УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/858/24

Провадження № 1-в/568/70/24

16 жовтня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

Суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

представник пробації ОСОБА_4

засуджений ОСОБА_5

розглянувши подання Дубенського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про вирішення питання про звільнення від покарання відповідно до Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Радивилівського районного суду Рівненської області надійшло клопотання Дубенського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про вирішення питання про звільнення від покарання ОСОБА_5 засудженого за ч. 4 ст. 185 КК України.

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 засуджений вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік, за ч. 3 ст. 327 КК України у виді обмеження волі на строк один рік. На підставі ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в три роки з покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасовано кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачені ст. 185 КК України, якщо на момент вчинення таких діянь вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3028 грн. на 2024 рік.

А тому, орган пробації, посилаючись на положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просив вирішити питання про приведення вироку стосовно ОСОБА_5 у відповідність до закону.

В судовому засіданні представник органу пробації просив привести вирок у відповідність, застосувати відносно засудженого положення ч. 2 ст. 74 КК України та звільнити його від призначеного вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор та ОСОБА_5 підтримали подання та просили звільнити засудженого від призначеного вироком суду покарання.

Дослідивши подання органу пробації та матеріали додані до нього, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 2 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше, як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12).

09.08.2024 р. набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, зокрема вказано «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

З урахування вказаних змін, встановленого у 2024 році прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також положень підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV, пункту 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, кримінальна відповідальність за викрадення майна настає лише у тому разі, коли вартість майна перевищує 3028 гривень.

Вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання: за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік, ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік, за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк тривалістю три роки та покладено обов`язки визначені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вказаним вироком ОСОБА_5 засуджений за ч.4 ст.185 КК України, а саме: за вчинення 23.04.2024 р. в умовах воєнного стану таємного викрадення грошових коштів на загальну суму 1649,18 грн.

Тобто, на момент вчинення кримінального правопорушення, сума завданої потерпілому матеріальної шкоди за кожне вчинення кримінального правопорушення є меншою ніж два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених у 2024 році.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

А відтак, вчинення ОСОБА_5 таємного викрадення чужого майна за, що його засуджено вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024 року, на цей час не може вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна (сума грошових коштів), за викрадення яких він засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Оскільки, кримінальна караність діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 усунута законом, суд дійшов висновку, що на підставі ч.2 ст.74 КК України його необхідно звільнити від призначеного вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024 року покарання за ч.4 ст.185 КК України.

Відтак, ОСОБА_5 слід вважати таким, що засуджений вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024 року за ч.1, 3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням визначених ст.76 КК України обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ № 3886-IX від 18.07.2024, ст.74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Подання Дубенського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про вирішення питання про звільнення від покарання відповідно до Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого ОСОБА_5 - задовільнити.

Привести вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024 року у відповідність до вимог закону.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024 року за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Важати ОСОБА_5 , засудженим вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 24.07.2024 року за ч.1, 3 ст.357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк одни рік; звільненим на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки та покладеними на підставі ст. 76 КК України обов`язками: періодично з`являтисядля реєстраціїдо уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган зпитань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1