Справа № 464/3658/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/448/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000468 за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22.03.2024 року стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, який не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника- адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

встановила :

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 22.03.2024 ОСОБА_9 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, та згідно зі ст.76 КК України покладено на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 10 276,54 гривень

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

Даний вирок суду першої інстанції оскаржив захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 ,, який просить скасувати вирок суду першої інстанції, яким ОСОБА_9 визнано винуватим у цій справі за ч.1 ст. 286 КК України, та, на підставі ст. 46 ККУкраїни, звільнити від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження - закрити.

Апелянт покликається, що ще під час досудового розслідування обвинувачений та потерпіла примирилися на фоні близьких стосунків за піклування підзахисним до часу її видужання потерпілої.

За таких обставин, після скерування обвинувального акту до суду і початку його розгляду, стороною захисту порушувалось питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України, яке підтримала потерпіла і з приводу чого не заперечував державний обвинувач. Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди нікому не було заподіяно.

Апелянт просить апеляційний суд звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 ККУкраїни, у зв`язку з тим, що обвинувачений вперше вчинив злочин відповідної категорії, визнав свою вину, відшкодував потерпілій матеріальну і моральну шкоду, остання не має до нього претензій матеріального чи морального характеру і вони примирилися з потерпілою (присутній акт прощення). У даній кримінальній справі суд першої інстанції, достовірно встановивши обставини, які давали підстави для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього, не дав їм належної оцінки.

Апелянт зазначає, що навіть якщо б залишити поза увагою питання звільнення від кримінальної відповідальності, все рівно призначене ОСОБА_9 покарання є надто суворим та, з незрозумілих причин, обрано без урахування всіх обставин, у тому числі пом`якшуючих (суд фактично лише обмежився їх перерахунком), з наближенням до верхньої межі санкції інкримінованого злочину без зрозумілого обґрунтування прийнятого рішення та за відсутності до того законних підстав.

Апелянт наголошує, що на думку судді суду першої інстанції ОСОБА_9 спричинено шкоду не тільки інтересам фізичної особи, а й публічним інтересам. Хоча згідно обвинувального акту підзахисному не інкриміновано будь-які інші наслідки, окрім шкоди здоров`ю ОСОБА_7 , які повністю відшкодовано підзахисним. У чому ж полягає шкода публічним інтересам у вироку не розкрито, а сам факт посягання на безпосередньо основний об`єкт злочину не породжує настання його наслідків.

На вирок суду першої інстанції подала апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_7 , яка просить скасувати вирок суду першої інстанції, звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою; закрити кримінальне провадження щодо нього. З вироком не погоджується.

Апелянт покликається, що наслідки вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України, полягають виключно у спричиненні їй тілесних ушкоджень. Вона була залучена до провадження у процесуальному статусі потерпілої особи, цивільний позов не заявляла. Будь-які інші потерпілі (фізичні чи юридичні особи) до провадження не залучались. Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, не встановлено. Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди будь-кому не заподіяно. Ще під час досудового розслідування вона та ОСОБА_9 , який повністю відшкодував спричинену ним шкоду, примирилися. Маючи змогу добровільно виразити свою волю, повідомляє про підтвердження з власного боку акту прощення винного.

Потерпіла зазначає, що суд першої інстанції за наявності підстав для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності постановив обвинувальний вирок. Призначене покарання, на її думку, є надто суворим та з незрозумілих причин обрано без урахування всіх пом`якшуючих обставин.

Водночас апелянт наполягає на тому, що призначати будь-яке покарання ОСОБА_9 не є доцільним, оскільки він після вчиненого щиро покаявся, вжив усіх можливих заходів до відшкодування спричинені їй матеріальну та моральну шкоду, активно допомагав по необхідності (усі підтверджуючі документи є в справі та досліджувались у судовому засіданні), дбав про неї з часу ДТП і до її видужання, турбується надалі.

Прокурор и у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_9 , який просить скасувати.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що у судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_9 вперше та відноситься до категорії необережного нетяжкого злочину, примирився з потерпілою ОСОБА_7 та відшкодував завдані ним збитки, про що надано у розпорядження суду відповідні докази. Однак, судом у задоволенні клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, на підставі ст.46 КК України, було відмовлено. З вироку вбачається, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність безумовних підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, лише з причин протиправного посягання обвинуваченим в момент вчинення злочину на основний його безпосередній об`єкт - безпеку дорожнього руху, як складову частину публічного порядку і публічної безпеки.

