Справа № 484/5464/24
Провадження № 1-КС/484/912/24
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

28 вересня 2024 року м. Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , начальника Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , а також підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув винесене у кримінальному провадженні № 0000960 від 26.09.2024 року слідчим СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 ,

клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, не депутата, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді старшого оператора вогнеметника загону групи спеціального призначення загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 , у званні «старший солдат», але фактично самовільно залишив військову частину, учасника бойових дій,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 269 КК України, а саме у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу та у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, -

ВСТАНОВИВ:

СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області розслідується кримінальне провадження № 0000960 від 26.09.2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263 ч.4 ст. 286 КК України.

28.09.2024 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що перебуваючи на волі він може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, знищити, сховати чи спотворити докази у справі, незаконно впливати на потерпілих і свідків, вчинити інші правопорушення, перешкоджати досудовому розслідуванню.

Клопотання мотивоване тяжкістю кримінальних правопорушень; обґрунтованістю підозри, яка підтверджується сукупністю доказів; наявністю передбачених ст. 177 КПК України ризиків, яким неможливо запобігти інакше, ніж тримаючи ОСОБА_5 під вартою, а також репутацією ОСОБА_5 , який самовільно залишив військову частину, будучи мобілізованим до ЗСУ під час воєнного стану; також вчиненням злочини, які викликають значний суспільний резонанс та громадську стурбованість про подальші можливі негативні наслідки в разі залишення даних злочинів поза увагою правоохоронних органів.

При цьому слідчий просить визначити утримання під вартою на гауптвахті строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував. Обґрунтованість підозри не оспорював, про обставини і мотиви вчинених злочинів розповісти відмовився. Зазначив, що сприяє досудовому розслідуванню, не має наміру переховуватись від слідства і суду, впливати на свідків, має можливість проживати в будинку брата і вчасно являтися до слідчого і суду. Просив обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем свого постійного проживання.

Захисник підтримав думку підозрюваного, просив до з`ясування всіх обставин обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше не судимий, скарг на нього не надходило, він сприяє досудовому розслідуванню, не має наміру переховуватись. Вважає, що заявлені прокурором ризики не доведені.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання документи та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання обґрунтоване і підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КК України, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У відповідності до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21.04.2011 термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм обранням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу в обов`язковому порядку судом повинні враховуватися вимоги ст.ст. 177-178 КПК України.

27.09.2024 року ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України.

При цьому досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем по мобілізації та проходячи військову службу на посаді старшого оператора вогнеметника загону групи спеціального призначення загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 Командування ССО ЗС України ( АДРЕСА_1 ), діючи в супереч положень Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 .№ 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» у невстановленому в ході слідства місці, у невстановлений час, але не пізніше 26.09.2024 року, у невстановлений слідством спосіб та у не встановленої особи незаконно придбав ручну осколкову гранату іноземного виробництва GHO-1, яка є боєприпасом.

Незаконно придбану гранату ОСОБА_5 незаконно, без передбаченого законом дозволу, перевіз до місця свого проживання по АДРЕСА_2 , де продовжив її незаконно зберігати.

В подальшому, 26.09.2024 року близько 21.10 години ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що йому не надано дозволу на носіння та зберігання бойових припасів, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, взяв ручну осколкову гранату іноземного виробництва GHO-1, та незаконно зберігаючи її при собі, пішов до магазину «АТБ маркет-251», розташованого по АДРЕСА_3 . Побачивши, що біля магазину є відвідувачі, ОСОБА_5 почав демонструвати вказану гранату.

В подальшому в ході огляду місця події у ОСОБА_5 було вилучено ручну осколкову гранату іноземного виробництва GHO-1, яка є боєприпасом та відноситься до І категорії вибухонебезпечності (особливо небезпечний).

За таких обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме - носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 26.09.2024 року близько 21.10 години ОСОБА_5 прийшов до магазину «АТБ маркет-251», розташованого по АДРЕСА_3 . При цьому він мав при собі ручну осколкову гранату іноземного виробництва GHO-1.

Перебуваючи на прилеглій до магазину ТОВ «АТБ маркет-251» території, яка є громадським місцем, достовірно знаючи, що магазин працює до 23.00 години, углядівши відвідувачів, які заходили чи виходили з магазину, ОСОБА_5 , бажаючи показати свою перевагу над іншими, діючи з хуліганських мотивів, дістав ручну осколкову гранату іноземного виробництва GHO-1, яку заздалегідь заготовив для нанесення тілесних ушкоджень, грубо порушуючи громадський порядок, та почав демонструвати її перехожим біля магазину.

