УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника орану пробації ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Володимир подання Володимирського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області про звільнення від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

У С Т А Н О В И В:

Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10.03.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.361, ч.4 ст.185, ст.69, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.

15 квітня 2024 року начальник Володимирського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області звернувся до суду з поданням про звільнення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання по закінченню терміну випробування зазначивши, що засуджений перебуває на обліку в центрі пробації з 20.04.2023 року. За час перебування на обліку засуджений ОСОБА_5 допустив ряд порушень умов та порядку відбування іспитового строку, зокрема у жовтні 2023 без погодження з уповноваженим органом з питань пробації змінив місце проживання, після чого 02.11.2023, 07.12.2023, 04.01.2024 не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин. 08.01.2024 за вчинені порушення засудженому ОСОБА_5 було оголошено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Згідно автоматизованої бази ІТС ІП національної поліції України засуджений ОСОБА_5 двічі притягався до адміністративної відповідальності, за порушення громадського порядку, а саме 27.09.2023 за ч.ч.1 ст.ст.178, ч.2 ст.178 КУпАП.

Після оголошення попередження засуджений ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не притягувався, ніяких порушень порядку та умов відбування іспитового строку не допускав. В період з 02.02.2024 по 08.03.2024 засуджений ОСОБА_5 пройшов заходи, передбачені апробаційною програмою «Зміна про кримінального мислення».

16.02.2024 із слідчого відділення Володимирського РВП ГУНП у Волинській області надійшла інформація про внесення до ЄРДР кримінального провадження №0000138 від 03.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та можливу причетність до нього ОСОБА_5 . Однак, 11.04.2023 до пробації надійшла постанова про закриття кримінального провадження №0000138 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, ч.2 ст.11 КК України у зв`язку із малозначимістю.

Надалі, постановою Володимирської окружної прокуратури Волинської області від 02.07.2024 постанова слідчої СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 13.03.2024 про закриття кримінального провадження №0000138 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності кримінального правопорушенні, передбаченого ч.4 ст.185 КК України -скасована у зв`язку з її незаконністю. Матеріали кримінального провадження направлено начальнику СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області для організації проведення подальшого досудового розслідування.

29.07.2024 СВ Володимирського РВП повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру ОСОБА_5 повідомлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

В судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_4 , посилаючись на те що засуджений підозрюється в ряді вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі і в період іспитового строку, подання не підтримав.

Засуджений до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом двічі застосовувався до засудженого привід в судове засідання, які виконані не були у зв`язку з відсутністю ОСОБА_5 за місцем проживанням.

Прокурор можливість задоволення подання заперечив. Вказав на підозру ОСОБА_5 у вчиненні в період іспитового строку іншого кримінального правопорушення, а отже твердження про виконання засудженим умов звільнення від покарання з призначенням іспитового строку є безпідставними, а подання передчасним. Зазначив, що відмова в задоволенні подання органу пробації за умови відсутності вироку суду не суперечить презумпції невинуватості, адже при його вирішенні розглядається питання не про вчинення нового кримінального правопорушення, а про виконання засудженим своїх обов`язків при звільненні з іспитовим строком.

З`ясувавши позиції сторін та вивчивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10.03.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.361, ч.4 ст.185, ст.69, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок набрав законної сили 11.04.2023 року .

Іспитовий строк за даним вироком закінчився 10.03.2024 року.

Частиною 1 ст. 78 Кримінального кодексу України визначено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно дост.165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави зробити висновок про те, що звільнення засудженого від призначеного йому судом покарання після закінчення іспитового строку, можливе лише за умов, що він виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення.

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 78 Кримінального кодексу України унормовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

За дослівним змістом вказаної норми, в ній не йде мова про те, що факт вчинення нового кримінального правопорушення в період іспитового строку повинен бути підтверджений вироком суду, який набрав законної сили, оскільки, відповідно до загальних положень закону України про кримінальну відповідальність, поняття вчинення кримінального правопорушення, не є тотожнім поняттю визнанню винуватим та засудженню за вчинення кримінального правопорушення, а тим більше поняттю засудженого у кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що за час перебування на обліку засуджений ОСОБА_5 допустив ряд порушень умов та порядку відбування іспитового строку, зокрема у жовтні 2023 без погодження з уповноваженим органом з питань пробації змінив місце проживання, після чого 02.11.2023, 07.12.2023, 04.01.2024 не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин.

Згідно автоматизованої бази ІТС ІП національної поліції України засуджений ОСОБА_5 двічі притягався до адміністративної відповідальності, за порушення громадського порядку, а саме 27.09.2023 за ч.ч.1 ст.ст.178, ч.2 ст.178 КУпАП.

29.07.2024 СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000138 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

Отже є підстави вважати, що засуджений ОСОБА_5 не виконав покладені на нього судом обов,язки покарання, визначного йому вироком суду від 10.03.2023.

На даний час місце перебування ОСОБА_5 встановити не можливо.

Як на тому наголошено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

При цьому, суд зазначає, що вчинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування.

Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду. Сам факт підозри у вчиненні нового кримінального правопорушення пов`язується з іспитовим строком, встановленим судом, який обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а не з моменту, коли вирок за нове кримінальне правопорушення набере законної сили.

Таким чином, ухвалення судом рішення про звільнення ОСОБА_5 від покарання за попереднім вироком позбавить суд можливості, у разі ухвалення обвинувального вироку, призначити остаточне покарання з дотриманням цих вимог закону. В той же час, якщо суд дійде висновку про невинуватість особи, питання про його звільнення від призначеного покарання за попереднім вироком, в подальшому може бути вирішене судом.

Одночасно суд враховує, що відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України, якою визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Однак в даному випадку, зазначені вище висновки суду жодним чином не порушують визначену ст. 62 Конституцію України та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України презумпцію невинуватості, оскільки суд лише констатує факт наявності кримінального провадження 0000138 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України за під час відбування ним іспитового строку.

Наявність вказаних обставин хоча і не доводить винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в період призначеного йому іспитового строку, проте впливає на законність рішення суду про звільнення засудженого з випробуванням від призначеного покарання за вироком суду, який набрав законної сили, а тому рішення про звільнення засудженого від покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку, наразі є передчасним.

Безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила нові кримінальні правопорушення, прямо суперечить загальним засадам кримінального провадження таким як законність та рівність перед законом і судом.

Натомість, за наявності виправдувального вироку буде відсутньою обставина, яка на даний час перешкоджає застосуванню положень, передбачених ч.2 ст.78 КК України.

Враховуючи наведене, підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду від 10.03.2023 року за ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням іспитового строку на теперішній час відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні поданого засудженим клопотання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні подання Володимирського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області про звільнення від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку засудженого ОСОБА_5 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом семи днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1