Провадження №: 1-в/755/586/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі головуючого судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві подання Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання за діяння, караність якого законом усунена, установив :

Дніпровський районний відділ з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області звернувся до суду, у порядку п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, з вказаним клопотанням, оскільки є дійсним випадок, передбачений ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу (далі КК) України.

Так, ОСОБА_3 , згідно вироку Деснянського районного суду міста Киває від 29 березня 2021 року у справі №754/4796/21, засуджений за крадіжку майна у 2021 році на суму 452, 32 грн.

Згідно Закону № 3886-IX (09 серпня 2024 року набув чинності) внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) й передбачено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тому, на цій підставі, засудженого слід звільнити від покарання за діяння, караність якого усуненаЗаконом № 3886-IX.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 подання у клопотанні від 26 вересня 2024 року не підтримала.

У судове засідання представник Центру пробації та засуджений, будучи повідомленими про день та час розгляду клопотання (подання), згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак Суд, враховуючи положення ст. 7, 22, 26, абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у їх відсутність та дослідивши матеріали провадження зауважує про таке.

В частинах 1, 2 статті 74 КК визначено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Водночас, у силу ч. 1, 2, 3 ст. 88 КК, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України. Особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Згідно вказаного вироку суду засудженому було призначено покарання за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу (далі КК) України у виді обмеження волі на строк 1 рік із звільненням від відбування покарання, у порядку ст. 75 КК, з іспитовим строком в 1 рік.

Протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не було скасоване, у порядку ст. 537, 539 КПК.

Тобто, іспитовий строк закінчився після 29 березня 2022 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 16 від 26 грудня 2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» (далі - Постанова) вказується, що судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків, і що правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави й припинення.Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Окрім того, слід зауважити, що цього ж підходу притримуються і в наукових колах, зокрема, ОСОБА_5 вказує, що якщо на момент розгляду справи про звільнення від покарання у зв`язку з усуненням караності діяння щодо засудженого вже було виконано певне покарання, то він не може бути звільнений від такого покарання. Водночас, якщо засуджений після виконання щодо нього основного покарання продовжував відбувати додаткове покарання, то він підлягає звільненню від додаткового покарання на підставі ч. 2 ст. 74, ч. 1 ст. 5 КК (див. аркуш 187 Науково-практичного коментаря Кримінального кодексу України / ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 [та ін.]; за заг. ред. О. М. Джужі, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . 2-ге вид., ОСОБА_10 і допов. Київ: Юрінком Інтер, 2018. - 1104 с.).

В цій ситуації, на переконання суду, позаяк іспитовий строк за вироком суду закінчився до 09 серпня 2024 року на цю дату (09 серпня 2024 року) у провадженні були дійсними обставини визначені п. 1 ч. 1 ст. 89 КК (адже, згідно ч. 1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду) попри відсутність рішення про звільнення у порядку ст. 537, 539 КПК.

Тому, на переконання суду, за цих умов припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально правові наслідки засудження та призначення покарання. Засуджений, як особа, судимість якої погашена, на дату розгляду подання вважається такою, яка раніше кримінального правопорушення не вчиняла (в силу ст. 89 КК), покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашення судимості вирішення питання порушеного в поданні заявника суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Отже, Суд констатує, що звільнення від покарання, згідно ч. 2 ст. 74 КК, не є можливим щодо осіб, у яких судимість погашена відповідно до положень ст. 89 КК. Позаяк, погашення судимості означає, що особа вже виконала всі умови покарання або випробувального строку і більше не має правових наслідків свого засудження. Згідно зі ст. 88 КК, після погашення судимості, особа вважається такою, що раніше не була засуджена. Тобто вона юридично чиста перед законом. Звільнення від покарання застосовується до осіб, які ще не виконали покарання або знаходяться в процесі його відбування (за обставин цієї справи виконання завершилося у дату закінчення іспитового строку). У наслідок чого, звільнення може бути за певних умов, таких як амністія, помилування, або на підставі змін до законодавства, що усувають караність певних діянь. Це має на меті звільнити людину від виконання покарання, але не стосується тих, у кого судимість уже погашена, у силу ст. 89 КК. Адже, якщо судимість погашена, то не виникає питання звільнення від покарання, оскільки всі правові наслідки вже анульовані.

Відповідно, з цих підстав Суд не вбачає передумов для задоволення вказаного подання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 74 КК України, ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, Суд постановив :

відмовити у задоволенні подання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

С у д д я ОСОБА_11