Кримінальне провадження №629/7025/24
Номер провадження 1-кп/629/361/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0001001 від 27.08.2024, яке надійшло з Харківської обласної прокуратури 14.11.2024, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм в АТ «Харківька тоба №2», особи з інвалідністю 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

встановив:

27.08.2024, приблизно о 10-17 год., ОСОБА_5 керуючи технічно справним автомобілем «МАЗ НОМЕР_1 », реєстраційний номер НОМЕР_2 , належним ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1», рухаючись по автодорозі вул.Ярослава Мудрого в м.Лозова Харківської області, в напрямку від вул.Краснофлотської до вул.Яремчука де на перехресті доріг по вул.Ярослава Мудрого та вул.Яремчука в м.Лозова Харківської області, грубо порушив вимоги п.10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), перед початком виконання маневру повороту вліво на перехресті не переконався в тому, що це буде безпечно, не надав дороги та допустив зіткнення з мопедом «VIPER ZS 50» без реєстраційного номера, під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого водію ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження, від яких він помер 27.08.2024 в лікарні. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-17/208-ЛЭт/24 від 15.10 2024, причиною смерті потерпілого ОСОБА_6 , стало гостре порушення мозкового кровообігу, зумовлене тяжкою черепно-мозковою травмою з переломом кісток черепа крововиливом під оболонки головного мозку, що спричинені внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди. Дії водія ОСОБА_5 згідно з висновком комплексної судової експертизи звуко-, відеозапису, фототехнічної та автотехнічної експертизи № КСЕ-19/121-24/28098 від 15.10.2024, перебувають у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, підтвердив, що вчинив інкримінований йому злочин при вищезазначених обставинах, у вчиненому щиро розкаявся та в судовому засіданні дав покази, що дійсно 27.08.2024 близько 10-00 год. він рухався на автомобілі підприємства на якому працює водієм до місця завантаження авто, на перехресті при повороті ліворуч він з далеку не побачив чоловіка, який їхав на мотоциклі по зустрічній смузі, оскільки завчасно він його не помітив, а коли помітив відстань до нього була 4-5 метрів, однак здійснюючи поворот ліворуч уникнути зіткнення не виявилось можливості, після зіткнення авто та мотоциклу він вискочив з машини та підбіг до потерпілого, який лежав на спині, дихав, однак був непритомний, він попросив перехожих викликати швидку і коли швидка допомога приїхала на місце потерпілий прийшов до тями, відповідав на запитання фельдшера, потерпілому зробили укол та забрали до лікарні, а він залишився на місці ДТП чекати працівників поліції і надавати пояснення, згодом йому повідомили, що потерпілий помер у лікарні, шкодує про вчинене, зазначив, що не мав жодного умислу на позбавлення життя потерпілого, добровільно намагався відшкодувати заподіяні матеріальні та моральні збитки сплативши потерпілій в сумі 600000 гривень, претензій матеріального та морального характеру потерпіла до нього не має.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд кримінального провадження за її відсутності та відсутності її представника адвоката ОСОБА_8 , зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просила його суворо не карати та не позбавляти волі, не заперечувала проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, цивільний позов не заявляла.

Враховуючи зізнавальні покази обвинуваченого ОСОБА_5 , а також те, що іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, учасники судового провадження розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі та даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ст.286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_6 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, що відповідно до ч.5 ст.12 КК України, він вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно ст.370,373 ч.3 КПК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і доказах, отриманих незаконним шляхом, і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за вчинене, сприяв виправленню обвинуваченого та запобігав вчиненню нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законодавством до тяжких злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, одружений, є особою з інвалідністю ІІ групи «загальне захворювання», страждає на діабет, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем роботи характеризується позитивно, згідно висновку, викладеного в досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч.для окремих осіб).

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно п.20,21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Розглядаючи питання застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд також враховує позицію Верховного суду викладену в постанові ККС ВС у справі №686/3244/20 (провадження №51-4031км20), згідно якої ухвалюючи вирок у частині призначеного покарання, необхідно враховувати крім ступеня суспільної небезпечності вчиненого злочину, характеристику особи та обставини, передбачені вимогами ст.66 КК України (обставини, які пом`якшують покарання), а також питання щодо необхідності та доцільності призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, потрібно визначати і справедливий розмір такого покарання, при цьому необхідно врахувати як думку потерпілого, так і всі обставини справи в їх сукупності, у тому числі й інші обставини, які мають значення для прийняття рішення в цьому провадженні, та чи є застосування додаткового покарання необхідним і чи буде воно справедливим внаслідок суворості.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують та відсутністю обставин, що обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого і його відношення до вчиненого, обставин вчинення злочину, з врахуванням принципу справедливості та невідворотності покарання за вчинений злочин, висновку органу пробації викладеного в досудовій доповіді та позиції потерпілих, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ст.286 ч.2 КК України, із застосуванням ст.75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням, без позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, оскільки ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_5 використовувався з метою виконання професійних обов`язків, позбавлення ОСОБА_5 права керування транспортним засобом унеможливить виконання ним своїх професійних обов`язків, що призведе до втрати роботи водієм та можливості утримувати себе та свою родину, оскільки робота водієм є єдиним джерелом доходу його сім`ї.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69,69-1 КК України, суд не вбачає.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Речові докази по справі відсутні.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експертів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру для проведення комплексної судової експертизи №КСЕ-19/121-24/28098 від 15.10.2024 в сумі 9550,80 грн. та Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса для проведення судових автотехнічних експертиз №7007 від 04.10.2024 в сумі 13252,40 грн., №7012 від 07.10.2024 в сумі 13252,40 грн., та судової транспорно-трасологічної експертизи №7008-7009 від 17.10.2024 в сумі 18932 грн., в загальній сумі 45436,80 грн.

Керуючись ст.100,124,370,373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.286 ч.2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання, якщо ОСОБА_5 протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нових злочинів та виконає обов`язки, покладені на нього судом.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення комплексної судової експертизи в сумі 9550,80 грн., перерахувавши їх на р/рUA0020649, код класифікації доходів бюджету 24060300, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач платежу ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судових автотехнічних та транспорно-трасологічної експертиз в загальній сумі 45436,80 грн., перерахувавши їх на р/р НОМЕР_3 , отримувач ГУК Харків обл/МТГ Лозова/24060300, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), код отримувача 37874947, код доходів 24060300, інші надходження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_9