12 серпня 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, дітей на утриманні не має, освіта вища, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше засудженого:
- 06.01.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
В ході досудового розслідування встановлено, що 30 вересня 2017 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , заходячись на автомобільній стоянці біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час лайки з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підійшов до потерпілого та використовуючи ніж, який знаходився при ньому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс потерпілому ОСОБА_7 , приблизно 2 удари вказаним ножем в область тулуба, чим згідно лікарської довідки, виданої КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», спричинив останньому проникаюче поранення грудної клітини справа, верхньої долі легені, м/р судин, гемоторакс, що являються тяжкими тілесними ушкодженнями, після чого зник з місця скоєння злочину.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема: допитом потерпілого ОСОБА_7 , допитом свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , висновками експертів та інше.
30.09.2017, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, за погодження з процесуальним керівником було заочно повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Станом на 30.09.2017 (тобто в день складення повідомлення про підозру) місцем реєстрації та за місцем мешкання ОСОБА_6 не було, письмове повідомлення про підозру останньому було направлено поштою замовними листами за наявними адресами мешкання підозрюваного ОСОБА_6
02.10.2017, досудове розслідування було зупинене на підставі ст. 280 КПК України, та підозрюваного ОСОБА_6 , було оголошено в розшук у зв`язку з тим, що він переховується від органу досудового розслідування та місце його знаходження на теперішніх час не встановлено.
09.01.2024 року, відповідно до глави 24-1 КПК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, постановою слідчого останнього оголошено у міжнародний розшук.
Згідно витягу бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», діючої відповідно до п. 23 Положення, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонної служби України від 25.06.2007 № 472, отримано інформацію про те, що 04.10.2017, підозрюваний ОСОБА_6 перетнув лінію розмежування тимчасово окупованої території АР Крим та в подальшому по оперативній інформації виїхав на територію російської федерації, де переховується від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Відомостей щодо повернення підозрюваного на територію України в базах даних перетину кордону немає.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання, за вчинене ним кримінальне правопорушення, з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків шляхом вмовлянь, залякування, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що є ризиками, передбаченими п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також орган досудового розслідування посилається на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, тому слідчий просить обрати відносно оголошеного у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити.
Захисник підозрюваного не заперечував проти задоволення клопотання слідчого.
Заслухавши пояснення прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Одним із завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.
Відповідно до положень п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Із змісту положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Встановлено, що постановою старшого слідчого СВ ВП №1 Запорізького РУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 від 09.01.2024 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.
Так, стороною обвинувачення у клопотанні та доданих матеріалах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя враховує, тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого останньому, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, те, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку, та дані про особу підозрюваного, який раніше засуджений, не працює, а також ту обставину, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Виходячи з того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого кримінальним законом передбачено покарання зокрема у вигляді позбавлення волі до восьми років, а також з обставин та наслідків його вчинення, ступеню участі підозрюваного у вчиненні злочину, згідно повідомлення про підозру, на підставі досліджених матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та доведено у судовому засіданні.
Беручи до уваги надані слідчим докази того, що підозрюваний ОСОБА_6 , переховується від органу досудового розслідування та перебуває у міжнародному розшуку, з урахуванням обставин визначених ст. 178 КПК України, достатності доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, про обрання якого просить слідчий, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_6 , слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.
Також суд враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, яким передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, якій відносяться до категорії тяжкого кримінального правопорушення, переховується від слідства, оголошений у міжнародний розшук, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, слідчий суддя приходить до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання - задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою (заочно).
У разі затримання ОСОБА_6 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, доставити підозрюваного до суду для розгляду клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні, а якщо справа буде перебувати у провадженні суду на відповідного процесуального прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1