Справа № 337/3648/24
Номер провадження 1-кп/337/432/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши в порядку спеціального судового провадження (in absentia), у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжя кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2024 року № № 0000888 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, уродженки с. Тимошівка Михайлівського району Запорізької області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст.480 КПК України, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 Російською Федерацією.

За загальновідомим фактом, в порушення норм міжнародного права, приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року підрозділи збройних сил та інших збройних формувань РФ на виконання наказів вищого військового та політичного керівництва РФ щодо розв`язання агресивної війни та воєнного конфлікту проти України, із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, вторглись на територію суверенної України через державні кордони в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частин території суверенної України, у тому числі АДРЕСА_2 .

З метою відсічі військовій агресії РФ 24.02.2022 Указами Президента України у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України, затверджених Верховною радою України, зокрема Указом Президента України від 06 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб затвердженого Законом України від 08.05.2024.

Починаючи з 28.02.2022 Михайлівська селищна територіальна громада Василівського району Запорізької області тимчасово окупована представниками збройних формувань держави-агресора Російської Федерації (наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», що у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022) є незаконним і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

Після остаточної військової окупації частини АДРЕСА_2 , представниками збройних формувань Російської Федерації узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Запорізької області, представники збройних формувань РФ, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення, у квітні 2022 року створили на тимчасово окупованій території Запорізької області, не передбачений чинним законодавством України, незаконний правоохоронний орган - Головне управління МВД в Запорізькій області (мовою оригіналу Главное управление МВД в Запорожской области) та його структурні підрозділи, зокрема « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а у подальшому - відділ поліції № 3 (дислокація смт. Михайлівка) Управління внутрішніх справ по м. Василівка та Василівському району Головного управління МВС по Запорізькій області (мовою оригіналу - «Отдел полиции № 3 (дислокация пгт. Михайловка) УВД по г. Васильевка и Васильевскому району», що розташовується за адресою: Запорізька область, Василівський район, смт Михайлівка, вул. Святопокровська, буд. 8), на захопленій матеріально-технічній базі колишнього відділення банку ПАТ «Ощадбанк», наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

Зокрема, приблизно з серпня 2022 року, перебуваючи на території окупованого ЗС держави-агресора РФ смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області, громадянка України ОСОБА_5 , діючи умисно, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями Російської Федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч вимог діючого законодавства України, прийняла пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням осіб із числа представників окупаційної влади смт. Михайлівка та добровільно зайняла посаду мовою оригіналу - «Дознаватель отделения дознания» у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області, який має назву «Отдел полиции № 3 (дислокация пгт. Михайловка) УВД по г. Васильевка и Васильевскому району» та розташовується за адресою: АДРЕСА_2 .

Обіймаючи зазначену посаду ОСОБА_5 здійснювала протиправну діяльність в інтересах держави-агресора та з метою підтримання окупаційної влади на території смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області, окрім іншого, здійснювала разом із іншим особовим складом незаконного правоохоронного органу патрулювання території смт. Михайлівка з метою виявлення кримінальних та адміністративних правопорушень, виїжджала на виклики, які надходили на адресу незаконного правоохоронного органу, в якості дізнавача, а також забезпечувала охорону ввіреної їй дільниці під час проведення незаконного референдуму щодо виходу Запорізької області із складу України та входження Запорізької області до складу російської федерації на правах суб`єкта Російської Федерації, за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 25 вересня 2024 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, визначено здійснювати у спеціальному судовому провадженні відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, у відсутності обвинуваченої. Отже, судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_5 (in absentia), яка показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченої (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, сприяє забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , що був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Донецькій та Запорізькій областях.