Таким чином, 26.09.2024 року у період часу з 21.10 до 23.04 години ОСОБА_5 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою показати свою перевагу над оточуючими, демонструючи зневажливе ставлення до громадського порядку, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та добропристойності, вчинив грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виражалась у створенні загрози життю та здоров`юоточуючих, не реагуючи на зауваження з боку присутніх, погрожуючи застосуванням ручної осколкової гранати іноземного виробництва GHO-1, висловлював намір підірвати себе та оточуючих. Хуліганські дії з боку ОСОБА_5 призвели до припинення роботи магазину «АТБ», який зачинився не за графіком роботи, а раніше - о 21.20 годині.

За таких обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Зазначені вище обставини підозри підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами, а саме: повідомленням служби 102 про надходження 26.09.2024 року о 21.11 годині повідомлень від громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що чоловік віком близько 30 років біля магазину АТБ в мікрорайоні Фрегат погрожує підірвати себе гранатою; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 , яка повідомила поліції про те, що невідомий чоловік ходить біля магазину АТБ на АДРЕСА_3 і погрожує підірвати себе гранатою; протоколом огляду місця події від 26.09.2024 року - території біля магазину АТБ по вул. Корабельній в м. Первомайську, де було виявлено ОСОБА_5 , який в правій руці, зібраній в кулак тримав предмет, схожий на бойову гранату, який у нього був вилучений разом із запалом; фототаблицею до вказаного протоколу огляду, на якій зафіксовані територія, сам ОСОБА_5 та вилучений у нього предмет; актом перевірки об`єкта, вилученого у ОСОБА_5 , на наявність вибухових матеріалів; довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, якими встановлено, що вилучений предмет є осколковою бойовою гранатою; доповіддю-повідомленням з військової частини; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 - брата підозрюваного, який розказав, що йому подзвонили працівники поліції і повідомили про наявну ситуацію. Він приїхав на місце і побачив, що його брат сидить біля магазину АТБ і тримає в руках гранату. Він був у неадекватному стані, на вмовляння припинити свої дії та вставити чеку у гранату він не реагував. До цього тривалий час брат перебував на війні, мав поранення, контузії. Деякий час назад він залишив військову частину і проживав в його будинку по АДРЕСА_2 . За декілька днів до події брат пішов від своєї співмешканки і з того часу проживав сам; протоколами допитів свідків ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , як пояснили, що близько 21 години 26.09.2024 року біля магазину АТБ на вул. Корабельній з`явився чоловік, який дістав чеку з гранати і погрожував себе підірвати. Чоловік поводився неадекватно. Було прийняте рішення закрити магазин раніше. Людей вивели на вулицю чорним ходом, викликали поліцію; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який розказав, що того вечора знаходився біля кіоску поряд з магазином АТБ на Фрегаті. Біля нього проходив чоловік певної зовнішності і попросив закурити. Він не відмовив. Тоді чоловік дістав з кишені гранату, дістав з неї запал і сказав, що хоче вмерти, має намір себе підірвати. Запитав, чи не хоче він разом з ним. Чоловік говорив, що військовий, що підірве гранату і тоді люди зрозуміють нарешті, що в країні війна. Він продовжував розмовляти з чоловіком, вмовляв його припинити, але той попросив людей викликати працівників поліції для подальшого спілкування і відмовлявся вставити чеку в гранату. Поки їхали працівники поліції, чоловік розповідач йому свої військову історію і передав сумку з речами. В тій сумці він побачив паспорт на ім`я ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який надав аналогічні пояснення і також додав, що ОСОБА_5 після того, як витягнув чеку з гранати, повів з собою його товариша ОСОБА_15 і при цьому продовжував погрожувати підірвати гранату; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , який безпосередньо бачив, як ОСОБА_5 витягнув чеку з гранати і погрожував її підірвати; довідкою ТОВ «АТБ-маркет» про передчасне припинення роботи магазину через дії ОСОБА_5 ; постановою про визнання речовими доказами вилученої у ОСОБА_5 гранати і телефону; протоколом затримання ОСОБА_5 на місці події під час вчинення злочинів.

Вважаю, що зазначені вище встановлені під час досудового розслідування обставини є достатніми для підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263 та ч.4 ст. 296 КК України, тобто підозра є обґрунтованою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Крім того, із врахуванням критеріїв обґрунтованості підозри, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання особи є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені двох тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України можливо застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.

26.09.2024 року о 23.09 годині відбулось фізичне затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 та ч.4 ст. 286 КК України.

