Справа № 452/1873/24
Провадження № 1-кп/452/275/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду об`єднане кримінальне провадження (ЄРДР №: 0000168 від 6 березня 2024 року та 0000544 від 2 вересня 2024 року) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гола Пристань Херсонської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Самбірським міськрайонним судом 27 лютого 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває об`єднане кримінальне провадження (ЄРДР

№ 0000168 від 6 березня 2024 року та 0000544 від 2 вересня 2024 року) за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України.

Згідно з обвинувальними актами Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, термін дії якого неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України від 23 липня 2024 року 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

ОСОБА_4 10 лютого 2024 року в вечірню пору доби, у період дії воєнного стану перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, будучи при цьому впевненим у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з гаражного приміщення вказаного житлового будинку, викрав два автомобільні акумулятори чорного та оранжевого кольорів без маркувань, що належать потерпілій ОСОБА_6 , та в подальшому разом із викраденими акумуляторами покинув гаражне приміщення та в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 1600,00 грн.

Вищевказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні 28 листопада 2024 року захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення за вказаним епізодом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання захисника та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення за вищевказаним епізодом, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, не заперечувала.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву, в якій просила судове засідання проводити без її участі.

Заслухавши захисника обвинуваченого, обвинуваченого, думку прокурора, суд дійшов наступного висновку.

На час, до якого відносяться інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 діяння за епізодом 10 лютого 2024 року положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складає 1514 грн. (3028 грн./ 50%).

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2024 році на час, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_4 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302,80 грн. (0,2 х (50% х 3028)). Якщо вартість викраденого майна перевищувала 302,80 грн., то наставала кримінальна відповідальність.

Отже, таємне викрадення чужого майна вартістю до 302,80 грн. у 2024 році (до 09.08.2024 року), кваліфікувалися за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 302,80 грн. - за ч. 1

ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, в умовах воєнного стану) - за відповідною частиною статті 185 КК України, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України.

З 09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Так, згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024), встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024) встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення правопорушення, що становить 3028 гривень (1514 грн. х 2), а відтак суд приходить до висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованого ОСОБА_4 діяння за епізодом 10 лютого 2024 року, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки якого він обвинувачується, згідно обвинувального акту становить 1600,00 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення у 2024 році.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Ураховуючи наведене та те, що під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальними актами відносно ОСОБА_4 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених ним діянь за епізодом 10 лютого 2024 року, і обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження за вказаним епізодом на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Водночас, суд ураховує, що скасовано кримінальну протиправність діянь за даним епізодом, але не скасовано їх протиправність взагалі. Прокурор не позбавлений можливості, за наявності підстав, направити необхідні документи до органу, уповноваженого порушувати провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази, процесуальні витрати - відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст.217 цього Кодексу.

Так, за правилами ч. 3 ст. 217 КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

Враховуючи положення кримінально-процесуального закону та фактичні обставини справи, суд вважає за необхідне матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушеньза епізодами 11.02.2024 року, 14.02.2024 року, 15.02.2024 року, 05.03.2024 року, 23.08.2024 року - виділити в окреме провадження.

Судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушеньза епізодами 11.02.2024 року, 14.02.2024 року, 15.02.2024 року, 05.03.2024 року, 23.08.2024 року) за ч. 4 ст. 185 КК України - продовжити в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 372, 479-2 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката

ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 10 лютого 2024 року (потерпіла

ОСОБА_6 ) за ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Об`єднане кримінальне провадження(ЄРДР №: 0000168 від 6 березня 2024 року та 0000544 від 2 вересня 2024 року) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами 11.02.2024 року, 14.02.2024 року, 15.02.2024 року, 05.03.2024 року, 23.08.2024 року - виділити в окреме провадження.

Продовжити розгляд об`єднаного кримінального провадження(ЄРДР

№: 0000168 від 6 березня 2024 року та 0000544 від 2 вересня 2024 року) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами 11.02.2024 року, 14.02.2024 року, 15.02.2024 року, 05.03.2024 року, 23.08.2024 року.

Відкласти розгляду справи на 16 грудня 2024 року на 14 год. 00 хв.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст цієї ухвали виготовлено в нарадчій кімнаті, проголошено, надано для ознайомлення учасникам кримінального провадження 02 грудня 2024 року о 09:00 год.

Суддя