Повістки про виклик обвинуваченої в судові засідання здійснювався у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

При цьому, на своє глибоке переконання, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, та так само свідчить про наявність у неї наміру ухилитись від кримінальної відповідальності. В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), та як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченою та з`ясувати в неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченої під час судового розгляду та висловила свою позицію з приводу недоведеності вини останньої у даному кримінальному провадженню, посилаючись на те, що добровільність дій його підзахисної, яка перебувала на окупованій території є сумнівною, провина її в інкримінованому злочині належними та допустимими доказами не підтверджена, в матеріалах провадження відсутні оригінали письмових доказів працевлаштування обвинуваченої в новоствореному на окупованій території правоохоронному органі, докази з електронних носіїв вважає неналежними та недопустимими, оскільки відсутня інформація щодо верифікації абонентів (користувачів аккаунтів Телеграм, зазначив про відсутність інформації щодо участі обвинуваченого у незаконних військових формуваннях та в каральних акціях щодо мирного населення на окупованих територіях та учасників супротиву окупаційній владі, вважав недоведеним факт добровільності зайняття обвинуваченою посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, факт військової агресії, знаходження підзахисного на окупованій території, вкрай тяжка економічна ситуація дають підстави вважати, що обвинувачена могла перебувати під психологічним тиском, що впливає на її волевиявлення, а тому вона підлягає виправданню.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

При цьому, винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, вчиненого за обставин, викладених в обвинувальному акті, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, наданих стороною обвинувачення.

Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що обвинувачена ОСОБА_7 є далеким родичом його дружини, ОСОБА_5 мешкала з родиною у м.Запоріжжі. Він до окупації мешкав в с.Тимощівка, виїхав 29 вересня 2022 року. У с.Тимощівка мешкали бабуся та дідусь обвинуваченої. Коли почалася окупація, матір обвинуваченої писала повідомлення його дружині, в якому цікавилась, яке життя в окупації. Пізніш вона заявила, що скоро все буде гаразд - Запоріжжя захоплять та вони зустрінуться. Його це обурило і спілкування припинилося. Потім у квітні 2022 року він дізнався, що родина ОСОБА_8 на власному авто « Мазда » приїхала з речами проживати в окуповану територію до бабусі. Незабаром розпочався набір до окупаційної поліції, вони усією родиною туди працевлаштувалися, зокрема - ОСОБА_10 дізнавачем, вона щойно закінчила школу, це було її перше місце роботи. ЇЇ батько та мати також стали окупаційними поліціантами. Він тоді мешкав в АДРЕСА_4 їздив на роботу, дорогою кожного ранку зустрічав родину ОСОБА_8 , які навпаки їхали з с.Тимошівка у Михайлівку . Одягнуті вони були у формений одяг, ОСОБА_10 мала резинову палицю, на одязі були російські шеврони та триколор. На машині, на реєстраційному номері був заклеєний прапор України, була причеплена георгіївська стрічка. Також він бачив їх у форменому одязі біля відділення поліції на вул. Святопокровській. Також знає, що ОСОБА_8 в складі СОГ виїжджала в с. Тимощівка на виклик, про участь в інших діях йому невідомо.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона до окупації мешкала в с.Тимощівка, працювала заступником директора з господарської частини у Тимощівській школі, з окупації виїхала 25 травня 2023 року. Родину ОСОБА_8 знає, оскільки їхня бабуся мешкала поруч з нею. ОСОБА_8 та її мати мешкали у м.Запоріжжі, як вона пам`ятає, але може помилятися, в с.Тимощівка вони прихали на свята, ще до війни, а коли почалася окупація, то залишилися мешкати на окупованій території. Особисто вона з ОСОБА_8 не спілкувалася, знає візуально. У жовтні 2022 році вона відмовилася передавати майно новому директору школи, призначеному окупаційною владою, на неї написали скаргу, що вона підтримує Україну. Потім працівники новоутвореної поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_15 її затримали з дому, привезли до відділу поліції, що утворений окупаційною владою, що був розташований в будівлі "Ощадбанку». Допит тривав довго, коли її виводили у коридор, вона бачила, як із службового кабінету у форменому одязі з російськими шевронами виходила ОСОБА_16 , вона з нею не віталася , хоча особа її була добре відома. ОСОБА_10 посміхалася, пила чай, поводилася розкуто, спілкувалася з іншими працівниками поліції. ЇЇ допит проводила матір обвинуваченої ОСОБА_18 , яка була слідчим. Потім її відпустили. Як їй відомо, ОСОБА_10 спочатку працювала по справах дітей, точну посаду не знає. Після цього десь через місяць ОСОБА_10 телефонувала їй, представлялася посадовою особою поліції (як саме вона наразі не пам`ятає). ОСОБА_8 цікавилася, чому її донька не ходить в окупаційну школу. ЇЇ донька на той час закінчувала 11 клас у Михайлівській школі (українській), навчалася дистанційно. ОСОБА_8 повідомила, що до неї будуть застосовані санкції у вигляді штрафу, бо діти повинні навчатися в російських школах. Це була одна єдина розмова з обвинуваченою, більше вона їй не телефонувала. Вважає, що ОСОБА_8 пішла працювати до поліції свідомо за власним волевиявленням, на той час примус ні до кого не застосовували, мала можливість виїхати, однак залишилася працювати у ворога, при цьому поводилася впевнено, розкуто, посміхалася, пригніченою не виглядала.