Апелянт зазначає, що на думку суду першої інстанції ОСОБА_9 спричинено шкоду не тільки інтересам фізичної особи, а й публічним інтересам, але згідно обвинувального акту ОСОБА_9 не інкриміновано будь-які інші наслідки, окрім шкоди здоров`ю ОСОБА_7 , які повністю відшкодовано ним. У чому ж полягає шкода публічним інтересам у вироку не зазначено, а сам факт посягання на безпосередній основний безпосередній об`єкт злочину не породжує настання його наслідків. Враховуючи наведене, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме, за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, відтак суд постановив у справі обвинувальний вирок, а не ухвалу про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 , 27 травня 2023 року, близько 08:00 год, керуючи автомобілем марки «Jeep» модель «Grand Cherokee» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Чукаріна у м. Львові, при виїзді на перехрестя із вулицею Гната Хоткевича, у м. Львові, всупереч ст.14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, грубо порушив вимоги чинних правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: Р.1 п.1.5; Р.2 п.2.3 б, д; Р.10 п.10.1; Р.12 п.12.1; Р.13 п.13.1 чинних ПДР України, які виразилися в тому, що ОСОБА_9 , під час керування технічно-справним транспортним засобом був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема перед зміною напрямку руху не дотримався безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та здійснювати безпечний рух в межах проїзної частини, не врахував дорожню обстановку, здійснив виїзд за межі проїзної частини та наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дорожнього знаку та металевої огорожі, внаслідок чого пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, а саме: перелом поперекового хребця на рівні L1, неускладнений компресійно-уламковий перелом тіла L1 хребця з частковим стенозом каналу хребта, больовий синдром, які згідно з висновком експерта відносяться до середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Заслухавши оповідача, міркування прокурора ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та не заперечував проти задоволення апеляційних скарг потерпілої та захисника обвинуваченого, думку потерпілої ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , які, кожен окремо, просили задовольнити всі апеляційні скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та ніким з учасників процесу не оспорюються, а тому в цій частині суд апеляційної інстанції вирок не переглядає.

При з`ясуванні обставин кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 колегіє суддів встановлено, що на час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції обвинувачений та потерпіла примирилися.

Апеляційний суд враховує думку учасників процесу, які одностайно просять звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою та приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Апеляційний суд враховує позицію, яка викладена у постанові Першої судової палати ККС ВС від 13.08.2019 по справі № 537/1772/17 відповідно до якої примирення винного з потерпілим означає досягнення між ними угоди, в якій зафіксовано, що потерпілий примирився з винним, задоволений вжитими останнім заходами з відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди і внаслідок цього не заперечує проти звільнення винного від кримінальної відповідальності (чи просить про таке звільнення).

Потерпіла ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердила факт примирення з обвинуваченим ОСОБА_9 , при цьому зазначила, що вона не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого та не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 вчинив нетяжкий злочин, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та відшкодував потерпілій завдані збитки в повному обсязі.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з потерпілою.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

У той же час, як вбачається із матеріалів провадження, під час досудового розслідування було проведено ряд експертиз на загальну суму 10 276, 54 грн.

Разом з тим, кримінальне провадження у даному випадку закривається із нереабілітуючих підстав. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Наведена позиція колегії суддів узгоджується з правовою позицією суду касаційної інстанції, викладеною в постанові ККС ВС від 01.02.2024 по справі № 930/497/23.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Ураховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, обвинувачений ОСОБА_9 - звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 417, 419, 424 КПК України, апеляційний суд

постановила :

Апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22.03.2024 року яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - скасувати.

Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_7 .

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 10 276,54 гривень.

Речові докази:

- автомобіль марки «Jeep Grand Cherokee» р.н. НОМЕР_3 , (постанова слідчого від 29.05.2023) який на праві власності належить ОСОБА_12 повернути останньому, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2023 року;

- оптичний електронний носій, на якому міститься відеозапис із камери відеоспостереження (постанова слідчого від 23.06.2023) залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: