ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001271 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого продавцем консультантом в магазині «Водафон», одруженого, раніше не судимого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 червня 2024 року у кримінальному провадженні №0001271 від 02 травня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 червня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому

КП №11-кп/822/297/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_10

покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 1 (один ) рік.

Встановлено, початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття під варту.

Враховано строк відбування покарання ОСОБА_6 з моменту його фактичного затримання 24 жовтня 2022 року по день внесення застави 19 квітня 2023 року.

Залишено ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді застави.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку, у невстановлений для органу досудового розслідування час, місці та обставинах ОСОБА_6 незаконно, протиправно придбав з метою подальшого збуту, після чого переніс до місця свого проживання зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини жовтого кольору всередині, яка містила у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яка згідно до таблиці № 1 списку № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, та яку зберігав при собі до 19.00 год. 27.05.2022.

У подальшому 27.05.2022 близько 19.00 год. ОСОБА_6 , переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, незаконно, протиправно, маючи на меті отримання прибутку, перебуваючи по АДРЕСА_3 , за грошові кошти в сумі 300 (триста) гривень збув ОСОБА_11 зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини жовтого кольору всередині, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-22/3584-НЗПРАП від 08.06.2022 містила у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,0721 г.

Окрім цього, у невстановлений для органу досудового розслідування час, місці та обставинах ОСОБА_6 незаконно, протиправно придбав з метою подальшого збуту, після чого переніс додому паперовий згорток обмотаний липкою стрічкою, в середині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка містила у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, та яка відповідно до таблиці № 1 списку № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, та яку зберігав при собі близько до 18.00 год. 24.10.2022.

В подальшому 24.10.2022 близько 18.00 год. ОСОБА_6 , переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, незаконно, протиправно, повторно, маючи на меті отримання прибутку, перебуваючи по АДРЕСА_3 , за грошові кошти в сумі 300 (триста) гривень збув ОСОБА_12 , паперовий згорток обмотаний липкою стрічкою, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-22/7714-НЗПРАП від 04.01.2023 містила в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,0172 г.

На вказаний вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 307 КК України скасувати та призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В іншій частині вирок просить залишити без змін.

Не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_6 , доведеності його вини, прокурор вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, підлягає скасуванню, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Апеляційні доводи обґрунтовує тим, що суд не надав належної і достатньої правової оцінки тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, конкретним обставинам справи, зокрема тому, що він за грошову винагороду двічі збув особливо небезпечну психотропну речовину, при цьому визнані пом`якшуючі покарання обставини жодним чином не зменшують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Вказує, що суд помилково визнав окремими пом`якшуючими обставинами визнання вини та щире каяття.

Крім того апелює, що судом не вирішено питання щодо застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке є обов`язковим у санкції ч. 2 ст. 307 КК України.

На вказану апеляційну скаргу захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано заперечення, в яких останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вказані заперечення мотивує тим, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, ретельно проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння та відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності.

Зазначає, що міру покарання ОСОБА_6 у виді одного року позбавлення волі, пропонував суду старший групи прокурорів під час виступу в судових дебатах.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора, який просив задовільнити подану апеляційну скаргу, скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий вирок, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій, жодним з учасників провадження не оспорюються, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо законності призначеного ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 69 КК України передбачена можливість суду призначення обвинуваченому основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

Обов`язковою умовою застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання є наявність двох або більше обставин, які пом`якшують покарання.

Згідно тексту оскаржуваного вироку встановлено, що суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 - щире каяття та визнання вини.

Разом з цим, відповідно до приписів ст. 66 КК України, щире каяття та визнання вини, за своєю суттю, є однією обставиною, що пом`якшує покарання.

Інших обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції встановлено не було.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно приписів п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ч. 1 ст. 69 КК України, які в даному випадку не підлягали застосуванню, через відсутність двох пом`якшуючих покарання ОСОБА_6 обставин.

Крім того, санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна при засудженні особи за ч. 2 ст. 307 КК України є обов`язковим.

Згідно резолютивної частини оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, признаючи покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України, не застосував до останнього додаткове покарання у виді конфіскації майна, та жодним чином не обґрунтував мотиви такого не застосування.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції також допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, в частині незастосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді конфіскації майна, за санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

У зв`язку з наведеним колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановлення нового вироку.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке слід призначити ОСОБА_6 колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно приписів ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_6 колегія суддів враховує наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та визнання вини.

Крім того обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , на підставі ч. 2 ст. 66 КК України, колегія суддів визнає наявність в нього на утриманні трьох малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Також обставинами, які позитивно характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 є те, що він раніше не судимий, одружений, працює, зі слів добровільно пройшов лікування від наркозалежності та відшкодував судові витрати по справі.

Враховуючи зазначені вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, колегія суддів вважає за можливе застосувати ч. 1 ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_6 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання скасуванню, із постановленням нового вироку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 615 ч. 15 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 червня 2024 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з конфіскацією майна, окрім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту взяття під варту, зарахувавши в строк відбування покарання період його затримання і утримання в СІЗО з 24.10.2022 року по день внесення застави 19.04.2023 року з розрахунку 1 (один) день утримання в СІЗО дорівнює 1 (одному) дню позбавлення волі.

В решті вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального Суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий [підпис] ОСОБА_10

Судді [підпис] ОСОБА_3

[підпис] ОСОБА_2