Справа № 446/2152/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2024 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

13.08.2024 р. Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000723 від 20 липня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Поршково, Перечинського району Закарпатської області, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше неодноразово судимий, востаннє Кам`янка-Бузьким районним судом 23.09.2022 до обмеження волі строком 1 рік, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 в період часу з 23.08.2022 по 19.07.2023, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння фізичного та психологічного страждання на грунті неприязних віщдносин, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство над ОСОБА_5 , з якою він перебуває у близьких відносинах, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої. Так, 23.08.2022 близько 23:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, за що був притягнути до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП рішенням районного суду від 08.09.2022 справа №446/1287/22.

Крім цього, 10.12.202 близько 01:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП рішенням Кам`янка-Бузького районного суду від 19.01.2023 справа №446/2111/22.

Крім цього, 20.05.2023 близько 14:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП рішенням Кам`янка-Бузького районного суду від 24.07.2023 справа №446/1261/23.

Крім цього, 19.07.2023 близько 23:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та фізичного насильства шляхом нанесення ударів рукою по тілу потерпілої, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді двох синців на обличчя, одного синця на шиї, одного синця лівій дельтоподібній діілянці, одного синця на лівому плечі та одного синця на правому передпліччі, що відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо співмешканки особи з якою він перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі. Показав, що дійсно в період часу з 23 серпня 2022 по 19.07.2023; систематично вчиняв домашнє насильство по відношенні до своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердив той факт, що по даних ситуаціях виносились судом постанови про притягнення його адміністративної відповідальності. Щиро розкаявся у вчиненому.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений являється її співмешканцем і вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений в період часу з 23.08.2022 по 19.07.2023, кричав на неї переважно нецензурною лайкою, а одного разу вдарив. Просила суворо не карати, але згідно закону.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор та потерпіла, в свою чергу також не оспорювали фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.

В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, а також поясненнях потерпілої та на досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо співмешканки - особи з якою обвинувачений перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи доведена повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше судимий, судимість не погашена, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, (а.с.41), негативно характеризується по місцю проживання (а.с.36), офіційно не працевлаштований, не одружений, При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 126-1 КК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. ст. 71, 72 КК України, тобто за сукупністю вироків.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 року (справа № 127/25037/17), яким наголошено, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

При цьому, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 раніше судимий вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.09.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та засуджений до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік.

Нове кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, вчинив в період з 23.08.2022 по 19.07.2023, тобто під час іспитового строку, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 165 КВК України обчислюється з моменту проголошення вироку - тобто з 23.09.2022.

Отже, має місце порушення ОСОБА_4 умов іспитового строку, відтак йому слід на підставі ст. 71 КК України визначити остаточне покарання шляхом приєднання повністю невідбутого покарання за вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.09.2022 до покарання за даним вироком.

При цьому суд враховує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Також при обранні виду покарання суд врахував думку потерпілої щодо призначеного покарання, прохання обвинуваченого. Цивільного позову не було заявлено, процесуальних витрат не має.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, з врахуванням вимог ст.72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кам`янка-Бузького районного суду від 23.09.2022 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) ріку 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.

Речові докази:

-Копії матеріалів ЄО по зверненню ОСОБА_5 залишити у матеріалах справи;

-ДВД-диск із аудіо записом по матеріалах ЄО №2043 по зверненню ОСОБА_5 залишити у матеріалах справи.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і направити для відбування призначеного покарання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з дня затримання після набрання вироком законної сили та поміщення до ДУ «Львівській слідчий ізолятор».

Виконання вироку в цій частині покласти на начальника Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Витрат по даному кримінальному провадженню немає.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.6 ст.376КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1