КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5292/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2024 року про відмову у арешті майна у кримінальному провадженні №0000141 від 12.07.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000141 від 12.07.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 та ключ від екскаватору, котрі поміщено до спец пакету PSP2358167, екскаватор марки «Volvo», модель 290 BLC, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , котрий передано на тимчасове зберігання до спеціального майданчику за адресою: Київська область, Бучанський район, смт. Макарів, вул. Василя Стуса, 37 , також вилучено зразки ґрунту (піску) з котловану та поміщено до спецпакету PSP3210524, та зразки ґрунту (піску) з ковша екскаватора та поміщено до спецпакету PSP3210523, які 11.07.2024 виявлені та вилучені за адресою: Київська область Бучанський район с. Дмитрівка за координатами 50.4701343, 30.1681218, для забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що встановлено наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, з метою його збереження, оскільки за матеріалами доданими до клопотання, на місці події виявлено екскаватор марки «Volvo», модель 290 BLC, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в ковші якого знаходилась природня речовина, зовні схожа на пісок, що може свідчити у сукупності про вчинення особами кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника власника майна - ОСОБА_7 про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, сектором дізнання відділення поліції №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000141 від 12.07.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.07.2024 до ЧЧ ВП №4 Бучанського РУП надійшло повідомлення від працівника поліції, за фактом псування земель, невідомими особами. Подія мала місце за адресою: Київська область, Бучанський район, село Дмитрівка.

11.07.2024 в період часу з 11 год. 27 хв. по 13 год. 02 хв. за адресою: Київська область Бучанський район с. Дмитрівка за координатами 50.4701343, 30.1681218 проведено огляд місця події в ході якого виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 та ключ від екскаватору, котрі поміщено до спец пакету PSP2358167, екскаватор марки «Volvo», модель 290 BLC, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , котрий передано на тимчасове зберігання до спеціального майданчику за адресою: Київська область, Бучанський район, смт. Макарів, вул. Василя Стуса, 37 , також вилучено зразки ґрунту (піску) з котловану та поміщено до спецпакету PSP3210524, та зразки ґрунту (піску) з ковша екскаватора та поміщено до спецпакету PSP3210523.

Постановою від 12.07.2024 вказане майно визнано у кримінальному провадженні № 0000141 від 12.07.2024 речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт вищевказаного майна, у зв`язку із недоведеністю необхідності такого арешту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі на кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках, чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність стороною обвинувачення відповідності вказаного майна критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, у клопотанні прокурора відсутні доводи і про те, що незастосування заборони у вигляді арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження цих транспортних засобів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки дане твердження прокурора належним чином необґрунтоване та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму закону.

Відтак доводи апеляційної скарги є недоведеними та не можуть слугувати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_2

Судді

: ОСОБА_3 ____________ ОСОБА_4____________