ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2908/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000032, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 за погодженням з процесуальним керівником - прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів з утриманням його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 по м. Києву та Київській області

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 05 березня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду кулеметника кулеметного відділення військової частини НОМЕР_2 . Отже, з 05 березня 2022 року ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем військової служби по мобілізації та таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, в тому числі указом Президента України № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб та який діє по сьогоднішній день.

Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Цей Указ затверджено Законом України № 2105-ІХ від 03 березня 2022 року.

Як стверджує слідчий, про введення в дію воєнного стану ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

З огляду на викладене, в Україні відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» та статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 24 лютого 2022 року розпочався воєнний стан, який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення та діє до моменту виявлення ОСОБА_4 .

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, обіймаючи посаду кулеметника кулеметного відділення військової частини НОМЕР_2 , відповідно до вимог статей 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, оберігати як святиню Бойовий прапор своєї частини, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, знаходитися на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Напередодні 26 квітня 2022 року у ОСОБА_4 виник кримінально противоправний умисел, спрямований на тимчасове ухилення від проходження військової служби, який він реалізував за таких обставин.

Реалізуючи свій кримінально противоправний умисел у період з 20:00 год. 26 квітня 2022 року по 07:00 год. 27 квітня 2022 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, обіймаючи посаду кулеметника кулеметного відділення військової частини НОМЕР_2 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у порушення вимог статей 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статей 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин та відповідних дозволів командирів (начальників), самовільно залишив місце несення служби в умовах воєнного стану, а саме місце дислокації військової частини НОМЕР_2 у місці тимчасового розташування підрозділу в районі населеного пункту АДРЕСА_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, слідчий вважає, що ОСОБА_4 самовільно залишив місце несення служби в умовах воєнного стану без поважних причин та відповідних дозволів командирів (начальників) до місця дислокації військової частини НОМЕР_2 у місті тимчасового розташування підрозділу в районі населеного пункту АДРЕСА_1 та перебував поза межами розташування зазначеної військової частини з 27 квітня 2022 року по даний час, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, кулеметник кулеметного відділення військової частини НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий, органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України.

09 жовтня 2024 року ОСОБА_4 затриманий в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України та 09 жовтня 2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, на думку слідчого, про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, він зможе переховуватися від органів досудового розслідування.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий обґрунтовує тим, що військовослужбовець ОСОБА_4 свідомо залишив військову частину без поважних причин 27 квітня 2022 року та понад 2 роки про належність до військової служби органам державної влади та правоохоронні органи не повідомляв, проводячи час на власний розсуд.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам слідчий мотивує тим, що відповідно до частини восьмої статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам статті 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, витяг з ЄРДР, клопотання та додатки до нього вручені підозрюваному і захиснику підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисники підозрюваного у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання з тих підстав, що наявність ризиків не підтверджена прокурором належними та допустимими доказами у справі, ґрунтується тільки на тяжкості покарання, натомість поведінка підозрюваного, спосіб його життя вказує на протилежне. Захисники зазначають, що до матеріалів справи не долучено жодного документа, який би свідчив, що ОСОБА_4 був повідомлений про кримінальне провадження, викликався до органів поліції або переховувався від них. Сторона захисту наголошує на наявності у підозрюваного постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, наявності у нього ряду захворювань.

Також захисники зауважили, що відсутні підстави вважати, що підозрюваний вчинить інше правопорушення, оскільки він не має судимостей, а також не притягувався до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене сторона захисту вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити дотримання підозрюваним своїх обов`язків.

Підозрюваний підтримав позицію захисників та надав пояснення щодо обставин, які стали підставою для повідомлення йому про підозру у вчинені кримінального правопорушення, зазначивши, що не розумів, що він був призваний на військову службу за мобілізацією, оскільки не отримував речового забезпечення (військової форми) як військовослужбовець, зброї, не проходив навчання, не перебував на території військової частини, не приймав присягу, а місті Тячів проживав і перебував як внутрішньо переміщена особа.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, а також документи, надані прокурором та долучені судом в засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000032, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України.

09 жовтня 2024 року ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Водночас, як передбачено частиною восьмою статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Системний аналіз норм законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини щодо підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак мають створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Частиною п`ятою статті 407 КК України передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України.

Так, дослідивши додані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що вони містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 47 КК України, і містяться зокрема у: повідомленні військової частини про вчинення кримінального правопорушення від 30 травня 2022 року, акті службового розслідування від 10 травня 2022 року, проведеного військовою частиною НОМЕР_2 , наказах військової частини, які свідчать про зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення та відрядження його 26 квітня 2022 року з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативного угрупування «Слобода», протоколах допиту як свідків військовослужбовців військової частини - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також у інших матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про обрання запобіжного заходу, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання. Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням.

Доводи захисників та підозрюваних, наведені на підтвердження їх позиції щодо необґрунтованості пред`явленої підозри, суд відхиляє, виходячи з того, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, обсяг обвинувачення та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Досліджені під час розгляду клопотання матеріали не дають підстав слідчому судді стверджувати про інше розумне обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор, а наведені стороною захисту доводи можуть бути перевірені під час здійснення досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризиків кримінального провадження, прокурор зазначає про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду і ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризику, передбаченого пунктом 1 статті 177 КПК України.

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, отже, очікування можливого суворого вироку та усвідомленням підозрюваним невідворотності покарання у разі визнання його винним може мати значення для ризику переховування. Крім цього, ОСОБА_4 протягом більше ніж двох років службових обов`язків не виконував та не вживав заходів для повернення до місця служби.

Водночас слідчий суддя вважає, що прокурор не довів наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_4 раніше не був судимий, до адміністративної відповідальності не притягався, за час досудового розслідування цього кримінального правопорушення підстав вважати, що ним вчинялися будь-які інші кримінальні правопорушення, немає.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує ступінь тяжкості та значну суспільну небезпеку інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, обставини та час його вчинення; бере до уваги відомості, що характеризують особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, наявність у нього родини і постійного місця проживання, та оцінюючи у сукупності такі обставини, вважає, що застосування запобіжного заходу у вид тримання під вартою забезпечуватиме запобігання ризикам кримінального провадження.

Частиною четвертою статті 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України..

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з огляду на зазначені вище міркування, не вважає за необхідне не визначити підозрюваній розмір застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статею 407 КК України.

Керуючись статтями 7, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_4 .

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 07 год 20 хв. 09 жовтня 2024 року

Альтернативний запобіжний захід у виді застави стосовно ОСОБА_4 не визначати.

Строк дії ухвали слідчого судді - до 07 грудня 2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1