Справа №591/1334/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/441/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

25 липня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/1334/24 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.07.2024 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на інший більш м`який, оскільки пред`явлена ОСОБА_10 підозра є необґрунтованою, ризики носять загальний характер і не підтверджуються доказами. Зазначає, що його підзахисний є директором підприємства, яке займається в Україні відновленням постраждалих від обстрілів країни агресора інфраструктурних об`єктів, на даний час підприємство вже уклало ряд договорів на відновлення потрібних державі об`єктів, сплатило податки протягом 2022-2024 років, ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сім`ю, неповнолітнього сина, тяжко хворих батьків, постійне місце проживання і роботи, позитивно характеризується, що спростовує припущення щодо отримання ним дозволу на проживання чи отримання громадянства на території рф.

02.07.2024 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням погодженим з прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся слідчий в ОВС СВ УСБУ в Сумській області, в якому просив продовжити ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК, досудове розслідування в якому не завершене, а ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК існують та не зменшились.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.07.2024 вказане клопотання слідчого задоволене, підозрюваному ОСОБА_10 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.08.2024 включно без визначення застави. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що досудове розслідування триває, ризики, зазначені слідчим в клопотанні існують та з часом не зменшились, а тому підстав для застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу відсутні.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, здійснивши розгляд клопотання, слідча суддя суду першої інстанції дійшла правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотрималася вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість як застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, так і підстав для його продовження, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_10 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, одночасно врахувавши при цьому вимоги ч. 6 ст. 176 КПК, згідно якої під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 109114-2, 258258-6, 260, 261, 437-442 КК, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК, тобто тримання під вартою.

Так, ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до дванадцяти років, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Наявність обґрунтованої підозри всупереч доводів захисника підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів (п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК), а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88).

Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити нові кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також обставини його вчинення підвищують ризик того, що ОСОБА_10 , який є засновником ООО ТСА-НТ ГРУПП на території рф, систематично спілкувався з особами, які перебувають на території рф щодо обставин , що з`ясовуються в ході досудового розслідування та можуть бути причетні до нього, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Є обгрунтованим і ризик, передбачений ч. 3 ст. 177 КПК, враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 .

Слідча суддя суду першої інстанції врахувала, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтувавши наявність цих ризиків в ухвалі.

На існування ризиків вказує те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час дії воєнного стану, що свідчить на високу суспільну небезпечність підозрюваного, тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК продовжують існувати та з плином часу не зменшились. Тобто, з моменту поміщення підозрюваного під варту і до продовження тримання під вартою, дані обставини не змінилися, що унеможливлює застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, який би забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які вказують на наявність цих ризиків.

Що стосується доводів захисника про те, що підозрюваний є директором підприємства, яке займається в Україні відновленням постраждалих від обстрілів країни агресора інфраструктурних об`єктів, має ряд договорів на відновлення потрібних державі об`єктів, сплатило податки, а ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сім`ю, неповнолітнього сина, тяжко хворих батьків, постійне місце проживання, роботи, позитивну характеристику, хоч і мають місце, але повинні ураховуватися разом з іншими фактичними обставинами кримінального провадження та вимогами закону у їх сукупності.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання щодо продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали (п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 2 ст. 412 КПК).

Відповідно ч. 4 ст. 183 КПК, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109114-2, 258258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК, а тому колегія суддів на даний час не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_10 такого запобіжного заходу як застава.

Рішення слідчої судді є законним, обґрунтованим і умотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, внаслідок чого вказане рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.07.2024 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4