Справа № 610/3201/24
Провадження № 1-в/610/108/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2024 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку стосовно

ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований і проживав до затримання в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

засудженого 09.06.2021 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України (вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 13.05.2020) до 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі,

початок строку: 09.06.2021, кінець строку: 09.09.2026,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" про вирішення питання щодо приведення вироків Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.06.2021, від 13.05.2020 та від 19.07.2018 стосовно засудженого ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 засуджений вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.06.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України за кримінальні правопорушення, які вчинив на початку жовтня 2019 року, та яким було завдано шкоду на суму 336,67 грн та 31.10.2020, яким було завдано шкоду на суму 1 919,30 грн, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення. Водночас за попереднім вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 13.05.2020 ОСОБА_3 15.06.2019 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яким завдано шкоду на суму 1 517,88 грн, що також складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення. Відповідно до попереднього вироку Оріхівського районного суду Запорізької області від 19.07.2018 ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, які останній вчинив 27.04.2017 та 29.07.2017 та яким завдано шкоду на суму 800 грн та 1 050 грн відповідно, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінальних правопорушень.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення.

Вищенаведене стало підставою для звернення ДУ "ПВК (№ 17)" до суду з цим поданням.

Представник ДУ "ПВК (№ 17)" в судове засідання не прибув, матеріали справи містять заяву про розгляд подання за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_4 подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення подання ДУ "ПВК (№ 17)" не заперечував, просив розглядати за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не доставлений, подав заяву про розгляд подання за його відсутності, від проведення судового в режимі відеоконференції відмовився.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 19.07.2018 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2-х років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5-ти років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено покарання у виді 5-ти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирок набрав законної сили 21.08.2018. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком становить 800 грн (І епізод від 27.04.2017), 1050 грн (ІІ епізод від 29.07.2017) та 2 190 грн (ІІІ епізод від 07.10.2017).

Вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 13.05.2020 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 19.07.2018 остаточно призначено покарання у виді 5-ти років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 21.09.2020. Сума завданої матеріальної шкоди за вироком становить 1 517,88 грн.

Вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.06.2021 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 13.05.2020 та остаточно призначено покарання у виді 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 10.07.2021. Сума завданої матеріальної шкоди за даним вироком становить 336,67 грн (І епізод від жовтня 2019 року) та 1 919,30 грн (ІІ епізод від 31.10.2020).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон № 3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку від 19.07.2018 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 27.04.2017, 29.07.2017 та 07.10.2017. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком становить 800 грн, 1050 грн та 2 190 грн відповідно до кожного епізоду.

Вироком від 13.05.2020 ОСОБА_3 засуджено за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, вчинене 15.06.2019. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком становить 1 517,88 грн.

За вироком від 09.06.2021 ОСОБА_3 засуджено за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, вчинені на початку жовтня 2019 року та 31.10.2020. Сума завданої матеріальної шкоди становить 336,67 грн та 1 919,30 грн відповідно до кожного епізоду.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 600 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 800 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 у 2017 році кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1 600 грн (800?2=1 600).

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 921 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 960,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 у 2019 році кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1 921 грн (960,50?2=1 921).

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 102,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 051 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 у 2020 році кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 102 грн (1 051?2=2 102).

Як убачається з подання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 19.07.2018 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 800 грн (І епізод від 27.04.2017), 1 050 грн (ІІ епізод від 29.07.2017) та 2 190 грн (ІІІ епізод від 07.10.2017), за вироком від 13.05.2020 в розмірі 1 517,88 грн, за вироком від 09.06.2021 336,67 грн (І епізод від жовтня 2019 року) та 1 919,30 грн (ІІ епізод від 31.10.2020).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого 27.04.2017, 29.07.2017, 15.06.2019, на початку жовтня 2019 року, 31.10.2020 ОСОБА_3 майна становила 800 грн, 1 050 грн, 1 517,88 грн, 336,67 грн та 1 919,30 грн відповідно, тобто сума завданої шкоди була меншою за розмір з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2017 році 1 600 грн, у 2019 році 1 921 грн, а у 2020 році 2 102 грн, то суд вважає, що вчинені обвинуваченим 27.04.2017, 29.07.2017, 15.06.2019, на початку жовтня 2019 року, 31.10.2020 діяння не підпадають під кримінально карані, передбачені Особливою частиною КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Разом із тим, за вироком суду від 19.07.2018 вартість таємно викраденого ОСОБА_3 майна, становила 2 190 грн (епізод від 07.10.2017), тобто зазначена сума перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (станом на 1 січня 2017 року 1 600 грн), відтак за вчинення вказаного правопорушення настає кримінальна відповідальність.

Таким чином, вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 17.09.2018 в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України (епізод від 07.10.2017) слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч. 5 підрозділом 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, стосовно засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити ОСОБА_3 від остаточного покарання, призначеного вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року на підставі ст. 70 КК України у виді 5-ти років позбавлення волі.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 травня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити ОСОБА_3 від остаточного покарання, призначеного вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 травня 2020 року шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області на підставі ст. 71 КК України у виді 5-ти років 2-х місяців позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 09 червня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити ОСОБА_3 від остаточного покарання за сукупністю вироків, призначеного вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 09 червня 2021 року на підставі ст. 71 КК України у виді 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі.

Ухвала в частині звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначених покарань підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1