ОСОБА_5 має посередню репутацію. Дійсно, він раніше не судимий, проходив службу в ЗСУ за мобілізацією, був пораненим, є учасником бойових дій, але в той же час півтора роки тому самовільно залишив військову частину. Він має постійне місце проживання, за яким не проживає, офіційно не одружений, офіційно не має дітей, офіційно не працює після СЗЧ. За поясненнями підозрюваного, він проживає в м. Первомайську в будинку брата, який той купив без оформлення відповідних документів. Характеристики підозрюваного суду не надано, однак обставини вчинених ним злочинів свідчать про можливість з його боку неадекватної поведінки, вчинення насильства по відношенню до себе та інших людей.

Суд не погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_5 як хуліганства, оскільки на думку суду вчинені ОСОБА_5 дії спрямовані проти громадської безпеки, а не проти громадського порядку, їх метою було порушення громадської безпеки та залякування населення, вони створювали небезпеку для життя та здоров`я людей, могли завдати значної майнової шкоди тощо. Суд не вбачає в даному випадку хуліганського мотиву, мети порушення громадського порядку з мотивів неповаги до суспільства. В даному випадку, на думку суду, наявний склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 258 КК України - терористичний акт. Крім того, поза увагою органу досудового розслідування залишилися дії ОСОБА_5 із затримання громадянина ОСОБА_17 , який був вимушений перебувати в небезпеці поряд з ОСОБА_5 до приїзду працівників поліції, коли той утримував гранату в бойовому стані.

Однак, суд враховує, що на даному етапі досудового розслідування підозра є попередньою і може бути змінена після встановлення всіх обставин справи. Крім того, вчинення терористичного акту передбачає більш суворе покарання, ніж хуліганство, тож в разі перекваліфікації дій ОСОБА_5 , це не зможе вплинути на обґрунтованість рішення щодо обраного виду запобіжного заходу.

Суд вважає, що підозрюваний дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування і від суду з метою ухилитися від кримінальної відповідальності, оскільки в разі доведеності його вини судом можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Такий ризик підтверджується і тим, що ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину, переховувався, не проживав за місцем реєстрації. Також він може впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показів, що перешкодить повному, всебічному та неупередженому дослідженню обставин у кримінальному провадженні, оскільки такі особи ще не давали свої покази безпосередньо суду. Суд звертає увагу на обставини вчинення злочинів, наявність у підозрюваного вибухонебезпечного предмету, який він мав намір використати в присутності інших людей, в громадському місці. Оскільки походження гранати невідоме, але відомо, що ОСОБА_5 є військовим, можливо припустити, що він має у прихованих місцях інші боєприпаси чи зброю.

Зазначені вище обставини свідчать про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи особу підозрюваного, який за встановлених обставин характеризується посередньо; підозрюється у вчиненні тяжких злочинів; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого) не забезпечить належної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування та під час судового розгляду в кримінальному провадженні, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, відсутність впливу на учасників кримінального провадження, а тому є доцільним обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції». ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке посягає на одну з центральних цінності будь-якого правового суспільства життя та здоров`я особи. В цьому і полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.

За таких обставин, на думку суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищенаведеним ризикам та не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обставини, що перешкоджають триманню ОСОБА_5 під вартою, відсутні.

З наведених вище підстав клопотання ОСОБА_5 та його захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту не підлягає задоволенню.

Строк тримання під вартою відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України слід обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 і він не може перевищувати строку досудового розслідування.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розміру застави, що може бути внесена протягом строку тримання під вартою, як альтернативного запобіжного заходу.

Також не підлягає задоволенню клопотання прокурора про визначення місця тримання ОСОБА_5 під вартою на гауптвахті, оскільки вирішення такого питання перебуває поза межами повноважень суду адже суд відповідно до КПК України вирішує питання виключно щодо обрання (продовження, зміну) запобіжного заходу, передбаченого КПК України. Такого запобіжного заходу як тримання під вартою на гауптвахті КПК України не передбачає. Порядок виконання рішення суду про обрання (продовження, зміну) запобіжного заходу дійсно може визначатися іншими нормативно-правовими актами та підвідомчими нормативними актами, але таке питання не віднесене до компетенції суду, а має вирішуватись в порядку виконання рішення суду компетентним органом (посадовою особою) на підставі нормативно-правових актів, зазначених прокурором у клопотанні.

Керуючись ст. ст. 12, 111, 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 листопада 2024 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 , тобто з 26.09.2024 року.

Строк дії ухвали до 25 листопада 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: