ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2024 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2023 за № 0000079, про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Івановецьке Барського району Вінницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, місце проживання його зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

свідка ОСОБА_8 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), достовірно знаючи, що відповідно до рішення Барського районного суду Вінницької області від 19.01.2017 він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.11.2016 і до досягнення дитиною повноліття. У період часу з 05.01.2023 по 01.08.2023 аліменти не сплачував та наразі не сплачує, чим порушив право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, передбачене ст. 51 Конституції України. Не маючи обмежень та протипоказань за станом здоров`я до фізичної праці, ОСОБА_3 на роботу не влаштовувався, на обліку як безробітний та у пошуках роботи у Барській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебуває, доходи від тимчасових заробітків не декларував та не декларує, про суми заробітку і джерела доходів державного виконавця не повідомляв, тобто добровільно рішення суду не виконував і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів за вказаний вище період часу у розмірі 25495,75 грн (двадцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень сімдесят п`ять копійок), що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів. Крім того, за період з 30.11.2016 по 01.08.2023 ОСОБА_3 допустив збільшення загальної заборгованості зі сплати аліментів до загальної суми у розмірі 196758,90 (сто дев`яносто шість тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень дев`яносто копійок).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що вину свою визнає. Кошти заробляв неофіційно. У 2023 році передавав кошти на утримання сина неофіційно, оплачував відвідування зубної поліклініки. Пояснив, що йому було відомо, що є рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_9 . У ДВС його не викликали, про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів попереджували.

На запитання учасників судового провадження та суду обвинувачений пояснив, що 11.02.2022 у нього народилася дитина, 11.08.2023 він уклав шлюб з ОСОБА_10 та 06.03.2024 у них народилася друга дитина, сім`ю він утримує, також їм допомагають батьки. Обвинувачений пояснив, що особливо причин нема, що він не платив аліменти. Суму заборгованості по обвинуваченню обвинувачений визнав у повному обсязі. Пояснив, що до червня 2023 року були фінансові проблеми, у той час заробітки були 7-8 тисяч гривень на місяць. Обвинувачений вказав, що тепер вже має кращу заробітну плату та буде погашати аліменти. У січні 2024 року ДВС попереджало обвинуваченого про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. Цивільний позов на 28 тисяч гривень обвинувачений визнав.

У судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 суду пояснила, що у 2017 році вони з ОСОБА_12 подали на розлучення та вона звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_13 . Рік ОСОБА_14 не платив аліменти, посилаючись на те, що у ОСОБА_15 є залицяльник. Законний представник ОСОБА_16 пояснила, що ще до розірвання шлюбу ОСОБА_14 недостатньо утримував сім`ю, коли синові було приблизно два місяці, то вона влаштувалася працювати нянею, пояснює, що було важко, але вона була змушена працювати, щоб утримувати сім`ю.

Після розлучення ОСОБА_14 має дохід, працює, хоч і неофіційно, створив нову сім`ю, у якій народилося двоє дітей, яких він утримує, однак, аліменти на утримання сина ОСОБА_13 не сплачує. Законний представник повідомила, що підтримує спілкування з матір`ю ОСОБА_3 , з бабусею також спілкується і ОСОБА_13 , гостює у неї. Мати ОСОБА_3 купувала одяг та шкільне приладдя для ОСОБА_13 , але це було не систематично, відбувалося досить рідко. Ці покупки здійснювалися частково і за кошти ОСОБА_3 , як вони пояснювали.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вже 4 роки є класним керівником ОСОБА_9 , сина ОСОБА_18 . Батька ОСОБА_13 свідок бачила лише кілька разів, школу відвідує в основному мати ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є дружиною обвинуваченого. Разом вони проживають з 2020 року, а одружилися у серпні 2023 року. ОСОБА_3 мав тимчасові заробітки, ремонтував дахи. Якщо погода була хороша, то заробіток міг бути приблизно 500 гривень на день. На рахунок матеріальної допомоги синові Денисові, то свідок повідомила, що їй відомо, що ОСОБА_19 організовував для сина дні народження.

На запитання учасників судового розгляду свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що заробіток у ОСОБА_3 був приблизно 7000 гривень майже кожного місяця. У червні 2021 року ОСОБА_20 повернувся в Україну, улітку ОСОБА_13 був у батьків ОСОБА_19 . Восени 2021 року вони з ОСОБА_19 поїхали за кордон на роботу. У грудні 2021 року повернулися, а 11.02.2022 у свідка та ОСОБА_3 народилася дитина. Влітку 2022 року вони переїхали у м. Бар, утримувати їх сім`ю їм допомагали батьки.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що коли влітку була буря, то на його будинку було пошкоджено дах і він звернувся до Гуцала, щоб той відремонтував дах. ОСОБА_22 разом з ОСОБА_12 ремонтували йому дах, свідок розраховувався з ОСОБА_23 , дав йому 400 гривень.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що він працює державним виконавцем у провадженні якого перебуває виконавче провадження про стягнення аліментів з обвинуваченого ОСОБА_3 . Свідок пояснив, що станом на жовтень заборгованість становить приблизно 200 тисяч гривень за увесь період від часу набрання законної сили рішенням суду, з 05.01.2023 32 тисячі гривень.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що є кумою ОСОБА_18 . Свідок пояснила, що ОСОБА_11 з сином ОСОБА_26 близько року жили у свідка, тому вона добре їх знає. Свідок пояснила, що за той час, що вони жили у неї ОСОБА_27 не допомагав ОСОБА_28 матеріально утримувати сина, одного разу дав 500 гривень на босоніжки. За час, що ОСОБА_11 з сином ОСОБА_13 жили у свідка, ОСОБА_27 лише двічі відвідував сина.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що є матір`ю обвинуваченого. Щодо обставин справи пояснила, що у 2022-2023 роках син жив окремо. На рахунок утримання сина ОСОБА_13 , то свідок пояснила, що коли ОСОБА_27 працював за кордоном, то перераховував їй кошти, та вона купувала онукові одяг або канцелярське приладдя. Намагалася і сама за свої гроші допомагати онукові, вона підтримує з ним спілкування, онук ОСОБА_13 часто гостює у них на вихідних та під час канікул.

Під час судового розгляду були досліджені такі письмові докази, що надані сторонами кримінального провадження:

- протокол прийняття заяви від ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 01.08.2023, відповідно до змісту якого з січня 2023 року по теперішній час її колишній чоловік ОСОБА_3 злісно ухиляється від сплати аліментів, призначених рішенням суду на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заборгував 193116,6 грн;

- постанову про визнання потерпілим від 01.08.2023, відповідно до якої у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 01.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнано потерпілим неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- заяву про залучення до провадження як законного представника потерпілого від 01.08.2023, відповідно до якої ОСОБА_6 просить залучити її як законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000079 від 01.08.2023;

- постанову про залучення законного представника неповнолітнього потерпілого від 01.08.2023, відповідно до якої залучено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 01.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, як законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , відповідно до якого батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ;

- рішення Барського районного суду Вінницької області № 125/2291/16-ц від 19.01.2017, яким розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що був укладений 17.05.2013;

- рішення Барського районного суду Вінницької області № 125/2296/16-ц від 19.01.2017, яким стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи їх стягнення з 30.11.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 31.01.2017;

- копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , відповідно до якого 22.09.2018 Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб між ОСОБА_29 та ОСОБА_6 . Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « ОСОБА_30 »;

- довідку Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 12450 від 03.10.2022, видану ОСОБА_6 , відповідно до якої у відділі виконавчий документ за рішенням Барського районного суду Вінницької області у справі № 125/2296/16-ц від 19.01.2017 стосовно стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_31 на утримання дитини ОСОБА_9 на примусовому виконанні не перебуває;

- довідку Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 10919 від 24.07.2023, виданої ОСОБА_6 , про те, що вона дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_13 , у період з 05.01.2023 по 05.07.2023 включно, відповідно до виконавчого листа № 125/2296/16-ц від 06.02.2017, виданого Барським районним судом Вінницької області;

- розрахунок заборгованості від 24.07.2023 № 10916 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 70655776, відповідно до якого заборгованість боржника ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_9 , станом на 01.07.2023 становить 193116,6 грн, заборгованість за 2023 рік (січень-червень) 21853,5 грн;

- відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 02.08.2023, відповідно до яких за період з 1 кварталу 2017 року по 1 квартал 2023 року ОСОБА_3 виплачено заробітну плату у 2 кварталі 2019 у розмірі 13928,28 грн;

- постанову головного державного виконавця Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельниць-кий) від 05.01.2023 про відкриття виконавчого провадження № 70655776 щодо примусового виконання виконавчого листа № 125/2296/16-ц, виданого 06.02.2017 Барським районним судом Вінницької області;

- постанову головного державного виконавця Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельниць-кий) від 05.01.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70655776 відносно ОСОБА_3 ;

- повідомлення головного державного виконавця Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників № 8779 від 15.06.2023 відносно ОСОБА_3 , згідно з даними якого за період з 20.02.2018 по 31.05.2023 сукупний розмір заборгованості становить 225193,4 грн;

- постанову головного державного виконавця Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.06.2023 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_3 , згідно з даними якої за період з 20.02.2018 по 31.05.2023 сукупний розмір заборгованості за аліментами становить 225193,4 грн;

- постанову головного державного виконавця Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.06.2023 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання відносно ОСОБА_3 ;

- постанову головного державного виконавця Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.06.2023 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії відносно ОСОБА_3 ;

- постанову головного державного виконавця Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.06.2023 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відносно ОСОБА_3 ;

- постанову головного державного виконавця Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.06.2023 про арешт коштів боржника відносно ОСОБА_3 ;

- розрахунок заборгованості від 09.08.2023 № 12392 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 70655776, відповідно до якого заборгованість боржника ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_9 , станом на 01.08.2023 становить 196758,9 грн, заборгованість за 2023 рік (січень-липень) 25495,75 грн;

- довідку КП «Барське бюро технічної інвентаризації» № 114 від 03.08.2023, відповідно до даних якої станом на 31.12.2012 житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_32 на підставі свідоцтва право власності;

- довідку КП «Барське бюро технічної інвентаризації» № 115 від 03.08.2023, відповідно до даних якої станом на 31.12.2012 на прізвище ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на об`єкти нерухомості не зареєстровано;

- довідку КП «Барське бюро технічної інвентаризації» № 116 від 03.08.2023, відповідно до даних якої станом на 31.12.2012 квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за: частки ОСОБА_33 на підставі свідоцтва право власності, частки ОСОБА_34 на підставі свідоцтва право на спадщину за законом;

- повідомлення начальника Барського управління Жмеринської філії Вінницького обласного центру зайнятості № 05.6.2/02-18/148-23 від 02.08.2023, відповідно до даних якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 03.08.2023, відповідно до даних якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2013 року. У збройних силах не служив, по мобілізації не призивався;

- повідомлення заступника начальника Управління соціальної політики та охорони здоров`я Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області № 09-01-10/751 від 07.08.2023, відповідно до даних якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перебуває на обліку як особа, що надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Об`єктом даного кримінального проступку є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, вирішуючи будь-які питання щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, у вирішенні питання про захист одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також у Сімейному кодексі України (ст. 180) та гарантується Державою. У свою чергу, статтею 15 Сімейного кодексу України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Предметом даного кримінального правопорушення є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 164 КК України, може бути вчинене у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діяння можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

Обставини кримінального проступку свідчать про злісне ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від сплати аліментів, а його доводи відсутності постійної роботи та заробітної плати на належному рівні, суд вважає неспроможними у зв`язку з тим, що вказані ним обставини, хоча і мали місце, не перешкоджали йому виконувати свої обов`язки батька. Суд також бере до уваги, що життєві обставини, про які повідомляв обвинувачений, не перешкодили йому створити нову сім`ю, у якій народилося двоє дітей, яких обвинувачений утримував; суд керується тим, що не може бути надана перевага життєвих потреб одних дітей над іншими.

За змістом ст. 27 Конвенції ООН та вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть основну відповідальність за забезпечення фінансових можливостей та умов життя, необхідних для розвитку дитини, яка потребує піклування кожного дня, а тому, навіть у випадку тимчасової втрати доходу, батьки зобов`язані невідкладно вжити всіх необхідних заходів для її належного забезпечення, зокрема шляхом працевлаштування на іншу роботу чи звернення до центру зайнятості.

