УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10580/24

Номер провадження 1-кс/495/2496/2024

27 листопада 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2024 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001699 від 25.11.2024 за правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст. 289 ч. 3 КК України КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.11.2024 приблизно о 22:00 годин, більш точний час слідством не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживають ОСОБА_7 та її мати ОСОБА_8 , маючи злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, схопив ОСОБА_7 та витягнув до подвір`я будинку.

Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 схопив кухонний ніж, де погрожуючи фізичною розправою, з метою подолання можливого подальшого опору та залякування, ОСОБА_8 яка прийняла погрози як реальні, для загрози свого життя та життя своєї доньки, вимагав у останньої ключі від гаражу в якому знаходився автомобіль.

Отримавши від ОСОБА_8 ключі, ОСОБА_4 застосував до ОСОБА_7 насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я та виразилося у тому, що ОСОБА_4 наносив удари руками в область обличчя ОСОБА_7 , точну кількість ударів завданих ОСОБА_7 встановити в ході досудового розслідування не надалось можливим. Також в подальшому ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, продовжив застосовувати насильство до ОСОБА_7 , яке є небезпечним для її життя та здоров`я та виразилося у тому, що ОСОБА_4 наніс декілька ударів ногами в область грудної клітини ОСОБА_7 , точну кількість ударів завданих ОСОБА_7 встановити в ході досудового розслідування не надалось можливим, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забія лобної ділянки з ліва, забія лівого лігтьового суглобу, забія правого колінного суглобу.

В подальшому ОСОБА_4 в приміщенні гаражу незаконно заволодів, транспортним засобом - автомобілем марки ЗАЗ-DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі довіреності належить ОСОБА_8 чим спричинив останній матеріальний збиток у сумі 2600 доларів США.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та транспортним засобом, яким незаконно заволодів, розпорядився на власний розсуд.

Встановивши наявність достатніх доказів, 25.11.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про те, що він підозрюється в незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 Кримінального кодексу України.

Обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 289 ч. 3 КК України підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка повідомила, про незаконні дії з боку ОСОБА_4 з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень та погроз з застосуванням кухонного ножа, та незаконного заволодіння транспортним засобом; протоколом огляду домоволодіння АДРЕСА_1 ; протоколом огляду ділянки місцевості біля с. Стара Царичанка Білгород-Дістровського району Одеської області в ході огляду якої було виявлено автомобіль ЗАЗ-DEAWOO SENS без номерних знаків; показаннями свідка ОСОБА_9 , який бачив як ОСОБА_4 застосовував насильницьки дії до ОСОБА_7 , та як їх автомобіль проїхав вздовж їх хати; оглядом предмету, а саме лазерного диску з відеозаписом який надав ОСОБА_9 знятий на якого мобільний телефон 24.11.2024, в ході якого було встановлено що прослуховуються крики жінок про допомогу; показаннями свідка ОСОБА_10 , яка повідомила що бачила як ОСОБА_4 застосовує насильство до ОСОБА_7 погрожуючи її скинути в колодязь, також бачила як автомобіль DEAWOO їх сусідів проїхав в здовж їх вулиці, за кермом якого був ОСОБА_4 ; показаннями потерпілої ОСОБА_8 яка повідомила, що ОСОБА_4 волочив її доньку ОСОБА_7 погрожуючи застосуванням ножа, вимагаючи ключі від гаражу в якому знаходився їх автомобіль, та подальшим нанесенням ОСОБА_4 тілесних ушкоджень її дочці ОСОБА_7 . В подальшому повідомила, що автомобіль ЗАЗ-DEAWOO SENS належить їй на підставі довіреності, та вона його придбала три роки тому за 2600 доларів США; затриманням підозрюваного ОСОБА_4 та іншими матеріалами досудового розслідування.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину а саме в незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 Кримінального кодексу України, за вчення якого, передбачене основне покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Слідчий зазначив, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 2, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину пов`язаного насильством, за який законом передбачено покарання від 8 до 12 років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Адже, у кримінальному провадженні наявні речі, щодо яких на теперішній час з об`єктивних обставин не вирішено питання щодо їх належного вилучення та накладення арешту, використання при проведенні судових експертиз та не встановлені всі обставини кримінального провадження; незаконно впливати на свідків, потерпілих, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 відомі анкетні дані, місця їх проживання, знайомими на протязі довго часу, проживали в одному будинку, були співмешканцями, та яких на теперішній час їх допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак, під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За твердженням слідчого, при врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваній та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують її особу, репутацію вчинення тяжкого злочину в умовах воєнного стану, у скоєнні якого підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Беручи до уваги викладене, на теперішній час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню.

