Справа № 548/1362/24
Провадження №1-кп/548/196/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Полтавської області кримінальне провадження № 0000117 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, освіта середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх або непрацездатних осіб не має, інвалідності не має, у силу статті 89 КК України раніше не судимий,

відносно якого обвинувальний акт про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 357 КК України та угода з прокурором про визнання винуватості надійшли до суду,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 15.03.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на вулиці Миргородській у м. Хорол Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області, побачив на дорозі пластикову платіжну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , на якій не встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, яка належить ОСОБА_4 та яка, згідно положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, де в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 таємно викрав вищевказаний офіційний документ, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та залишив цей документ у власному розпорядженні.

Разом із цим, у ОСОБА_5 , який володіючи вищевказаною пластиковою платіжною банківською картою, виник умисел на підробку документів на переказ грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, діючи умисно, протиправно, поза відома володільця банківської картки, ОСОБА_5 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної картки (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій із її використанням, користуючись вільним доступом до відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» розрахункового рахунку потерпілої ОСОБА_4 , на який випущено банківську карту № НОМЕР_1 , протиправно діючи від імені останньої, здійснив сім безконтактних розрахунків за товари через РOS-термінал 17.03.2024 о 07:55 год та о 07:57 год у магазині «Каштан», що за адресою: вул. Шевченка, 31, с. Шишаки, Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області, на загальну суму 504,30 грн; о 10:25 год у магазині «Діана», що за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 275 грн; о 10:25 год та о 13:34 год у магазині «Їжачок», що за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 518 грн; о 13:29 год у магазині 2, що за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 194 грн.; 18.03.2024 о 09:51 год та о 09:53 год у магазині «Каштан», що за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 308 грн, чим здійснив підробку документів на переказ грошових коштів, під час розрахунку ними в особистих цілях.

Крім цього, 17.03.2024 ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 24.02.2022, дію якого продовжено Указом Президента від 04.02.2024 № 49/2024, затвердженого Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії є таємними для оточуючих, користуючись вільним доступом до відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» розрахункового рахунку потерпілої ОСОБА_4 , на який випущено банківську карту №НОМЕР_1 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної картки (пін-код), протиправно, діючи від імені останньої, таємно викрав грошові кошти шляхом здійснення безконтактних розрахунків за товар через POS-термінал, а саме: 17.03.2024 о 07:55 год та о 07:57 год у магазині «Каштан», що за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 504,30 грн; о 10:25 год у магазині «Діана», що за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 275 грн; о 10:25 год та о 13:34 год у магазині «Їжачок», що за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 518 грн та о 13:29 год у магазині 2, що за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 194 грн.

Далі, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел ОСОБА_5 , скориставшись тим, що його дії є таємними для оточуючих, користуючись вільним доступом до відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» розрахункового рахунку потерпілої ОСОБА_4 , на який випущено банківську карту №НОМЕР_1 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної картки (пін-код), протиправно, діючи від імені останньої, 18.03.2024 о 09:51 год та о 09:53 год у магазині «Каштан», що за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрав грошові кошти шляхом здійснення безконтактних розрахунків за товар через РOS-термінал, на загальну суму 308 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду (збитки) на загальну суму 1799,30 грн.

До розгляду справи в підготовчому судовому засіданні прокурор на підставі письмової згоди потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого, за участю захисника, уклали угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень за фактом викрадення з корисливих мотивів офіційного документу, підробці документа на переказ, таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200 та ч. 1 ст. 357 КК України, у якій зазначені сторони угоди, формулювання підозри, правова кваліфікація кримінальних правопорушень із зазначенням відповідної статті КК України.

В угоді вказано, що ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, щиро кається у вчиненому. У цій угоді про визнання винуватості зазначене узгоджене між прокурором, обвинуваченим та захисником покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 51000 грн;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн;

-на підставі ч. 1 ст. 70 призначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі;

-на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені для особи, що звільняється від відбування покарання з випробуванням.

Вказану угоду просили розглянути у підготовчому судовому засіданні, затвердити її та вироком суду призначити обвинуваченому узгоджену міру та вид покарання.

Розглянувши у відкритому підготовчому засіданні угоду, укладену між прокурором, обвинуваченим та захисником про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення обвинуваченого, його захисника, міркування прокурора та потерпілої про її затвердження, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність її вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до положень п. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, пояснень прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_4 , угода про визнання цим обвинуваченим винуватості укладена з ініціативи самого обвинуваченого щодо вчинення ним тяжкого злочину та після надання потерпілою письмової згоди прокурору на укладення угоди.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме: ступінь та характер сприяння обвинуваченим у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого, його захисника та міркувань прокурора та потерпілої в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, у матеріалах справи відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз, що підтвердив у суді і самі підписанти угоди. У матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 357 КК України, що дають об`єктивні підстави для визнання ним винуватості у їх скоєнні.

Судом встановлено, що прокурором на підставі згоди потерпілої на укладення угоди і обвинуваченим та захисником узгоджено, що за вчинене цьому обвинуваченому повинно бути призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування цього покарання з випробуванням.

Таким чином, суд приходить до твердого переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання за вчинені цим обвинуваченим кримінальні правопорушення відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Процесуальних витрат по справі немає.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185 ч. 4, ст. 200 ч.1, ст. 357 ч.1 КК України, ст.ст. 394, 468, 476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_6 від 18 березня 2024 року.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 357 КК України та за вчинення цих кримінальних правопорушень призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 у період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази по справі у вигляді банківської картки АТ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , що зберігається у матеріалах кримінального провадження повернути потерпілій ОСОБА_4 як її власність; 1 (один) СD-R диск із відеозаписами за 17.03.2024, що зберігається у матеріалах кримінального провадження, залишити у цих матеріалах.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 357 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, потерпілій та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Повний текст вироку виготовлено 06.08.2024.

Головуючий