Номер провадження: 11-кп/813/1305/24
Справа № 505/479/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 на вирок Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 06.02.2024 у к/п №0000024 від 07.01.2024 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Липецьке, Котовського р-н., Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн..

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, 06.01.2024 близько 22 год., перебуваючи в приміщені будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 через раптово виниклі неприязні відносини вчинив сварку з ОСОБА_10 , яка мешкає за вищевказаною адресою. Під час сварки у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 , виник прямий умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 в той же день та час, знаходячись за вищезазначеною адресою, під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_7 , умисно, наніс один удар кулаком лівої руки в область правого ока потерпілої ОСОБА_10 , спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців нижньої та верхньої повіки правого ока, які мають скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 не погодилася із оскаржуваним вироком, вважаючи його таким, що ухвалений із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з огляду на те, що суд 1-ої інстанції не врахував п. 12 Постанови Пленуму ВСУ №5 «Про практику застосування судоми України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004, в якій зазначається, що штраф застосовується лише до тих неповнолітніх, які мають самостійний дохід, власні кошти та майно, на яке може бути звернено стягнення. У порушення вищевказаних вимог, суд, ухвалюючи рішення встановив, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, офіційно не працевлаштованим, будь-якого обґрунтування щодо наявності у нього власних коштів або майна, на яке може бути звернуто стягнення не вказав та безпідставно призначив обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду від 06.02.2024 в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 60 год. громадських робіт.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просила її задовольнити, водночас обвинувачений та захисник також не заперечував проти їх задоволення.

Заслухавши доповідь судді, позиції учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку суду 1-ої інстанції (а.п. 17), обвинувачений ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, внаслідок чого провадження було розглянуто у спрощеному порядку, який передбачений ст. 302 КПК України.

Враховуючи те, що висновки суду 1-ої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду, відповідно до вимог вищезазначеної ч. 1 ст. 404 КПК України.

Водночас, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора відносно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому судом 1-ої інстанції було враховане ступінь тяжкості інкримінованого проступку та характеристика особи обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд 1-ої інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом встановлено не було.

Відтак, суд 1-ої інстанції прийшов до висновку про те, що покарання у виді штрафу буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та для запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В той же час, відповідно до ст. 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

Окрім того, приписами ст. 99 КПК України визначено, що штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Натомість, як встановлено апеляційним судом обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працює, не має власних доходів, що унеможливлює призначення йому покарання у виді штрафу.

У цьому контексті, колегія суддів також враховує думку обвинуваченого, який повідомив, що не має можливості сплатити штраф та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Апеляційний суд враховує тяжкість вчиненого кримінального проступку, відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які його обтяжують та приходить до висновку про те, що покарання у виді громадських робіт на мінімальний строк буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із вимогами п. 2) ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Приписами п.2) ч.1 ст. 420 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду 1-ої інстанції, в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку з мотивів, викладених апеляційних судом вище.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407-409, 413, 420, 532, 615 КПК України апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Котовського міськрайонного суду Одеської обл. від 06.02.2024, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати, в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт

В іншій частині вирок суду 1-ї інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4