Покази допитаних свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_19 є логічними, послідовними, такими, що доповнюють одне одного, та не викликають жодних сумнівів у суду. З аналізу показів допитаних свідків вбачається, що ОСОБА_5 свідомо здійснила свій вибір щодо перебування на окупованій території, мала можливість виїхати на територію, підконтрольну України, де мала постійне місце мешкання до воєнного стану у м. Запоріжжі, натомість за власним волевиявленням вона та члени її родини, зокрема матір та батько, пішли на співпрацю з окупаційною владою, працевлаштувавшись до окупаційного правоохоронного органу - відділу поліції, в якому виконували посадові обов`язки, підтримуючи окупаційну владу, при цьому поводилися впевнено та розкуто.

Крім того, пояснення допитаних свідків в цілому відповідають, письмовим доказам, що були надані стороною обвинувачення та досліджені у судовому засіданні.

Протоколом огляду від 12 січня 2023 року було оглянуто інформацію, яка міститься у вільному доступі всесвітньої мережі Інтернет, а саме відносно незаконного правоохоронного органу, створеному на тимчасово окупованій території - т.зв. «народній міліції», який має назву « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». В додатку «Telegram Desktop», в пошуковому рядку за запитом « ІНФОРМАЦІЯ_17 », наявне посилання на канал « ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ». 04.05.2022 о 13 год. 27 хв. на зазначеному каналі викладено повідомлення із текстом « Уважаемые жители пгт. Михайловка, информируем вас о начале работы в нашем поселке отдела полиции. По всем вопросам, касающимся обеспечения правопорядка обращаться по адресу АДРЕСА_5 (здание бывшего военкомата), а также по телефону диспетчерской службы: НОМЕР_1 ». Під час подальшого огляду зазначеного телеграм-каналу встановлено, що 14.08.2022 о 11 год. 58 хв. опубліковано повідомлення, де зазначені номери чергової частини, ППС та ДПС народної міліції в АДРЕСА_2 із текстом « !Уважаемые жители пгт Михайловка и ближайших сёл! Обратите внимание на информацию! -Номера телефонов служб пгт Михайловка: де серед іншого, зазначено « полиция, дежурная часть НОМЕР_13, дорожно-патрульная служба НОМЕР_2 , патрульно-постовая служба НОМЕР_3 » (мовою оригіналу).

Зміст отриманої інформації зафіксований на скріншотах екрану. Відеозапис слідчої дії було відтворено у судовому засіданні.

За змістом Протоколу від 4 серпня 2023 року оглянуто інформацію, розміщену в Всесвітній мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 », під час огляду встановлено наявність відомостей щодо (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_8 », а також відомостей (мовою оригіналу) щодо «ОТДЕЛА МИНИСТЕРСТВА ВНУТРЕННИХ ДЕЛ РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », « ІНФОРМАЦІЯ_10 ». Під час слідчої дії отримано роздруківку « Выписки из Единого государственного реетра юридических лиц» (мовою оригіналу), копії яких приєднані до Протоколу слідчої дії та були оглянуті у судовому засіданні.

Отже, під час слідчої дії встановлено створення та реєстрацію в « ІНФОРМАЦІЯ_11 » (мовою оригіналу), ОТДЕЛА МИНИСТЕРСТВА ВНУТРЕННИХ ДЕЛ РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », « ІНФОРМАЦІЯ_10 » (мовою оригіналу) у незаконний спосіб на окупаційній території на кшталт правоохоронних органів.

Отже, зазначеним встановлено створення та реєстрацію на окупованій території вертикалі правоохоронних органів, що підпорядковані Міністерству внутрішніх справ РФ, які станом на травень 2022 року розпочали свою незаконну діяльність.

