н/п 1-кс/490/4455/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

20 листопада 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Херсонській області ОСОБА_4 погодженого прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Єнакієво, Донецької області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , який перебуває на тимчасово окупованій території,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом УСБУ в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000458 від 11.11.2024за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260 КК України.

В рамках кримінального провадження № 0000458 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260 КК України.

Клопотання мотивує тим, що громадянин України ОСОБА_6 , будучи громадянином України, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвий досвід, розуміючи факт збройного конфлікту, захоплення та подальшої окупації майже всієї частини Херсонської області зс рф, а також те, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а її територія в межах існуючого кордону - цілісною і недоторканною, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлені час та дату, але не пізніше березня-вересня 2022 року, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перейшов на бік ворога шляхом добровільного вступу на службу до незаконного збройного формування, після чого надавав безпосередню допомогу державі-агресору (російській федерації) та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України.

Досудовим розслідуванням встановлено що, не пізніше березня-вересня 2022 року ОСОБА_6 , знаходячись на окупованій території Калинівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану шляхом зайняття посади стрільця 2 мотострілкового батальйону незаконного збройного формування 109 стрілецького полку 1 армійського корпусу (до 2022 року т.зв. «народная милиция») днр» (далі 109 СП 1 армійського корпусу днр).

Добровільно зайнявши вказану посаду, ОСОБА_6 щонайменше з вересня 2022 року до моменту деокупації правобережної частини Херсонської області, а саме до 11.11.2022, діючи в умовах воєнного стану, знаходячись на території АДРЕСА_2 , активно публічно сприяв реалізації плану держави-агресора щодо придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, проводив позасудові репресії над цивільними особами, приймав участь в їх нелегальних ув`язненнях, залишаючи цих осіб протягом усього часу ув`язнення без законодавчого захисту, примушував йти на негласну співпрацю, застосовував жорстоке поводження, утримуючи ув`язнених в нелюдяних умовах, тобто надавав російській федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану на шкоду її суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше вересня-листопада 2022 року, військовослужбовці 2 мотострілкового батальйону « НОМЕР_1 корпусу днр» ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , проходили службу та брали активну участь у військових діях проти України.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відкрито носили автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовослужбовцям рф, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Протоколу І були комбатантами та зобов`язані додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Крім того, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме у завданні фізичних (ударів, побоїв і тілесних ушкоджень) страждань ОСОБА_8 , утриманні потерпілого в приміщеннях непристосованих до перебування людей, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдське поводження); а також у вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що полягало у нелегальному ув`язненні цивільної особи ОСОБА_8 , котрий перебуває під захистом, чим грубо порушив ст. ст. 27 (заборона насильства), 147 (нелегальне ув`язнення та нелюдяне поводження) Конвенції та ст. 75 Додаткового протоколу І (тілесні покарання).

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково прокурор пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, одне з яких належить до особливо тяжкого за яке передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України для обрання вказаного виду запобіжного заходу. Наразі підозрюваний тривалий час переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається окупованими рф територіями України, звідки має можливість безперешкодно потрапити до території країни-агресора російської федерації.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У загальнодержавному засобі масової інформації газеті «Урядовий кур`єр» розміщено повідомлення про підозру та виклики ОСОБА_6 , а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування», у відповідності до вимог статей 278, ч. 8 ст. 135 КПК України.

Згідно оперативної інформації, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства та перебуває на території тимчасово окупованої Донецької області, та проходить службу в нзф « НОМЕР_2 полку народної міліції мобілізаційного резерву «днр».

24.10.2024 підозрюваного ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України.

01.11.2024 постановою слідчого СВ УСБУ в Херсонській області підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

04.11.2024 постановою слідчого СВ УСБУ в Херсонській області підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду від 26.06.2024; протоколом огляду від 26.06.2024; протоколом огляду від 23.07.2024 з додатками; протоколом допиту потерпілого від 03.07.2024; протоколом додаткового допиту потерпілого від 24.09.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2024; протоколом огляду від 03.07.2024; протоколом проведення слідчого експерименту від 03.07.2024; відповіддю на запит від 13.08.2024; вимогою від 06.08.2024; протоколом допиту потерпілого від 03.07.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2024; протоколом допиту свідка від 25.07.2024; протоколом допиту свідка від 22.08.2024; протоколом допиту свідка від 06.09.2024; протоколом проведення слідчого експерименту від 24.09.2024; протоколом огляду від 28.10.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оцінюючи наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких належить до категорії особливо тяжких за яке передбачене покарання до довічного позбавлення волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності останнього, а у випадку доведення вини у вчиненні кримінальних правопорушень, підозрюваному, загрожує реальне позбавлення волі. Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань. Крім того, може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, окупаційній адміністрації державі-агресора, шляхом надання інформації про Збройні Сили України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких належить до категорії особливо тяжких, за яке передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі. В його діях наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, даних про тяжкі захворювання відсутні, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його спрямування на посягання на основи національної безпеки України, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання про застосування до підозрюваного найжорсткішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити, що відповідно до ч.4 ст.197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається, що передбачено ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись вимогами статей 176-178,182,183,186,194,196,197,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно положень ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1