БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/1966/24
Провадження №1-кс/497/713/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

20.08.24 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого відділення №1 слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2024 року засобами поштового зв`язку "Нова пошта" до суду надійшло клопотання слідчого відділення №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню №0000458 від 15.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (надалі - клопотання слідчого).

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 14.08.2024 року до відділення поліції №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що вона 12.08.2024 року приблизно о 21 годині, знаходячись у дворі буд. АДРЕСА_1 під час конфлікту отримала тілесні ушкодження.

Вказане повідомлення 14.07.2024 зареєстроване в ЄО відділення поліції №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області за № 2716 та відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000458 від 15.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, попередньо кваліфікованого за ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 , пояснила, що 12.08.2024 року приблизно о 21.00 годині у дворі будинку АДРЕСА_1 , де вона мешкає зі співмешканцем ОСОБА_6 , відбувся конфлікт, під час якого, останній став її штовхати та коли вона впала на землю став бити ОСОБА_5 спочатку дерев`яним стільцем по тулубу, а потім бив її дерев`яною палкою.

15.08.2024 року під час проведення огляду місця події, а саме подвір`я буд. АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено дерев`яний стілець та дерев`яну палку.

Постановою слідчого відділення №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 15.08.2024 вище зазначені уламки освітлювальних приладів визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не прибув, в додатку до клопотання наявна заява про розгляд клопотання без його участі, наполягав на задоволенні клопотання (а.с.27).

Володілець майна ОСОБА_5 також до суду не прибула, в додатку до клопотання слідчого наявна заява, якою просила провести розгляд клопотання слідчого без її участі, проти накладення арешту не заперечувала (а.с.26).

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів [...].

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Положеннями ст.171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділення №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженню №0000458 від 15.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (а.с.4).

Нагляд за додержанням законності під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів Болградської окружної прокуратури (а.с.8).

15.08.2024 року в період часу з 08:14 години по 09:08 годину за адресою: АДРЕСА_1 слідчим відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 було тимчасово вилучено: дерев`яний стілець, який оснащений биркою з пояснювальним текстом та дерев`яну палку, які оснащені биркою з пояснювальним текстом та підписами учасників, понятих та поміщено до камери зберігання відділення поліції №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, про що було складено протокол огляду місця події від 15.08.2024 (а.с.18-21).

Постановою слідчого від 15.08.2024 тимчасово вилучене майно визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні (а.с.22).

Щодо строків звернення до слідчого судді.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

Згідно протоколу огляду місця події від 15.08.2024 слідчим було вилучено майно, на яке просить накласти арешт.

15.08.2024 клопотання слідчого передано до відправки засобами поштового зв`язку "Нова пошта" № НОМЕР_1 (а.с.29).

Таким чином, слідчим дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Разом з цим, враховуючи, що наразі досудове розслідування триває не значний час, підозра жодній особі не повідомлена, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному провадження, та з метою забезпечення його збереження є підстави для застосування арешту вилученого майна шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділення №1 слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування, знищення на вилучене майно на підставі протоколу огляду місця події від 15.08.2024, в кримінальному провадженні №0000458 від 15.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, а саме на:

- дерев`яний стілець, який оснащений биркою з пояснювальним текстом;

- дерев`яну палку, яка оснащена биркою з пояснювальним текстом .

Місцем зберігання вилученого майна визначити камеру зберігання речових доказів відділення №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, за адресою: вул. Соборна, №27, м. Арциз, Болградський район, Одеська область, 68400.

Відповідальність за збереження вилученого майна виконання ухвали покласти? на ініціатора даного клопотання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1