Провадження № 1-кп/727/440/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

за участю потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці матеріали кримінального провадження /ЄРДР №0002867/ за обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2024 року, о 13 год. 30 хв., перебуваючи, за адресою: АДРЕСА_3 , між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раптово виник словесний конфлікт, який в подальшому переріс в бійку між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , в ході якої ОСОБА_4 , побіг до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , через декілька хвилин вибіг на вулицю та тримав в правій та лівій руці ножі. В подальшому ОСОБА_4 , діючи із прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи в правій руці ніж, наніс ОСОБА_6 , два удари ножем в ділянку живота та паху з ліва, чим своїми умисними протиправними діями, спрямованими на спричинення тілесних ушкоджень заподіяв згідно висновку експерта №597 від 19.08.2024 року ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: у вигляді не проникаючого ножового поранення в ділянці грудної клітки зліва в 7 міжребер`ї по передній підм`язевій лінії з ушкодженням м`язів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки зліва по боковій поверхні з ушкодженням сечового міхура та короткої шлунково-селезінкової гілки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя. Вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як двократної травмуючої дії гостро-ріжучого предмету.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Вказав, що потерпілий ОСОБА_6 останні три тижні жив у нього на квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначив, що 17 липня 2024 року він, його мати, її співмешканець ОСОБА_7 та потерпілий поснідали, випили по декілька рюмок горілки, після чого вони всі поїхали до його мами на АДРЕСА_4 , за пральною машинкою. Сусід там приготував та накрив на вулиці двору стіл, а він купив пляшку горілки, а собі взяв джин тонік. Сиділи приблизно до 13-00 год., після чого він викликав таксі, загрузив пральну машинку і вони всі разом поїхали до нього додому. Він з таксистом занесли до квартири машинку. Потерпілий, його мати, її співмешканець залишились на вулиці та йому не допомагали, у зв`язку з чим він був розлючений. Повернувшись у двір, у нього із потерпілим ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, який в подальшому переріс в бійку. Потерпілий ногою вдарив його в живіт, а він вдарив його у відповідь. Потім, потерпілий насильно наніс йому ще декілька ударів на землі. Після чого, він піднявся та пішов до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Він був дуже злий на потерпілого. На столі на кухні лежало два ножі, він їх взяв і вийшов з ними на вулицю. Він хотів налякати потерпілого. ОСОБА_6 відійшов на пару кроків від нього. ОСОБА_7 , співмешканець мами, схопив його за ліву руку і у нього з руки випав один ніж. Потерпілий тоді схопив його за праву руку і вдарив його рукою в груди. В цей час він продовжував тримати ніж в руці. Внаслідок нанесених потерпілим ударів, він опустився на коліна, а потерпілий прижав його ногою до землі і рукою наніс йому удар по потилиці, а його руку з ножем відпустив. Тоді він почав підніматися та махати рукою з ножем. І тут він побачив як вже стирчить ніж збоку тулуба у потерпілого. Він зрозумів, що це від його удару. Як саме він наніс удар ножем, зараз вже пояснити не може. Пізніше він дізнався, що у потерпілого було наявно два ножові удари: один в область черева, а один в міжребер`я. Визнав, що саме внаслідок його дій нанесені ці тілесні ушкодження, тобто він дійсно наніс два удари ножем в ділянку черева та ребра потерпілого. Ножі були кухонні. Наскільки він пам`ятає, в правій руці він тримав ніж з червоною рукояткою, а викинув ніж з білою рукояткою. На футболці потерпілого крові було багато. Однак він відразу намагався надати першу медичну допомогу потерпілому. Він сильно перетиснув рану і тримав її, щоб несильно йшла кров, а також крикнув матері, щоб та негайно викликала швидку допомогу. Оцінює свій стан сп`яніння як середній. Все це відбулось за лічені хвилини. У вчиненому він щиро розкаюється і просить його суворо не карати та не позбавляти волі. Врахувати факт перебування на його утриманні неповнолітньої доньки, яка проживала з ним без матері.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не спорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні дав покази аналогічні показам обвинуваченого, уточнив, що 17 липня 2024 року у нього з ОСОБА_4 виник словесний конфлікт та він дійсно його схопив і вони завалились на землю, була боротьба. Потім обвинувачений пішов додому, після чого вийшов з своєї квартири з двома ножами в руках та сказав: «Зараз я тебе поріжу». В цей час співмешканець матері обвинуваченого ОСОБА_7 вибив з його рук один ніж. Він також намагався забрати у нього другий ніж. Між ними виникла бійка. Перший удар ножем в живіт він не відчув, напевно тому, що ніж пройшов через сумку-бананку. А удар біля ребра він добре пам`ятає, відчув його відразу. Він визнає, що також наносив удари обвинуваченому. Вказав, що він був в шоці, і всіх деталей вже не пам`ятає. Не заперечував того, що також як і обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння. Підтвердив той факт, що дійсно обвинувачений потім став надавати йому допомогу, тримати рукою рану щоб кров сильно не йшла. А також відразу крикнув своїй матері, щоб та викликала швидку. Чув як ОСОБА_4 сказав: «Що попав?» і одразу витягнув з його тіла ніж. Йому в подальшому зробили операцію. Вказав, що жодних претензій на даний час до ОСОБА_4 він не має, він вибачив обвинуваченого. Просить його суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 погодився на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його, як особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування за ч.1 ст.121 КК України кваліфіковані правильно, оскільки обвинувачений вчинив умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним за вказаною статтею КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ст.12 КК України належать до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він в силу ст.89 КК України вважається особою раніше не судимою (т.1 а.с.165-167); має на утриманні одну неповнолітню дитину (т.1 а.с. 168); звертався на спеціалізованою психіатричною медичною допомогою в диспансерне відділення ЧОПЛ. Останнє звернення по направленню Чернівецьким МВК. 28.04.2017 року освідчений обласною спеціалізованою амбулаторною ЛКК. Діагноз: Розумова відсталість ступеню легкої дебільності з розладом поведінки та емоцій. Перебував на обліку в диспансерному відділенні ЧОПЛ. (т.1 а.с.170); станом на 06.08.2024 року в ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» зареєстрований 25.09.1999 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання летючих розчинників. З 19.05.2007 року розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація. З 10.12.2010 року діагноз: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю зі шкодою для здоров`я (т.1 а.с. 172).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» №1416 від 20.08.224 року, ОСОБА_4 на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у формі легкої розумової відсталості, за своїм психічним станом він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 ознак хронічного психічного захворювання та ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, а виявляв ознаки психічного захворювання у формі легкої розумової відсталості, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час, ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (т.1 а.с.187-188).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Таким чином, враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має на утриманні неповнолітню дитину, враховуючи психічний стан здоров`я обвинуваченого, а також враховуючи, що потерпілий до ОСОБА_4 будь-яких претензій матеріального чи морального характеру немає та вибачив обвинуваченого, просив його суворо не карати, суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 вимог ст.69 КК України та призначення останньому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст.121 КК України, а саме у вигляді 3-х років позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи той факт, що вчинений обвинуваченим злочин належить до категорії тяжких, вчинений в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 неможливо без реального відбування покарання, підстав для застосування до нього вимог ст.ст. 75, 76 КК України немає.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню і доля речових доказів.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання за даною статтею КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити попередню - тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, а саме з 17 липня 2024 року.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- змив РБК із бетону, зрізи та змиви з китиць обох рук ОСОБА_4 , що поміщені до паперового конверту коричневого кольору, які згідно постанови слідчого від 18.09.2024 року визнані речовим доказом по кримінальному провадженню та згідно квитанції, порядковий номер 6664, передані на зберігання до камери речових доказів Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити;

