин кримінального правопорушення та причетності вказаного у клопотанні транспортного засобу до вчинення такого. Тому вважає, що скасування арешту на такий транспортний засіб може негативно вплинути на подальший хід досудового розслідування.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року було задоволено клопотанняпрокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме: транспортний засіб марки IVECO, шасі № (VIN кодами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 .

Встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002887 від 12.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, 4 ст.190, ст.290, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1, ч.2 ст.366, ч.3 ст.368 КК України. Постановою прокурора матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадження №0002879 та №60002887 обєднано в одному провадженні - № 0002887. Так на підставі постанови прокурора відділу Офісу Генерального прокурора від 22.03.2024 визначено підслідність досудового розслідуввання за слідчими Другого слідчого відділу Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов,за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Слідчий суддя звертає увагу, що реалізація права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна обумовлена не тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим заходом забезпечення кримінального провадження. Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Під час судового розгляду встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002887 від 12.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, 4 ст.190, ст.290, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1, ч.2 ст.366, ч.3 ст.368 КК України, триває, вказане кримінальне провадження досить об`ємне, слідчим надано письмове доручення про проведенян слідчих та процесуальних дій з метою встановлення всіх обставин по справі.

ОСОБА_3 як на підставу поданого ним клопотання про скасування арешту майна посилається на тривалі строки досудового розслідування, які не є розумними.

Беручи до уваги наведене на данний час ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту вказаного транспортного засобу, який належать ОСОБА_5 відповідно до поданного клопотання на час розгляду клопотання про скасування арешту майна не відпали.

Протилежного в судовому засіданні не встановлено та ініціатором клопотання не доведено.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що в застосуванні цього заходу потреба не відпала.

Відтак у клопотанні слід відмовити .

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне наголосити, приймаючи аргументи представника власника майна щодо того, що тимчасовий характер заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна нівелюється законодавчою невизначеністю строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях, і наголошує на необхідності дотримання органом досудового розслідування розумності таких строків.

Керуючись ст. 233-236, 370-372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали оголошено 23.07. 2024 року о 08 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1