ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1411/24
Провадження №1-кс/477/716/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

05 липня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000716 від 19 грудня 2023 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такої, що народилася у с.Калинівка Єланецького району Миколаївської області, з повною середньою освітою, проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрована за місцем проживання в АДРЕСА_2 , не заміжню, не судиму,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 301 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2024 року слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 (далі слідчий) за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000716 від 19 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 301КК України.

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що у провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000716, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 19 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 301 КК України, за фактом вчинення мешканцями міста Миколаєва дій, пов`язаних розповсюдженням творів та предметів порнографічного характеру.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленою особою залучила до протиправної діяльності, пов`язаної із розповсюдження творів та предметів порнографічного характеру низку осіб жіночої статті, зокрема і Швидку ОСОБА_8 , які здійснювали виготовлення та розповсюдження матеріалів порнографічного характеру через відео чат в мережі інтернет.

28 червня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 301 КК України, а саме у виготовленні та збуті зображень порнографічного характеру, що вчинено за попередньою змовою групою осіб.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчою обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, тому з метою уникнення покарання може виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території, де наявні у неї активи дозволяють їй проживати за їх рахунок досить тривалий час. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_5 , з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на свідків, та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні з огляду на дружні стосунки між ними.

Крім того, оскільки протиправна діяльність ОСОБА_5 має ознаки систематичності, слідчий у своєму клопотанні посилається і наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість підозрюваної продовжити злочин у якому вона підозрюється, або вчинити інше правопорушення.

Застосування до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання слідчого ОСОБА_6 про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила його задовольнити, указувала про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, та неможливість застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на її особу та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого та просила застосувати до неї більш м`який запобіжний захід, зокрема і особисте зобов`язання.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на недоведеність ризиків, указаних слідчим у його клопотанні, що мало б своїм наслідком застосування до підозрюваної виняткового запобіжного заходу. Ризики наведені слідчим у клопотанні, на думку захисника, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки та не має наміру переховуватися від слідства та суду; усі докази які мають суттєве значення вилучені органом досудового розслідування; вплив підозрюваної на свідків, також є необґрунтованим з огляду на те, що всі свідки вже допитані; а з огляду на те, що підозрювана не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вважає, що відсутні і ризики передбачені пунктом 1, 3, 5 частини першої статті 177КПК України.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню та скарзі, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000716 від 27 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 грудня 2023 року внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за частиною третьою статті 301 КК України за фактом розповсюдження творів та предметів порнографічного характеру групою осіб на території м. Миколаєва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи всупереч існуючим у сфері культурного, духовного життя суспільства, моральних засад щодо недопустимості демонстрації статевих органів, сексуальних відносин, які є неприйнятними з погляду суспільної моралі, загальновизнаних правил сором`язливості, прихованості відповідних стосунків від сторонніх осіб, призначених для збудження статевої пристрасті інших осіб, провокування їх статевої агресії, з метою незаконного збагачення за рахунок виготовлення та збуту відеопродукції та зображень порнографічного характеру в мережі Інтернет, організувала діяльність по виготовленню та збуту відеопродукції порнографічного характеру, а саме через веб-сайти, на яких користувачі зі всього світу, задовольняють свої статеві пристрасті, шляхом віртуального спілкування із оголеними жінками в режимі реального часу за допомогою комп`ютерної техніки, обладнаної веб-камерами, із демонструванням сексуальних дій, а також зображення сцен статевого акту, демонстрацією мастурбаційних дій, демонстрацією у ближньому ракурсі орально-генітальних та орально-анальних контактів, за оплату грошовими коштами, які зараховувались користувачами таких сайтів на особисті рахунки відповідних акаунтів, що служило основним джерелом їх доходів.

Розуміючи те, що для реалізації свого злочинного умислу необхідні певні капіталовкладення та залучення інших осіб, ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, запропонувавши останній для реалізації свого злочинного умислу на умовах партнерства займатись протиправною діяльністю по виготовленню та збуту відеопродукції порнографічного характеру, на що отримала згоду.

З метою реалізації спільного умислу ОСОБА_7 та невстановлена в ході досудового розслідування особа підшукували і залучали осіб жіночої статі, які виконували роль «веб-моделей» та в подальшому мали б безпосередньо створювати та розповсюджувати відеопродукцію порнографічного характеру, підшукували приміщення та підключали послуги по доступу до мережі Інтернет, облаштували їх комп`ютерною технікою, веб-камерами зі штативами та меблями.

Реалізуючи задумане, переслідуючи корисливий мотив, розуміючи протиправність своїх дій, з метою створення умов для виготовлення, збуту відеопродукції та зображень порнографічного характеру, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою невстановленою особою у грудні 2023 року, точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, взяли в оренду приміщення, за адресою: АДРЕСА_3 (четвертий поверх).

