Справа №333/6554/24
Провадження №1-кп/333/781/24
УХВАЛА

03 грудня 2024 року

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ч.4 ст. 309 КК України, оскільки ОСОБА_4 пройшла курс лікування від наркотичної залежності та надав довідку від 05.11.2024 ТОВ «Медичний центр «Метіда».

ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Дослідивши клопотання, надані документи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з частин 1, 4 статті 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до частини 4 статті 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності у такому випадку слугують два елементи, а саме: добровільне звернення особи до лікувального закладу і початок її лікування від наркоманії.

Під зверненням до лікувального закладу слід розуміти звернення у будь-якій формі (усній, письмовій) із заявою про хворобу на наркоманію і бажання лікуватися від цієї хвороби. Таке звернення повинне мати місце після вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, але до закінчення п`ятирічного строку давності. Звернення визнається добровільним, якщо особа за своєю волею (необов`язково за своєю ініціативою) звертається до лікувального закладу, усвідомлюючи, що має можливість безперешкодно вчиняти злочин, передбачений частиною 1 статті 309 КК України. Адресатом звернення цієї особи є лікувальний заклад, яким можуть бути як державні лікарні, диспансери, поліклініки, так і установи недержавної форми власності, зареєстровані у встановленому законом порядку (наприклад, поліклініки, медичні центри, кабінети тощо).

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а особа, хвора на наркоманію - це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Стаття 12 згаданого Закону передбачає, що діагноз "наркоманія" встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.

Разом з тим у відповідних Стандартах, затверджених МОЗ України, діагноз «наркоманія» не використовується через відсутність такого захворювання у Міжнародній класифікації хвороб десятого перегляду (МКХ-10). При цьому згідно із шифром МКХ-10 Клас V Розлади психіки та поведінки (НО - Н9) передбачено «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин».

Аналізуючи вищевказані норми, суд прийшов до висновку, що встановлення діагнозу «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин» повинно бути проведено лікарсько-консультаційною комісією лікувального закладу.

Суду не надано доказів того, що діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, зазначений ТОВ «МЦ «Метіда» ОСОБА_4 встановлений лікарсько-консультативною комісією. Отже, наданими доказами не підтверджується, що обвинувачена потребував лікування від наркотичної залежності.

Крім того, у суду відсутні відомості щодо зареєстрованих прав у ТОВ «МЦ «Метіда» надавати медичні послуги з лікування розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психостимуляторів. Тобто, не надана ліцензія на провадження такого виду господарської діяльності, та інші.

Лікування ОСОБА_4 проходила з власної ініціативи, а не за результатами медичного обстеження чи рекомендаціями лікаря. Суд звертає увагу на той факт, що обвинувачена звернулась до медичного закладу для проходження лікування лише 15 жовтня 2024 року, тобто через 7 місяців після вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, коли кримінальне провадження вже перебувало на розгляді в суді.

Зазначені обставини у своїй сукупності, викликають у суду сумнів щодо мети звернення ОСОБА_4 до медичної установи не вилікуватися від залежності, а ухилитися від відповідальності за вчинення злочину, тому суд вважає, що відсутні умови та підстави для її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Керуючись ч.2 ст. 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України та закриття кримінального провадження залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1