Слідчий вказав, що при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, так як підозрюваний ОСОБА_4 знаючи, що він підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину пов`язаному з застосуванням насильства, за яке передбачене покарання, у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики впливати на свідків, потерпілих, знищити або змінити на свою користь речові докази та вчинення іншого кримінального правопорушення є належно обґрунтованими.

У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суд має оцінити суворість можливого покарання підозрюваного ОСОБА_4 вагомість доказів, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_11 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні обставини, викладені в клопотані слідчого визнав частково. Зазначив, що він дійсно під час розмови та сварки з потерпілою (з якою він перебував у відносинах та деякий час спільно проживав) наніс її тілесні ушкодження. Однак, зауважив, що в нього не було наміру протиправного заволодіння (крадіжки) транспортного засобу, оскільки він вільно користувався автомобілем весь час, та навіть у нього були ключі від нього, які йому надала особисто потерпіла під час їх спільного проживання. Зазначив, що він не може пояснити навіщо він сів в автомобіль після сварки з потерпілою та поїхав у невідомому напрямку, на його думку можливо такі дії пов`язані з емоційним станом після сварки з коханою людиною. Просив не позбавляти його свободи.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він не буде оспорювати факт або вважати необгрнутованою підозру, хоча в нього є сумніви у правильності кваліфікації злочину. Зазначив, що у вказаних ризиках не має повного складу, оскільки його підзахисний гідна людина, має постійне місце проживання у селі, де його всі знають та позитивно характеризують, мешкає зі своєю матір`ю та сестрами. Також, захисник звернув увагу на незовсім задовільний психічний стан свого підзахисного, вважає останнього таким, який не все вірно може сприймати та розуміти, потребує медичного обстеження по цьому питанню. Зауважив, що дійсно мети незаконного заволодіння автомобілем у його підзахисного не було, так як він вільно користувався автомобілем весь час. Просив обрати підозрюваному міру запобіжного заходу не пов`язану з позбавленням волі, а у разі обрання тримання під вартою визначити мінімальний розмір застави.

Також у судовому засіданні за клопотанням адвоката ОСОБА_5 (захисника підозрюваного ОСОБА_4 ) були допитані два свідка (матір підозрюваного ОСОБА_12 та його сестра ОСОБА_13 ), які підтвердили, що дійсно підозрюваний ОСОБА_4 зустрічався (перебував у стосунках) з потерпілою ОСОБА_7 , що вільно у повному обсязі користувався автомобілем. Також, свідки зазначили, що у підозрюваного є вади психічного стану, були спроби скоєння суїциду.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № № 0001699 від 25.11.2024 за правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст. 289 ч. 3 КК України КК України.

25.11.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про те, що він підозрюється в незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 Кримінального кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 Кримінального кодексу України.

Наявна обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом огляду ділянки місцевості біля с. Стара Царичанка Білгород-Дістровського району Одеської області; показаннями потерпілої ОСОБА_8 ; затриманням підозрюваного ОСОБА_4 та іншими матеріалами досудового розслідування.

За твердженням слідчого, існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню та при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Також слідчий вказав, що в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, проте необхідно оцінити суворість можливого покарання підозрюваного ОСОБА_4 , вагомість доказів та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Статтею 183 КПК України передбачено право суду, а не обов`язок визначити заставу як альтернативний захід забезпечення провадження.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається особливо тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також враховуючи особу підозрюваного (позитивну характеристику), його майновий і сімейний стан, а також стан його здоровя, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, передбаченних ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто з моменту затримання (25.11.2024 року) до 23.01.2025 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 80-ти (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.), що станом на 27.11.2024 року складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 29.11.2024 року об 11:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_14