Номер провадження: 11-кп/813/1897/24
Справа № 946/2992/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.04.2024 року у кримінальному провадженні №0000064 від 07.02.2024 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, механізатора СК «Мукомол», не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 27 ч.5 ч.1 358, ч.4 ст.358 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення.

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.04.2024 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 27 ч.5, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу:

- за ч.1 ст. 358 КК України - штраф одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч.4 ст. 358 КК України - штраф п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 27 ч.1 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Провадження у цій частині відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 284 КПК України закрито.

Призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн.).

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати 3039,12 грн.(три тисячі тридцять дев`ять грн. 12 коп.).

Також вказаним вироком вирішено долю речових доказів.

Оскарженим вироком суду першої інстанції встановлено, що в 2014 році, точну дату та час дізнанням не встановлено, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення з метою використання його іншою особою, а саме пособництва у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія та його подальшого особистого використання для посвідчення своєї особи та керування транспортними засобами, перебуваючи в АДРЕСА_1 та знаючи законний порядок отримання посвідчення водія, порушуючи Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, відшукав невстановлену особу, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, та надав вищевказаній невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані та в електронній формі фотокартку із власним зображенням, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія, виданого на його ім`я. Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа передала ОСОБА_7 підроблене посвідчення водія, яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України та виготовлене не підприємством, що здійснює випуск даної продукції, а саме посвідчення тракториста-машиніста з зазначеним на ньому серійним номером АС086492 від 02 липня 2014 року на ім`я, видане ІДТН в Одеській області що дає право особі керувати транспортними засобами категорії - А1, А2,С, D1, G1, за що останній сплатив грошові кошти.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок пособництво у підробленні посвідчення з метою використання його іншою особою.

Окрім того, 06 лютого 2024 року о 12 годині ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом колісним трактором марки «Беларус-82.1» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався по автодорозі С160705 сполученням Каланчак-Кам`янка, де був зупинений працівниками поліції для перевірки документів.

У цей момент у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на використання завідомо підробленого посвідчення, а саме завідомо підробленого посвідчення водія, та діючи умисно, для підтвердження своєї особи та права керування транспортним засобом, достовірно знаючи про те, що посвідчення тракториста-машиніста з зазначеним на ньому серійним номером АС086492 від 02 липня 2014 року на ім`я ОСОБА_7 , видане ІДТН в Одеській області на його ім`я є підроблене, використав завідомо підроблений документ, пред`явивши його працівнику поліції.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок використання завідомо підробленого документа.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок скасувати в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог КПК, вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Відповідно до вимог ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України на підставі п.2ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

В іншій частині оскаржуваний вирок просила залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що суд першої інстанції повинен був ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_7 за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України від призначеного покарання за правилами ч.5 ст.74 КК України, однак цього не зробив, та звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, а не від призначеного покарання та закрив кримінальне провадження в цій частині за відсутності підстав, передбачених ст.ст. 284-285 КПК України.

Таким чином, під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до ч.5 ст.74 КК України повинен був призначити йому покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України та звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_6 клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності підтримав.

Захисник ОСОБА_9 , будучи належним чином сповіщеною про дату та час апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилась, із клопотаннями та заявами на адресу апеляційного суду не зверталась. Обвинувачений ОСОБА_7 просив розглядати справу без її участі.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Мотиви апеляційного суду

Статтею 2 КПК передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Строк давності це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Як установлено з матеріалів кримінального провадження інкримінований ОСОБА_7 кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.358 КК України, був вчинений у 2014 році.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України.

За приписами ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України відноситься до категорії кримінального проступку.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Дані про те, що ОСОБА_7 ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий нетяжкий, тяжкий чи особливо тяжкий злочин, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

За таких обставин строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не зупинялись та не переривались.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального проступку минуло понад два роки, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п.2) ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому апеляційним судом були роз`ясненні обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України і обвинувачений погодився з такими підставами для закриття кримінального провадження і не наполягав на розгляді кримінального провадження в загальному порядку

Положеннями п.1) ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_8 , вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, - скасувати, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п.2) ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього в цій частині закрити на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Керуючись статтями 284, 288, 404, 405, 407, 409, 417, 419, 532 КПК України, ст.49 КК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, задовольнити.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.04.2024 року, яким

ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, - скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358КК України на підставі п.2) ч.1. ст.49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження №0000064 від 07.02.2024 року в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України, - у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4