Крім того, відповідно до Протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронних інформаційних систем, від 14 вересня 2023 року. дозвіл на використання якого наданий на підставі ухвали слідчого судді від 19.12.2023 року, під час слідчої дії оглянутий загальний обліковий запис електронної поштової скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_12 », якою користується громадянка України ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_13 встановлено , що в переліку вхідних повідомлень наявне серед інших під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_18», що відправлене 21.09.2022 року, яке містить додаток із назвою « реестр _зарплатные_ карты_ Михайловка (1)»(мовою оригіналу) з інформацією відносно переліку співробітників незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території Запорізької області, який має назву « ІНФОРМАЦІЯ_5 », їх дати народження, паспортні данні та номери мобільних телефонів - в якому під № НОМЕР_5 зазначено: « ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_19 года рождения, паспортные данные НОМЕР_6 , номер телефона НОМЕР_7 » (мовою оригіналу).

Файли, що були скопійовані на DVD-R диск під час слідчої дії, були оглянуті у судовому засіданні.

Відповідно до Протоколу огляду від 1 червня 2024 року під час слідчої дії було оглянуто інформацію, яка міститься у файловому масиві «DataExport_2023-05-17», збереженому на оптичному флеш носії (microSD) реєстр. №55/623т від 13.09.2022, що є додатком до протоколу за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних систем №55/2-3473т від 17.05.2023 (які були розсекречені у встановленому законом порядку актом №55/14/228дск від 02.08.2023), у кримінальному провадженні №0000102 від 29.03.2022, проведеному відносно громадянина України ОСОБА_23 (дозвіл на використання наданий ухвалою слідчого судді). Проведеним оглядом та аналізом наявної у вказаних файлових масивах інформації встановлено, що у файловому масиві «DataExport_2023-05-17», за адресою: DataExport_2023-05-17/_03, знаходиться електронний файл із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_15 », який містить фотографії службового документу збройних формувань російської федерації «Ведомость ознакомления сотрудниками отдела полиции № 3 (дислокации пгт. Михайловка) УВД по АДРЕСА_1 с приказом от 26 июня 2020 г. N 460 «Об утверждении Кодекса этики и служебного поведения сотрудников органов внутренних дел Российской Федерации», з інформацією, щодо ознайомлення співробітників незаконного правоохоронного органу, кодексу етики і службової поведінки. Зокрема, на 1 аркуші зазначеної «ведомости у восьмій графі зазначена ОСОБА_5 як « дознаватель отделения дознания» (мовою оригіналу), навпроти якого зазначений її підпис. Виявлена інформація відображена на світлинах, що є додатком до Протоколу слідчої дії. Відеозапис слідчої дії був відтворений та досліджений у судовому засіданні.

Таким чином, з вказаної інформації вбачається, що ОСОБА_5 є співробітником незаконного правоохоронного органу «ГУ МВД по Запорожской области», зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі - «Отдел полиции №3 (дислокация пгт. Михайловка) УВД по г. Васильевка и Васильевскому району», в якому безпосередньо здійснювала свої обов`язки як «дознаватель отделения дознания» (мовою оригіналу).