У подальшому, ОСОБА_7 разом з невстановленою особою вносили щомісячну плату за оренду вказаного приміщення та послуги Інтернет-зв`язку.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 разом з невстановленою особою облаштували вказане приміщення комп`ютерною технікою, в тому числі персональними стаціонарними комп`ютерами, веб-камерами та меблями, для створення умов щодо виготовлення та збуту відеопродукції порнографічного характеру, та створили умови, а саме: надавали у користування персональні стаціонарні комп`ютери з веб-камерами з метою вчинення протиправної діяльності за місцем проживання залучених осіб.

Свій злочинний умисел, який був єдиний, ОСОБА_7 та невстановлена особа довели до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який полягав у тому, що ОСОБА_7 спільно з невстановленою особою, залучили для виготовлення і збуту відеопродукції порнографічного характеру ОСОБА_5 , зареєструвала для неї акаунт « ОСОБА_9 » на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 забезпечила останню комп`ютерним обладнанням, необхідним для виготовлення такої відеопродукції, комп`ютерною технікою, під`єднаною до мережі Інтернет, та передала техніку для використання за місцем проживання, провела інструктаж шляхом приховування від сторонніх осіб дійсного роду її діяльності.

Разом з тим, ОСОБА_5 , яка погодилася вчиняти злочини за попередньою змовою зі ОСОБА_7 та невстановленою особою, під керівництвом останніх, повинна була використовуючи персональний комп`ютер, обладнаний веб-камерами, які їй попередньо надала у користування ОСОБА_7 , авторизуватись на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 і в режимі «онлайн» спілкуватися з користувачами даних сайтів, на їх побажання оголюватися, здійснювати певні маніпуляції з статевими органами, і таким чином, виготовляти та збувати їм відеопродукцію порнографічного характеру, за що отримувати грошові кошти.

Після отримання згоди від ОСОБА_5 на вчинення протиправних дій ОСОБА_7 фотографувала її з паспортом громадянина України для подачі заявки про реєстрацію «моделі» на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 та надавала останній персональний логін і пароль для входу (авторизації) на зазначений сайт.

Для контролю злочинної діяльності, ОСОБА_7 та невстановлена особа, постійно у телефонному режимі та за допомогою текстового месенджеру «Телеграм» підтримували зв`язок з ОСОБА_5 , тим самим виконували роль адміністраторів, та маючи доступ до акаунту «веб-моделі», тобто володіючи інформацією щодо її логіну та паролю, стежили за отриманим доходом та її діяльністю, що полягала у незаконному виготовленні та збуті ОСОБА_5 відеопродукції порнографічного характеру на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 та для підтвердження вказаного контролю, відомості про отриманий ОСОБА_5 дохід фіксували з метою подальшого розподілу прибутку.

Для переведення в готівку грошових коштів та їх отримання, ОСОБА_7 та невстановлена особа, використовували електронні гаманці, та в подальшому, дохід, одержаний від виготовлення і збуту відеопродукції порнографічного характеру виводили в готівкову форму, після чого розподіляли між собою.

У такий спосіб ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленою особою, та ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, усвідомлювали суспільно-небезпечний характер своїх діянь, всупереч існуючих у сфері культурного, духовного життя суспільства моральних засад щодо недопустимості демонстрації статевих органів, сексуальних відносин, які є неприйнятними з погляду суспільної моралі, загальновизнаних правил сором`язливості, прихованості відповідних стосунків від сторонніх осіб, призначені для збудження статевої пристрасті інших осіб, провокування їх статевої агресії, виготовляла та збувала відеопродукцію порнографічного характеру.

Так, зокрема, в період часу з 22:03 год. до 22:15 год. 19 квітня 2024 року, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленою особою, знаходячись у спеціально обладнаному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 за допомогою персонального комп`ютера, обладнаного веб-камерою, під`єднаного до мережі Інтернет на вільно відвідуваному інформаційному ресурсі у мережі Інтернет на сайті з електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 авторизувавшись, використовуючи відомий їй логін та пароль, із нік-нейм «Annabella_a», за грошову винагороду у розмірі 905,39 грн. (дев`ятсот п`ять гривень тридцять дев`ять копійок, загальну суму грошових коштів в ході досудового розслідування не встановлено) за 11 хвилин 20 секунд, виготовила та збула Інтернет користувачу, особу якого в ході досудового розслідування не встановлено, у режимі реального часу відеопродукцію, загальна тривалість якої становила 11 хвилин 20 секунд, що містила непристойну спеціальну демонстрацію оголеного тіла та статевих органів ОСОБА_5 , що містить ознаки порнографії та відноситься до порнографії.

