04.12.2024
Справа № 642/7468/24
Провадження № 1-кс/642/4071/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, студента 4- го курсу Харківського машинобудівельного коледжу, група МЕП-401, працюючого менеджером «ГДЄ-вейп шоп», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих органом досудового розслідування матеріалів, що СВ ВП №2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001709 від 22.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаним про введення в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, та відповідно до п. 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, військового стану, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, вчинив розбійний напад за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою в ході досудового слідства особою, маючи спільний умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, вирішили скоювати напади на невідомих їм осіб, з метою відкритого заволодіння їх майном, та розробили спільний план, згідно якого необхідно було підшукувати через чат бот для знайомств у месенджері «Телеграмм» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чоловіків, та вести з ними листування від імені дівчини, яка буде пропонувати потерпілим зустріч для інтимних відносин, та під час таких зустрічей скоювати напад на потерпілих з метою заволодіння будь-яким їх майном.

Таким чином ОСОБА_4 , діючи в групі з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою в ході досудового слідства особою, діючи згідно раніше розробленого плану, використовуючи чат бот для знайомств у месенджері «Телеграмм» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розмістили анкету для знайомств, вигадавши історію, про те, що дівчина на ім`я Віка, якій 14 років, шукає хлопця для інтимних зустрічей.

В подальшому було встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи бажання познайомитися із дівчиною використовуючи чат бот для знайомств у месенджері «Телеграмм» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відгукнувся на анкету дівчини, під ніком « ОСОБА_10 », розміщеної ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою в ході досудового слідства особою, та почав спілкування, під час якого останні запропонували потерпілому ОСОБА_9 , зустрітися 22.11.2024 близько 16:30 год. біля супермаркету «Класс», що розташований за адресою м. Харків, вул. Дудинської, 1-А, на яку останній погодився.

При цьому, ОСОБА_4 , діючи в групі з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою в ході досудового слідства особою, з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на напад з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, попрохали свою знайому ОСОБА_11 , зустрітися із потерпілим ОСОБА_9 , о 16.30 год. біля супермаркету «Класс», що розташований за адресою м. Харків, вул. Дудинської, 1-А, та відвести потерпілого ОСОБА_9 до парку «Юність», який розташований по вул. Полтавський Шлях, 192А, при цьому не повідомлявши їй про свої злочинні наміри.

Так, цього ж дня, о 16:50 год., потерпілий ОСОБА_9 , прибув до супермаркету «Класс», що розташований за адресою м. Харків, вул. Дудинської, 1-А, де зустрівся із ОСОБА_11 , яка за вказівкою ОСОБА_7 , запропонувала йому піти до парку «Юність», який розташований по АДРЕСА_3 . В цей час, ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою в ході досудового слідства особою, знаходячись поряд біля супермаркету «Класс», що розташований за адресою м. Харків, вул. Дудинської, 1-А, заготовивши заздалегідь знаряддя для вчинення вказаного злочину, а саме ніж та балончики зі сльозогінним газом, впевнившись, що ОСОБА_11 , із потерпілим ОСОБА_9 прослідували у бік парку «Юність», почали йти за ними, та дійшовши до будівлі покинутого кінотеатру, розташованого неподалік від будинку АДРЕСА_4 , за координатами 49.9771963, 36.1639667, підбігли позаду потерпілого ОСОБА_9 , якого ОСОБА_4 збив з ніг, ударом по ногах, після чого ОСОБА_7 застосував до потерпілого сльозогінний газ, який потрапив йому в обличчя, в результаті чого останній був дезорієнтований та втратив спроможність супротиву.

У подальшому ОСОБА_4 , діючи в групі з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою в ході досудового слідства особою, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, під час воєнного стану, взяли під руки потерпілого ОСОБА_9 та віднесли в приміщення покинутої будівлі кінотеатру, на другий поверх, де кинули на підлогу, та по черзі почали наносити йому множинні удари руками та ногами по тулубу та обличчю, а ОСОБА_7 відкрито заволодів, з кишені кофти потерпілого ОСОБА_9 , яка була одягнута на ньому, належним йому мобільним телефоном ТМ «REDMI NOTE 7», гаманцем у якому знаходились грошові кошти, в сумі 6885 (шість тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) грн., бездротовими навушниками «i9 ULTRA 2 big 2.3», паспортом на ім`я ОСОБА_9 , двома картками «Приват Банк», запальничкою ТМ «BIC» чорного кольору, а також окулярами. Після чого ОСОБА_8 ОСОБА_12 , продовжуючи свої злочинні дії, почали вимагати ще грошові кошти з потерпілого ОСОБА_9 , при цьому застосувавши сльозогінний газ відносно останнього, та ОСОБА_4 , в цей час, застосувавши насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я, наніс декілька ударів ножем в плече лівої руки потерпілого ОСОБА_9 , в результаті одного з яких спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині. Протиправні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленої в ході досудового слідства особи, продовжувались не менше 40 хвилин, протягом яких потерпілому ОСОБА_9 наносили множинні удари по тулубу та обличчю, вимагаючи грошові кошти, на що останній пояснював що більше не має грошових коштів. Після чого потерпілому ОСОБА_9 наказали рахувати до 120 (ста двадцяти) секунд після їх уходу та йти з місця події, при цьому розбивши належний йому мобільний телефон ТМ «REDMI NOTE 7», щоб останній не зміг викликати допомогу.