Таким чином, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 не вчиняв будь-яких заходів для належного матеріального забезпечення малолітнього сина ОСОБА_9 . Обставин, які б не дозволили обвинуваченому протягом тривалого часу виконувати належним чином покладені на нього законом обов`язки щодо утримання сина суд не встановив.

Дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню за вчинений кримінальний проступок.

Під час обрання міри покарання обвинуваченому, суд ураховує: що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 раніше не судимий, що підтверджується даними вимоги ІЦ; посередньо характеризується за місцем проживання, що підтверджується даними довідки-характеристики Гаївського старостинського округу Барської міської ради Вінницької області № 122 від 04.08.2023; відповідно до даних довідки Гаївського старостинського округу Барської міської ради Вінницької області № 122 від 04.08.2023, склад сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такий: мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; бабуся ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_8 : сестра ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; племінник ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується даними довідки Комунального некомерційного підприємства «Барська міська лікарня».

Як обставину, що пом`якшує покарання, в обвинувальному акті вказано щире каяття, однак суд не вбачає ознак щирого каяття обвинуваченого, з огляду на таке.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 643/13256/17 зробив висновок щодо ознак щирого каяття, як обставини, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, який полягає у тому, що виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуюче ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не формальне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Таким чином, можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 визнав свою вину, однак у судовому засіданні було встановлено, що він не намагався усунути завдану шкоду суспільним відносинам, не вживав заходів щодо погашення заборгованості, що свідчить про те, що він не виявляв бажання виправити наслідки своїх дій. Судом не було встановлено, що ОСОБА_3 надав критичну оцінку власній поведінці, засуджує таку поведінку, у подальшому не вчинятиме подібних правопорушень.

Обставин, що відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді громадських робіт.

Законний представник неповнолітнього потерпілого у кримінальному провадженні подала позов про стягнення на користь неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 у особі його законного представника ОСОБА_6 з обвинуваченого 28668,03 грн матеріальної шкоди.

27.11.2023 законний представник неповнолітнього потерпілого подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, у порядку ст. 128 КПК України, сума стягнення 35952,53 грн.

У судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого та представник потерпілого цивільний позов підтримали з підстав, що викладені у ньому, та просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні щодо вирішення цивільного позову поклався на думку суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 заявлений цивільний позов визнали.

Вирішуючи чи підлягає задоволенню цивільний позов, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, у тому числі, й обов`язковість судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

На обґрунтування позовних вимог у цивільному позові про стягнення 35952,53 грн законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 посилається на те, що обвинувачений не виконує рішення суду зі сплати аліментів, тому цивільному позивачеві завдано матеріальну шкоду, яка полягає у сумі заборгованості зі сплати аліментів. Однак, суд дійшов до висновку про те, що доводи потерпілої та її представника щодо наявності правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з обвинуваченого заборгованості за аліментами не відповідають обставинам справи та нормам закону.

Як було встановлено під час судового засідання, рішенням Барського районного суду Вінницької області № 125/2296/16-ц від 19.01.2017 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи їх стягнення з 30.11.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з даними розрахунку заборгованості від 09.08.2023 № 12392 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 70655776, заборгованість боржника ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_9 станом на 01.08.2023 становить 196758,9 грн, заборгованість за 2023 рік (січень-липень) 25495,75 грн. Відповідно до даних розрахунку від 21.11.2023 № 17600, заборгованість зі сплати аліментів з 05.01.2023 станом на 01.11.2023 становить 35952,53 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України , розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, за відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення у межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Оскільки стягнення заборгованості за аліментами, як самостійний предмет позову за наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться у порядку ст. 194-195 Сімейного кодексу України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги про стягнення з цивільного відповідача заборгованості за аліментами задоволенню не підлягають, тим більше, що таке стягнення може призвести до подвійного стягнення одного і того ж боргу, що є неприпустимим та порушить права цивільного відповідача.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги цивільного позивача про стягнення з цивільного відповідача майнової шкоди, яка полягає у стягненні заборгованості зі сплати аліментів, задоволенню не підлягають.

Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, тому дані питання судом не вирішувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. 118, 124, 127-129, 368, 370, 374, 376 КПК України та ст. 65-67 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, що вони мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя