Справа № 635/5240/24
Провадження № 1-кп/635/853/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження № 0003149 від 09 травня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хорошеве Харківського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією у військовому званні старший солдат на посаді старшого стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів державного значення) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, обіймаючи посаду старшого стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів державного значення) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 23 вересня 2023 року приблизно о 13:50 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) в місці тимчасової дислокації 2 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 (на ВОП «Олешки» неподалік від АДРЕСА_2 ), діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати наказ т.в.о. командира 2 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , відданого на виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_8 №1204дск від 23 вересня 2023 року щодо необхідності здійснити переміщення з території Харківської області до «ОТУ Соледар» для виконання бойових завдань у АДРЕСА_3 .

Своїми умисними та протиправними діями солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокору,тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

ІІ. Відомості про укладену угоду про визнання винуватості, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

22 жовтня 2024 року між прокурором у кримінальному провадженні,начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0003149 від 09 травня 2024 року, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , з іншого боку, в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості визначено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину.

При укладанні даної угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст.470 КПК України,а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування давав детальні показання про події злочину,що мають значення для кримінального провадження. В той же час враховано наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевказані обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, сторонами погоджено призначення ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст.402 КК України,із застосуванням ст. 69 КК України, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 58 КК України замість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді 2 років позбавлення волі призначити остаточне покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 в дохід держави двадцяти відсотків.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 22 жовтня 2024 року.

ІІІ. Мотиви суду при вирішенні питання про затвердження угоди про визнання винуватості

Вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Вимогами п.1 ч.4 ст. 469 КПК України визначено,що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів.

Інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, відповідно до статті 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам, його об`єктом є порядок проходження військової служби.

Потерпілі по кримінальному провадженню відсутні.

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час судового засідання.

Також судом встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 розуміє характер обвинувачення, вид покарання, застосування якого до нього передбачено угодою, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, зокрема обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, та відмови від здійснення прав, передбачених абз. 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 добровільно уклав угоду про визнання винуватості, її укладання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що ним було підтверджено в судовому засіданні.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону.

Умови угоди не суперечать вимогами КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, займає посаду старшого стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів державного значення) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за місцем проходження військової служби характеризується задовільно, має відзнаку «За доблесну службу», одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Т.в.о.командира військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_10 надав клопотання, в якому просить врахувати при призначенні покарання ОСОБА_3 готовність та особисте бажання останнього виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, зважаючи на те, що даний військовослужбовець заявив про готовність продовжити службу, до цього часу виконував та в подальшому буде виконувати службово-бойові завдання, спрямовані на забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії. В клопотанні зазначається, що ОСОБА_3 став на шлях виправлення, щиро покаявся.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 58, 69 КК України, та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання нижчого від найнижчої межі, ніж зазначено у санкції ч. 4 ст. 402 КК України у виді двох років позбавлення волі, та замість позбавлення волі призначити службове обмеження на той саме строк, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 в дохід держави двадцяти відсотків.

Дійшовши висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження, судом також враховано, що за умов широкомасштабної збройної агресії РФ відносно України та введеного воєнного стану, відбування ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців та відповідно продовження проходження ним військової служби відповідатиме суспільним інтересам та інтересам держави.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

До обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні № 0003149 від 09 травня 2024 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні, начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого боку, в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 58 КК України замість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки з відрахуванням у дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми його грошового забезпечення.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 08 травня 2024 року по 09 травня 2024 року відповідно до вимог ч.1,ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн.00 коп., внесені в якості застави за ОСОБА_3 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області,рахунок отримувача UA0006674, згідно з квитанцією № 9341-5613-0364-8359 від 08 травня 2024 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року.

Після набрання вироком законної сили направити його копію командиру військової частини НОМЕР_1 для виконання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 58 КК України, під час відбування покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1