Відповідно до Протоколу огляду від 1 червня 2024 року була оглянута інформація, яка міститься у файлових масивах «(09_28)» і «(14_48) Референдум», збережених на оптичному носії інформації DVD-R диску реєстр. №59/14/545т від 13.11.2022, що є додатком до протоколу зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/14/1031т від 13.11.2022, містить файлові масиви «(09_28)» і «(14_48) Референдум» з електронною інформацією профілю під логіном « ІНФОРМАЦІЯ_18 » месенджеру «Telegram», зареєстрованому на абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_8 ( ОСОБА_24 ) за адресою: (14_48) Референдум/_02/, де наявний електронний файл «АДРЕСА И ПРЕДСЕДАТЕЛИ УИК (1).docx», що містить службовий документ збройних формувань Російської Федерації «Расстановка личного состава ВУМВД России в Запорожской области, ГУВД по Запорожской области и заинтересованных силовых структур (УФС ВНГ России, МЧС России и Военной полиции ВС России) задействованного на охрану общественного порядка в период проведения Референдума на территории Запорожской области» (мовою оригіналу) з інформацією щодо адреси незаконно створених на тимчасово окупованій території Запорізької області виборчих дільниць для проведення протягом 23-27 вересня 2022 року незаконного референдуму щодо нібито входження Запорізької області до складу держави-агресора російської федерації, їх голів, а також співробітників незаконного правоохоронного органу - т.зв. «ГУВД по Запорожской области», створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області. Зокрема, під порядковими номером 106 зазначено виборчу дільницю 126, яка розташована на території АДРЕСА_3 , та відомості про їх голів, відповідальних за проведення незаконного референдуму, а також співробітників незаконного правоохоронного органу - т.зв. «ГУВД по Запорожской области», які здійснювали охорону громадського порядку під час проведення референдуму, в тому числі ОСОБА_5 , а саме 6 « АДРЕСА_3 ОСОБА_25 НОМЕР_9 УВД ПДН ОСОБА_26 НОМЕР_10 ОСОБА_27 НОМЕР_11 ОСОБА_22 НОМЕР_7 НОМЕР_12 (мовою оригіналу) Подальшим оглядом встановлено, що вказаний електронний файл міститься у груповому чаті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_16 », в якому приймають участь інші співробітники незаконного правоохоронного органу, який було викладено напередодні початку проведення референдуму 22.09.2022 о 13год.22хв. користувачем з логіном «ІНФОРМАЦІЯ_20».Роздруківка з документу « Расстановка личного состава УМВД России в Запорожской области… » (мовою оригіналу) доданий до протоколу слідчої дії.

Файли, що були скопійовані на DVD-R диск під час слідчої дії, були оглянуті у судовому засіданні.

Таким чином, проведеним оглядом вказаної інформації встановлено, що у вересні 2022 року на зазначеній незаконних виборчій дільниці, утвореній та розташованій на території м. Василівка, Запорізької області співробітники незаконного правоохоронного органу «ГУ МВД по Запорожской области», в тому числі і обвинувачена ОСОБА_5 , яка зайняла посаду у територіальному підрозділі «Отдел полиции №3 (дислокация пгт. Михайловка) УВД по АДРЕСА_1 » вказаного незаконного правоохоронного органу безпосередньо здійснював охорону та сприяв проведенню незаконного референдуму.

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 9 лютого 2024 року свідок ОСОБА_28 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за загальними рисами обличчя впізнав ОСОБА_5 ,яка прийшла на роботу після нього, займала посаду в дізнанні.

Відеозапис слідчої дії відтворений у судовому засіданні.

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 вересня 2024 року свідок ОСОБА_13 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за загальними рисами обличчя впізнала ОСОБА_5 , як особу, що працює в народній міліції, яку вона бачила в формі поліції, з шевронами з прапором Росії в самому приміщенні під час її затримання, в коридорі.

Відеозапис слідчої дії відтворений у судовому засіданні

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 липня 2024 року свідок ОСОБА_6 з чотирьох наданих фотознімків схожих осіб жіночої статті, на світлині під № 4 за загальними рисами обличчя впізнала ОСОБА_5 , як особу, що працює в народній міліції в смт Михайлівка, яку він бачив у службовому автомобілі народної міліції в АДРЕСА_2 та по формі т.зв. «народній міліції».

Відеозапис слідчої дії відтворений у судовому засіданні

Отже, з протоколів впізнання вбачається, що свідкам ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_28 була добре відома особа обвинуваченої ОСОБА_5 , при цьому останню вони бачили у форменому одязі, притаманному РФ, у приміщенні т.зв. «народній міліції» при виконанні службових обов`язків.

Особовою карткою ОСОБА_5 з Державної міграційної служби України, про документацією особи паспортом громадянина України НОМЕР_6 06.08.2020 року Михайлівським РВ УМВС України в Запорізькій області, та паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_14 02.02.2017, Шевченківським відділом у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області.

З зазначеного вбачається, що гр. ОСОБА_5 є громадянкою України, а отже є суб`єктом злочину, що передбачений ст.111-1 КК України.

Інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України надано не було. Від допиту свідка ОСОБА_28 сторона обвинувачення відмовилася. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За результатами судового розгляду, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до наступного.

