Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1855/24
Провадження № 1-кп/945/567/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 18 липня 2024 року за № 0000074, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кам`яниця, Ужгородського району, Закарпатської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштовану, раніше судиму 12.04.2023 вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та звільненої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2024 ОСОБА_3 близько 20:30, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, проходила повз домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_4 .

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на порушення недоторканості житла, шляхом проникнення до вищевказаної квартири, з метою переночувати та можливого подальшого проживання.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на порушення недоторканності житла, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 того ж дня близько 20:30, всупереч волі законного володільця ОСОБА_4 та без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та з порушенням встановленого законом порядку, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зайшла на територію вищевказаного домоволодіння. Після чого, знайшовши на території подвір`я залізну арматуру, підійшла до вхідних дерев`яних дверей квартири АДРЕСА_3 , та застосувавши фізичну силу за допомогою залізної арматури вирвала залізну скобу, на якій висів навісний замок, тим самим відчинивши вхідні двері.

У подальшому, ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до житла, увійшла до квартири АДРЕСА_3 , чим грубо порушила права ОСОБА_4 , гарантовані статтею 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та іншого володіння особи.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України порушення недоторканості житла, а саме незаконне проникнення до житла.

Відповідно до ст. 302 КПК України, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані:

1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Під час досудового розслідування було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 , беззаперечно визнала свою вину, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, у зв`язку із чим прокурором до суду був направлений обвинувальний акт разом із клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України.

До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, вона беззаперечно визнає; згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; їй роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені в результаті досудового розслідуванням обставини; згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

Потерпіла ОСОБА_4 надала письмову заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України, та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальних правопорушень, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, що порушує недоторканність житла громадян, є доведеною «поза розумним сумнівом».

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Так, обставиною, що відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлені.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд, керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення та обставини його вчинення, особу обвинуваченої, яка раніше судима, на шлях виправлення не стала та в період іспитового строку вчинила кримінальне правопорушення, на обліку у лікарів психіатра та фтизіатра не перебуває, під час перебування на обліку органу пробації характеризується незадовільно, на виклики уповноваженого органу з питань пробації не реагує, від явки ухиляється.

Суд вважає за можливе призначити покарання у виді штрафу, у межах санкції відповідної статті КК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм закону, у разі засудження особи за нове кримінальне правопорушення, учинене до повного відбуття покарання за попереднім вироком, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, виконуючи вимоги ст. 71 КК України, зобов`язаний призначити остаточне покарання за сукупністю вироків. При цьому остаточне покарання, визначене за правилами ст. ст. 71, 72 КК України складається із сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, яке не підлягає складанню з іншими видами покарання і має виконуватись самостійно.

Так, ОСОБА_3 була засуджена 12 квітня 2023 року вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 роки.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , вчинено 17 липня 2024 року, тобто під час іспитового строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Отже, ОСОБА_3 , яка вчинила нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, призначеного вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2023 року, після призначення покарання за ч. 1 ст. 162 КК України необхідно призначити покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України.

Частиною 4 ст. 71 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання.

Невідбута частина покарання за вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2023 року становить п`ять років позбавлення волі, відтак, у даному випадку, суд зобов`язаний визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у розмірі, який є більшим за невідбуту частину покарання за попереднім вироком, тобто покарання у виді позбавлення волі більше п`яти років.

За вчинення нового кримінального правопорушення суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, отже за сукупністю вироків, враховуючи положення ч. 3 ст. 72 КК України, остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України має бути призначене у виді позбавлення волі, строком на п`ять років, та штрафу, який належать виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту затримання під час приведення вироку до виконання.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Матеріальна шкода відсутня.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ч. 1 ст. 162, статтями 71, 72, 78 КК України, статтями 100, 124, 302, 368-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Призначити ОСОБА_3 за ч.1 ст.162 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить1700 гривень.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням покарання, призначеного вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2023 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, який, відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України, виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту затримання під час приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Миколаївської області. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1

06.08.2024