УХВАЛА

05 листопада 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання володільця (власника) тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся володілець (власник) тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні т.в.о. начальника відділення слідчого відділу Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 перебувають матеріли досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0002209 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Як вбачається із наведених матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування розпочато за фактом того, що 20.09.2024 приблизно о 20 год. 26 хв. у місті Рівне по вул. Київській, буд. 4 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 під моїм керуванням, як водія, та мотоцикла марки LIFAN LF 175-10E, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 . У зв`язку із чим, наведені транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій мотоцикла тілесні ушкодження.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , він належить на праві власності ОСОБА_6 .

20.09.2024 року під час проведення огляду місця події, автомобіль марки RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , коричневого кольору, 2012 року випуску, було вилучено та поміщено на територію спеціального майданчика для зберігання затриманих транспортних засобів, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18.10.2024 в справі №569/18031/24 накладено арешт на автомобіль марки RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , коричневого кольору, 2012 року випуску. Встановлено заборону власнику автомобіля, чи будь-якій особі користуватися та розпоряджатися автомобілем марки RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , коричневого кольору, 2012 року випуску, до прийняття кінцевого рішення вищевказаного автомобіля у кримінальному провадженні. Залишено автомобіль марки RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , коричневого кольору, 2012 року випуску, на зберіганні на території затриманих транспортних засобів, що за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002209 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України вбачається, що на сьогодні відносно наведеного автомобіля, проведено всі передбачені КПК України слідчі дії та експертні дослідження. Крім того, по наведеній події відсутній склад кримінального правопорушення, що позбавляє можливості слідчого здійснювати стосовно нього кримінальне переслідування. Він, як учасник зазначеної ДТП, вжив всіх необхідних заходів для відшкодування шкоди потерпілому заподіяної в такій ДТП. Тому доцільність подальшого перебування даного автомобіля на території спеціального майданчика не вбачає, оскільки на сьогодні явно відпала на це те потреба.

Володілець (власник) тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність вимоги клопотання підтримав та просив їх задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що в провадженні т.в.о. начальника відділення слідчого відділу Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 перебувають матеріли досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0002209 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18.10.2024 в справі №569/18031/24 накладено арешт на автомобіль марки RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , коричневого кольору, 2012 року випуску. Встановлено заборону власнику автомобіля, чи будь-якій особі користуватися та розпоряджатися автомобілем марки RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , коричневого кольору, 2012 року випуску, до прийняття кінцевого рішення вищевказаного автомобіля у кримінальному провадженні. Залишено автомобіль марки RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , коричневого кольору, 2012 року випуску, на зберіганні на території затриманих транспортних засобів, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що відповідно до постанови від 31.10.2024 року винесеної т.в.о. начальником відділення СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_4 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002209 від 21.09.2024 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У зв`язку з чим, суд вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання володільця (власника) тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна задоволити.

Повністю скасувати арешт майна, а саме транспортного засобу марки RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , коричневого кольору, 2012 року випуску, яким користується, володіє та розпоряджається володілець вилученого майна ОСОБА_3 .

Зобов`язати т.в.о. начальника відділення слідчого відділу Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 повернути володільцю тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 , транспортний засіб марки RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , коричневого кольору, 2012 року випуску.

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7