Наразі такий факт, як окупація певної території України та створення на них окупаційних адміністрацій є загальновідомим.

Водночас законодавчим органом влади, вживаються всі заходи щодо визнання, утому числі і на міжнародному рівні РФ - державою-агресором. Так, зокрема Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Агресія проти України" A/RES/ES-11/1 від 2 березня 2022 року, визнано, що Росія вчинила агресію України, порушивши базові норми ООН, і якою від Російської Федерації вимагається припинити збройну агресію проти України, включаючи також деокупацію Криму та Донбасу, негайно, повністю та безумовно вивести всі свої збройні сили з території України в межах її міжнародно визнаних кордонів.

Також у проміжному рішенні Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй від 16 березня 2022 року, відповідно до якого на найвищому юридичному рівні констатовано факт вторгнення Росії на територію України, відзначаючи, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України. Крім того, відповідними наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» м. Токмак є окупованою територією.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_28 кожен окремо, повідомили відомі їм обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, а саме розповіли про свідоме та добровільне прийняття пропозиції окупаційної влади в смт. Михайлівка, призначення за власним волевиявленням на посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на території тимчасово окупованого смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області, який має назву «Отдел полиции № 3 (дислокация пгт. Михайловка) УВД по г. Васильевка и Васильевскому району», та розташовується за адресою: Запорізька область, Василівський район, вул. Святопокровська, здійснення протиправної діяльності в інтересах держави-агресора з метою підтримання окупаційної влади на території АДРЕСА_2 . Зазначені покази є логічними, послідовними, такими, що узгоджується між собою та відповідають змісту письмових доказів, досліджених у судовому засіданні, доповнюючи одне одного. Свідки надали суду покази про відомі їм обставини і надані ними покази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

Допитані свідки пояснили, що несприятливих відносин з обвинуваченою не мають, підстави їх обговорювати відсутні. У суду немає підстав сумніватися в достовірності показів свідків, ці покази підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається підстав вважати, що свідки, показання яких узгоджуються з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, оговорюють обвинувачену по даному кримінальному провадженню, або є зацікавленими в результатах розгляду. Всі свідчення надавалися під присягою.

Крім того, зазначені покази свідків відповідають письмовим доказам, наданими стороною обвинувачення на підтвердження провини обвинувачена, що досліджені судом у судовому засіданні.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд вважає, що досліджені докази відповідають вимогам, передбаченим ст. 85-87 КПК України, і в повному обсязі доводять вину обвинуваченої у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставинах.

Порушень процесуального закону щодо відкриття кримінального провадження, його руху, повноважень сторони обвинувачення, на всіх стадіях процесу судом не виявлено.

Окрема увага, судом приділена руху провадження в контексті перевірки належності доказів, які подала сторона обвинувачення. Процесуальні докази, наведені у вироку, прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнав належними та допустимими, зібрані у встановленому законом порядку та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають. Відтак, подані стороною докази збиралися стороною обвинувачення в належний спосіб.

При цьому, на своє глибоке переконання, суд вважає, що ОСОБА_5 безумовно усвідомлювала факт окупації, агресію з боку РФ та свої дії здійснювала свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням, виключно з меркантильних спонукань, адже суду не надано жодного доказу, що ОСОБА_5 виконувала покладені окупаційною владою обов`язки, перебуваючи на посаді незаконного правоохоронного органу, під безпосереднім впливом або фізичного примусу, внаслідок якого не могла керувати своїми вчинками (йдеться про катування - в розумінні ст. 127 КК, тобто спричинення сильного фізичного болю, побої, мучення тощо з певною метою); або психічного примусу, за сукупності таких умов: такі дії цієї особи були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала їй чи охоронюваним законом правам її або інших осіб, або суспільним інтересам чи інтересам держави; саме цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами та при цьому не було спричинено більш значної шкоди, ніж відвернена шкода; або, хоча шкода була і більш значною, але внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, особа не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці. Шкала видів заподіяної шкоди відсутня та не доведена суду, але суд переконливий в тому, що шкода життю людини завжди є більш значною, ніж шкода, не пов`язана з посяганням на життя людини; при цьому життя однієї людини не може цінуватися вище, ніж життя іншої.

