У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2024 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 16.04.2021, про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

11.09.2024 захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу. Згідно з яким просить змінити обраний ухвалою суду від 09.09.2024 відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В поданому клопотанні захисник зазначає, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2024 у цій справі продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 242240 грн.

Посилаючись на положення ч. ч. 1, 4, 5 ст. 201, ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України звертає увагу, що дане клопотання підлягає обов`язковому розгляду судом протягом трьох днів, а підстави для залишення його без розгляду відсутні, оскільки в ньому зазначені нові обставини, які не розглядалися судом при вирішенні питання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.

Зауважує, що на даний час суттєво змінилися обставини, що впливали на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, стан здоров`я обвинуваченого значно погіршився. Ще до взяття під варту обвинувачений мав незадовільний стан здоров`я. Між тим, за час перебування під вартою, а це більше одного року безперервно, фізичний і психологічний стан обвинуваченого ще сильніше погіршився.

Захисник вказує, що згідно з виданою Закарпатською міською медичною частиною №9 медичною довідкою (яка буде надана суду обвинуваченим в судовому засіданні), у нього, окрім раніше діагностованих захворювань, додатково виявлено консолідований перелом злам тіла ТН12 хребця, вторинний помірний вертеброгенний синдром. Крім того, обвинувачений перебуває на диспансерному спостереженні у лікаря-психіатра з діагнозом: генералізований тривожний розлад з вираженими проявами та інсомнією (розлади сну) на фоні патології серцево-судинної системи, затяжний перебіг. Разом з тим, медичним працівником зроблено висновок про те, що обвинувачений потребує постійного динамічного нагляду лікаря-кардіолога, терапевта та психіатра. Таким чином, обвинувачений потребує ефективного лікування широкого кола спеціалістів, що неможливо зробити в умовах роботи пенітенціарної установи. Натомість, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, обвинувачений зможе отримати якісне лікування, так як його мати вже має певні попередні домовленості з приватними медичними установами, які готові проводити лікування обвинуваченого в домашній умовах.

Враховуючи викладені обставини, захисник вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, повністю відсутні, так як за станом здоров`я обвинувачений взагалі не має можливості вільно володіти власним тілом, а розлади сну протягом тривалого часу тільки погіршують його самопочуття і беззаперечно негативно впливають на стан здоров`я обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти клопотання про зміну запобіжного заходу, наголосивши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а тому просить відмовити у задоволенні клопотання захисника.

Розглянувши вказане клопотання та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників судового провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2024 постановлено продовжити щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 08.11.2024 включно. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 242240 грн.

Згідно з положеннями ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого чи захисника є, в тому числі, зменшення встановлених в провадженні ризиків зі спливом досудового розслідування, не завершення судового провадження, зміни в майновому чи сімейному стані підозрюваного, обвинуваченого, інші суттєві обставини, що враховувалися під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 7 КПК України визначені загальні засади кримінального провадження, до яких пунктом п`ятнадцять даної статті віднесена змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами своїх правових позицій.

Відповідно до ст. 201 КПК України обвинувачений чи його захисник мають право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Виходячи із зазначених процесуальних норм, на ініціатора клопотання покладається обов`язок доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог та підстав для їх задоволення.

Отже, доводи сторони захисту, що потреба у подальшому застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 відпала мають ґрунтуватися на доказах, які спростували б доводи сторони обвинувачення та слугували підставою для висновку, що більш м`який запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту про відсутність ризиків у цьому кримінальному провадженні, суд констатує наступне.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та існування у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення) були встановлені судом при застосуванні та продовжені запобіжного заходу, даних про їх істотне зменшення не встановлено, стороною захисту не спростовано висновки суду та не надано доказів, які б свідчили про відсутність чи істотну зміну у цьому кримінальному провадженні зазначених ризиків.

Будь-яких інших даних щодо наявності обставин, які не досліджувалися судом під час застосування запобіжного заходу, в тому числі можливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, та які б могли вплинути на ухвалення рішення про зміну обраного запобіжного заходу, клопотання сторони захисту не містить.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що захисником не наведено нових та переконливих обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу, які не враховувалися під час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу.

Щодо доводів сторони захисту про те, що обвинувачений потребує ефективного лікування широкого кола спеціалістів, що неможливо зробити в умовах тримання його під вартою, суд зазначає, що діючим законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов`язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Зокрема, відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Згідно зі ст. 11 цього Закону медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом вимог ст. 21 вказаного Закону адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити належну охорону та режим тримання осіб, взятих під варту; створити особам, взятим під варту, необхідні житлово-побутові умови відповідно до встановлених норм, забезпечити їх харчуванням та медичним обслуговуванням.

Таким чином, необхідність надання обвинуваченому необхідної спеціалізованої медичної допомоги, не унеможливлює утримання останнього під вартою, натомість зобов`язує адміністрацію місця попереднього ув`язнення забезпечити належне медичне обслуговування та надання медичної допомоги у обсязі, необхідному для дотримання прав останнього, гарантованих ст. 49 Конституції України та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, на час розгляду даного клопотання підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт не встановлено, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 131, 177, 178, 201, 331, 376 КПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3