- кухонний ніж із рукояткою червоного кольору, який поміщений до паперового конверту коричневого кольору, який згідно постанови слідчого від 18.09.2024 року визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та згідно квитанції, порядковий номер 6663, переданий на зберігання до камери речових доказів Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити;

- кухонний ніж із рукояткою білого кольору із нашаруваннями РБК, який поміщений до паперового конверту коричневого кольору, який згідно постанови слідчого від 18.09.2024 року визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та згідно квитанції, порядковий номер 6662, переданий на зберігання до камери речових доказів Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити;

- кросівки чорного кольору, шорти синього кольору, футболку сірого кольору, які поміщені до паперової коробки білого кольору, які згідно постанови слідчого від 18.09.2024 року визнані речовим доказом по кримінальному провадженню та згідно квитанції, порядковий номер 6665, передані на зберігання до камери речових доказів Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути ОСОБА_4 , за належністю;

- пару кросівок «Nike», шорти коричневого кольору, пару шкарпеток, футболку сірого кольору із плямами РБК, які поміщені до картонної коробки білого кольору, які згідно постанови слідчого від 18.09.2024 року визнані речовим доказом по кримінальному провадженню та згідно квитанції, порядковий номер 6666, передані на зберігання до камери речових доказів Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути ОСОБА_6 , за належністю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 кошти в сумі 9064,74 (дев`ять тисяч шістдесят чотири) гривень (сімдесят чотири) копійки на користь держави, в рахунок відшкодування витрат на проведення в ході досудового розслідування судової експертизи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1