З аналізу викладеного слідує, що позиція сторони захисту щодо того, що у діях обвинуваченої така обов`язкова ознака складу злочину, як добровільність, відсутня - є суперечливою, оскільки не узгоджується з дослідженими судом показами свідків та письмовими доказами, та спрямована на спробу обвинуваченого уникнути покарання. Докази того, що ОСОБА_5 примушували до зайняття посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, за встановлених вище судом обставин, відсутні. Правові підстави вважати, що встановлені обставини вчинення ОСОБА_5 зазначених вище дій не є кримінальним правопорушенням, у суду відсутні. Лише самого факту добровільного зайняття громадянином України однієї із посад в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, достатньо для кваліфікації дій за ст. 111-1 КК України, адже суспільна небезпечність таких дій є цілком очевидною: особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади та приймає участь в реалізації та підтримки рішень держави-агресора, оскільки саме така вертикаль загалом є основою функціонування державного механізму.

При цьому мотив вчиненого, жодним чином не впливає на кваліфікацію діяння, оскільки мета і мотив злочину - це факультативні ознаки суб`єктивної сторони злочину, які вимагають свого встановлення лише у тих випадках, коли про це прямо зазначено у законі (в диспозиції статті Особливої частини КК) або коли вони однозначно випливають із змісту злочину.

Також суд враховує і те, що обвинувачена ОСОБА_5 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду не могла не розуміти незаконності вчинених нею дій, між тим, заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України, обвинувачена не вживала.

Отже, на глибоке переконання суду, сукупність зазначених обставин дає підстави стверджувати про добровільність дій обвинуваченої, її свідомий вибір та власне волевиявлення щодо зайняття посади у незаконному органі влади, створеного на тимчасово окупованій території та безпосередньої участі в реалізації рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченої ОСОБА_5 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

Захисник вважав, що електронні докази, зокрема листування в аккаунтах Телеграм, не можна вважати належними доказами, оскільки ідентифікувати належність номерів операторів мобільного зв`язку (аккаунтів Телеграм) конкретним особам неможливо. Натомість, суд вважає, що зазначена інформація була отримана у передбачений процесуальним законом спосіб та вона встановлює наявність обставин, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню. Відсутність даних про конкретних осіб, яким належать аккаунти «Telegram» для доказування у даному провадженні значення не має і не зумовлює недопустимості цих доказів, а тому доводи захисника не дають суду підстави вважати, що під час збирання та процесуального закріплення доказів у цьому провадженні було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Також захисником було звернуто увагу суду про відсутність в матеріалах кримінального провадження оригіналів письмових доказів працевлаштування обвинуваченої у незаконному правоохоронному органі, натомість, суд вважає, що взагалі факт можливості отримання таких оригіналів в органах держави-агресора з огляду на їх перебування на тимчасово окупованій території на сьогодні є неможливим.

Отже, судом не встановлено даних, які б свідчили, що зібрані докази по даному кримінальному провадженню отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченої через допущені порушення кримінального процесуального закону у ході досудового розслідування, і оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин, доведена у повному обсязі.

Суд вважає винуватість ОСОБА_5 у скоєні злочину доведеною і кваліфікує її дії за передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину, сукупність усіх характеризуючих обвинувачену даних, характер, ступінь його суспільної небезпеки.

ОСОБА_5 на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, дітей та стійких соціальних зав`язків не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, вчинила злочин в умовах воєнного стану виключно з меркантильних спонукань.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України - відсутні.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі строком у межах санкції встановленої ч.7 ст.111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації майна. Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає. Таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення та рессоціалізації ОСОБА_5 повернення її до нормального життя, та попередження вчинення нею та іншими особами кримінальних правопорушень.

При цьому суд враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

Підстав для зміни застосованого на досудовому слідстві запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого необхідно продовжити до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Початок строку відбування покарання слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного затримання обвинуваченої ОСОБА_5

Цивільний позов не заявлявся. Речові докази і процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, і призначити покарання у вигляді дванадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги на строк п`ятнадцять років з конфіскацією всього належного їй майна.

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжити до набрання цим вироком законної сили.

Строк відбуття основного покарання слід рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 на виконання цього вироку.

Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги слід рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений в Запорізького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1