Далі ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , невстановленою в ході досудового слідства особою та ОСОБА_11 , з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення зникли, разом із викраденим майном, яке звернули на свою користь.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленої досудовим слідством особи, потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку експерта № 09-2121/2024 від 23.11.2024 були спричинені наступні тілесні ушкодження:- різана рана на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині; - травматична екстракція 21 зубу з наявністю крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи у лівого кута роту;- садна на тлі сяців у ділянці проекції лівого лобного бутра, у лобній ділянці по умовній серединній лінії, у ділянці проекції вертикальної частини лівої гілки нижньої щелепи, у лівій скроневій ділянці, на тильній поверхні лівої кисті практично на всьому протязі; -синці на спинці носу на всьому протязі, з розповсюдженням на праву та ліву навколоочні ділянки, на передній поверхні лівої вушної раковини у ділянці завитку, на зовнішній поверхні лівого плеча у нижній третині, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на розгинальній поверхні лівого передпліччя у середній та нижній третині; - садно у ділянці підборіддя.

За ступенем тяжкості різана рана, враховуючи її звичайний клінічний перебіг, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день) (згідно п.п. 2.3.1. «а», 2.3.3., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №№6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Травматична екстракція 21 зубу згідно «таблиці №2 ст.58 «Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи» від 08.01.1986 складає 5% стійкої втрати загальної працездатності та за цією ознакою належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою незначну стійку втрату загальної працездатності до 10% згідно п.п. 2.3.1. «б», 2.3.2.ка», 2.3.4. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

За ступенем тяжкості спиці та садна викликають незначні скороминущі наслідки тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ушкоджень до ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України тобто напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу в умовах воєнного стану.

У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Харкова, громадянин України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

29.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: - протоколом огляду місця події від 22.11.2024; - показаннями потерпілого ОСОБА_9 ; - проведенням впізнання за участю потерпілого ОСОБА_9 ; - протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 ; - показаннями свідка ОСОБА_11 ; - слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_11 ; - показаннями свідка ОСОБА_13 ; - висновком судово-медичної експертизи №09-2121/2024 від 23.11.2024; - показаннями підозрюваного ОСОБА_7 ; - проведенням впізнання з підозрюваним ОСОБА_7 .

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та може буде застосована до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч.4 ст.187 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі стром від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, та відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Крім того, у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддані суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

На цей час у органу досудового розслідування вбачаються достатні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 184 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, існують достатні підстави вважати, що у підозрюваного можуть виникнути передбачені п. п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років;

- знищити, сховати або спотворити будь-яка із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Оскільки наразі органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження усіх речей та документів, які були викрадені у потерпілого ОСОБА_9 , а підозрюваному ОСОБА_4 відомо про їх місцезнаходження, що може призвести до їх втрати;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень, оскільки, маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому відомо місця мешкання свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 може умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на свідків та/або потерпілого з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів. Крім того, в ході допиту потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 , стало відомо, що ОСОБА_4 разом з іншими підозрюваними їм погрожували, якщо вони комусь розкажуть про вчинений ними злочин.

Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

З урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи викладені вище обставини, можна зробити висновок, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, тому слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та послався на те, що застосування жодного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, пославшись, що він не має бажання переховуватись від органу досудового слідства та суду, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Також зазначив, що провину визнає частково, не заперечує той факт, що наносив удари ножем потерпілому, з якою метою сказати не може.

Захисник проти задоволення клопотання також заперечував, зазначивши, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не доведені, послалася на те, що підзахисний раніше не судимий, є студентом 4-го курсу Харківського машинобудівельного коледжу, має постійне місце реєстрації та проживання, просила обрати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, як альтернативу визначити заставу.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного,

обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4 ) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачений КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, даний злочин є особливо тяжким.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обгрунтованість повідомленої підозри підтверджується наданими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_4 згідно ч.6 ст.12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, з конфіскацією майна, за віком та станом здоров`я підозрюваного відсутні протипоказання для застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою; у разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 через тяжкiсть вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яка із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Оскільки наразі органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження усіх речей та документів, які були викрадені у потерпілого ОСОБА_9 , а підозрюваному ОСОБА_4 відомо про їх місцезнаходження, що може призвести до їх втрати; - незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень, оскільки, маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому відомо місця мешкання свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 може умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на свідків та/або потерпілого з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів. Крім того, в ході допиту потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 , стало відомо, що ОСОБА_4 разом з іншими підозрюваними їм погрожували, якщо вони комусь розкажуть про вчинений ними злочин. Тому застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити йому належну процесуальну поведінку, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного встановлено наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, а саме: наявнiсть обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Застосування iнших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який має постійне місце реєстрації та проживання, не одружений, є студентом 4-го курсу Харківського машинобудівельного коледжу, раніше не судимий, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Таким чином слідчий суддя вважає, що подане клопотання слідчого достатньо мотивоване та підлягає задоволенню.

В силу вимог ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави, оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме до 27.01.2025, без визначення розміру заставу.

Термін дії ухвали до 27.01.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1