Зі змісту повідомлення про підозру від 28 червня 2024 року, вбачається, що цього ж дня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 301 КК України, а саме у виготовленні та збуті зображень порнографічного характеру, що вчинено за попередньою змовою групою осіб, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України їй вручена.

Слідчий суддя, на підставі сукупної оцінки наданих органом досудового розслідування доказів, вважає підтвердженим причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого діяння, що може містити ознаки злочину, в якому вона підозрюється.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: рапортами УМП ГУНП і Миколаївській області за результатами виконання доручень, протоколами НСРД від 24 лютого 2024 року, 11 березня 2024 року, 09, 15 та 21 травня 2024 року, 14 червня 2024 року, висновками експерта від 09 квітня, 11 квітня 2024 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом огляду речей та документів, тощо, та силу частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на заперечення захисника, що подані ним слідчому судді, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, слідчим суддею враховується і те, що досудове розслідування у цьому кримінальної провадженні триває та в його межах триває збір доказів, у зв`язку з чим можуть призначатися й інші експертизи, обстеження, проводитися слідчі дії, тощо, за наслідками яких може бути повідомлено про підозру й інших осіб, та/або про зміну підозри осіб, які вже повідомлені про підозру у цьому кримінальному провадженні.

Докази, що підтверджують обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 , оцінюються слідчим суддею у сукупності з іншими долученими до клопотання матеріалами.

Слідчим суддею враховується те, що за рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, а повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, остання може бути виправдана судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

В світлі обставин даного клопотання, досліджених матеріалів, що долучені слідчим ОСОБА_6 до клопотання про застосування запобіжного заходу, достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про обрання запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим частиною четвертою статті 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення, слідчим суддею досліджена вище та за встановлених обставин така підозра є вочевидь обґрунтованою.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених частиною першою статті 177 КПК України ризиків, слідчий суддя визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, того, що підозрювана ОСОБА_5 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків та/або та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Про наявність існування ризику, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини третьої статті 301 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваній злочину, вчинення такого групою осіб з чітким наміром вчинення злочину, залучення до злочину широкого кола осіб, корисливий мотив, та можливість виїзду за кордон, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також слідчим та прокурором доведено існування іншого ризику, передбаченого частиною першої статті 177 КПК України, а саме ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що додані до клопотання матеріали кримінального провадження містять справжні анкетні дані осіб, що може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують її та членів групи, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти цих осіб до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на користь підозрюваного.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, на думку слідчого судді свідчать ті обставини, що дії ОСОБА_5 мають систематичний характер з метою отримання незаконного прибутку, що вказує на можливість продовжити вчинення інкримінованого їй діяння.

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень статті 178 КПК України, слідчий суддя, окрім вищевикладеного враховує також і те, що підозрювана ОСОБА_5 має захворювання, що потребують лікування, відомості про які долучено захисником під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу; також слідчим суддею враховується позитивна характеристика підозрюваної як за місцем її проживання, так і за місцем навчання, наявність у неї значної кількості нагород, постійного місця реєстрації, наявність місця проживання, де остання проживає окремо від інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, що вказує на досить міцні соціальні зв`язки підозрюваної.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, спосіб його вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, а саме: її вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, зокрема те, що остання має захворювання, що потребує лікування; має зареєстроване місце проживання; вперше притягається до кримінальної відповідальності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що запобігти існуючим ризикам, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу неможливо.

Обираючи запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя враховує і характер інкримінованого ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, а також те, що остання офіційно не працевлаштована, наявність ризиків передбачених частиною першою статті 177 КПК України, з огляду на що дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В силу вимог частини першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , наявність постійного місця проживання, обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення, характеризуючи дані підозрюваної, слідчий суддя вважає, що, не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваної від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до неї може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт, із встановленням заборони залишати житло протягом доби, що забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваної, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують.

За таких обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підлягає до часткового задоволення.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 195, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 02 вересня 2024 року включно, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши залишати квартиру АДРЕСА_5 , за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги та виникнення інших обставин, що не залежать від її волі та пов`язані із врятуванням життя.

Покласти на строк до 02 вересня 2024 року включно на підозрювану ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

не відлучатися із міста Миколаєва Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, з урахуванням абзацу першого резолютивної частини ухвали;

утриматися від спілкування із підозрюваними, а також свідками у цьому кримінальному провадженні, з приводу обставин кримінального провадження;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрювану про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

(Повний текст ухвали оголошено 09 липня 2024 року о 12 годині 15 хвилин).

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_13