Справа № 466/6065/24
Провадження № 1-кп/466/635/24
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

11 вересня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , на майно якого накладено арешт

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові кримінальне провадження №0000962 від 21.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч.5 ст.361, ч. 1 ст.361-1, ч.1 ст. 361-2 КК України

в с т а н о в и в:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження №0000962 від 21.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч.5 ст.361, ч. 1 ст.361-1, ч.1 ст. 361-2 КК України.

04.09.2024 року на адресу суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту з майна, яке було вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: мобільний телефон марки «Apple iPhone» ID: НОМЕР_1 сім карта відсутня; мобільний телефон марки «Apple iPhone 14 Pro» IMEI: НОМЕР_2 IMEI: НОМЕР_3 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Apple iPhone 6 S» з IMEI: НОМЕР_6 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_7 ; ноутбук марки «Apple Macbook Air» з серійним номером НОМЕР_8 із зарядним пристроєм; стартові пакети оператора Lifecell у кількості 20 штук.

В обгрунтування клопотання вказує, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 26.03.2024 року у справі №466/2695/24 на вищевказане майно накладено арешт. Однак, вищезазначене вилучене у ОСОБА_7 майно не є доказом у даному кримінальному провадженні №0000962 від 21.07.2023 року, в т.ч. і речовим, та не має жодного доказового значення, адже вилучені речі, арештоване майно не були знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, які, станом на сьогодні, перебувають на розгляді в суді. Будь-яких доказів протилежного матеріали кримінального провадження не містять і сторона обвинувачення не може надати жодних відомостей на спростування цієї тези.

Крім того, вилучені речі не зберегли на собі жодних слідів та не містить жодних інших відомостей щодо вчинення кримінальних правопорушень. Будь-яких доказів протилежного матеріали кримінального провадження не містять і сторона обвинувачення не може надати жодних відомостей на спростування цієї тези. Окрім того, вилучені речі не були об`єктами кримінально-протиправних дій та не були набутими кримінально-протиправним шляхом. Будь-яких доказів протилежного матеріали кримінального провадження не містять і сторона обвинувачення не може надати жодних відомостей на спростування цієї тези.

Зважаючи на вищевикладене можна з впевненістю констатувати, що: по-перше вилучені речі, станом на сьогодні, не відповідають ознакам речових доказів, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України а, відтак, вони не є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000962 від 21.07.2023 року і не мають жодного безпосереднього відношення до кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, накладення арешту з метою збереження речових доказів на майно, яке не відповідає ознакам речового доказу (не є речовим доказом відповідно до норм КПК України) є, на даний момент, необґрунтованим. По-друге, станом на сьогодні досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000962 від 21.07.2023 року уже є завершеним і обвинувальний акт скеровано до суду. Водночас, вилучені у ОСОБА_7 речі жодним чином не використовувались стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування та не зазначені як докази, на яких ґрунтується обвинувачення.

Відтак, оскільки: з моменту арешту майна пройшло уже понад 5 місяців, і за цей період часу воно жодним чином, не використовувалось стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування; арештоване майно вилучене понад 5 місяців тому у ОСОБА_7 , який не є обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні; арештоване майно, не відповідає ознакам речових доказів, не містять жодних даних, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню та, відповідно, не може бути використане як доказ у кримінальному провадженні; тому вважає, що станом на сьогодні, обмеження прав ОСОБА_7 на таке майно не є розумним чи співрозмірним із завданнями кримінального провадження, а отже просить скасувати арешт на вищевказані речі.

Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, адвоката ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 26.03.2024 року по справі №466/2695/24, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000962 від 21.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - ч.4 ст.190, ч. 4 ст. 190 КК України, накладено арешт на вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: мобільний телефон марки «Apple iPhone» ID: НОМЕР_1 сім карта відсутня. Мобільний телефон марки «Apple iPhone 14 Pro» IMEI: НОМЕР_2 IMEI: НОМЕР_3 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Apple iPhone 6 S» з IMEI: НОМЕР_6 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_7 ; ноутбук марки «Apple Macbook Air» з серійним номером НОМЕР_8 із зарядним пристроєм; стартові пакети оператора Lifecell у кількості 20 штук.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, з клопотання адвоката ОСОБА_6 вбачається та судом встановлено, що на даний час відсутні будь-які обставини, що могли б вказувати на необхідність продовження арешту майна, вилученого у ОСОБА_7 , який не перебуває в статусі обвинуваченого у вказаному кримінальному провадженні.

При розгляді клопотання суд враховує, що за загальним правилом, визначеним у ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права. У даній справі суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для подальшого утримання слідчим майна заявника, що тягне за собою необхідність повернення цього майна його власнику.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У рішеннях по справам «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів, або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що подальше застосування арешту майна заявника ОСОБА_7 може спричинити неправомірне втручання держави в мирне володіння майном, що буде порушенням ст.1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим, тому дане клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 315 КПК України

постановив:

клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 26.03.2024 року по справі №466/2695/24 на вилучене під час проведення обшуку майно ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Apple iPhone» ID: НОМЕР_1 сім карта відсутня; мобільний телефон марки «Apple iPhone 14 Pro» IMEI: НОМЕР_2 IMEI: НОМЕР_3 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Apple iPhone 6 S» з IMEI: НОМЕР_6 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_7 ; ноутбук марки «Apple Macbook Air» з серійним номером НОМЕР_8 із зарядним пристроєм; стартові пакети оператора Lifecell у кількості 20 штук.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1