Спрва №625/330/24
Провадження № 1-кп/625/51/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2024 р. с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у селі Різуненкове Богодухівського району Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 червня 2024 року за №0000104, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, невійськовозобов`язаного, раніше засудженого вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 13.02.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, в силу ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком на 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2024 року приблизно о 18:00 (більш точного часу судовим розслідуванням встановлено не було) ОСОБА_5 знаходився на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає його знайомий - ОСОБА_6 , з яким вони вживали спиртні напої.

В цей час до вказаного домоволодіння прийшов ОСОБА_4 , у якого на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Діючи по раптово виниклому злочинному умислу, спрямованому на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 стягнувши ОСОБА_5 на підлогу кімнати, при цьому нецензурно висловлюючись, заподіяв останньому ожин удар правою ногою в обличчя та5 ударів правою рукою по ребрам по передній частині грудної клітини.

У результаті чого, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 , тілесні ушкодження згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-36/55/62-Важ/24 від 13.09.2024 у вигляді: черепно-лицевої травми: саден на обличчі,синців периорбітальних ділянках обох очей, синця на лівій вушній раковині, закритого перелому кісток носу. Закритої тупої травми грудної клітини у вигляді: синця на задній поверхні лівої половини грудної клітини, переломи передніх відрізків 5-10 ребер праворуч.

За ступенем тяжкості, тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини у вигляді: синця на задній поверхні лівої половини грудної клітини, переломи передніх відрізків 5-10 ребер праворуч відноситься до ушкоджень, які за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яке спричинило собою тривалий розлад здоров`ю понад 3-х тижнів ( 21 дня) згідно (п.п.2.2.1 «а», «б», «в», і 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6).

Крім того, судовим розглядом встановлено, що 23 червня 2024 року приблизно о 10:00 (більш точного часу судовим розглядом встановлено не було) ОСОБА_5 знаходився на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час на територію вказаного домоволодіння прийшов ОСОБА_4 , у якого на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 , при цьому нецензурно висловлюючись, заподіяв останньому один удар правою ногою в обличчя та продовжив наносити удари правою ногою, ділянкою п`яти, нанісши ще 5 ударів.

В результаті чого, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 , тілесні ушкодження згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-36/61/62-Важ/24 від 04.10.2024 у вигляді: черепно-лицевої травми: саден на обличчі,синців периорбітальних ділянках обох очей, синця на лівій вушній раковині, закритого перелому кісток носу.

Тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, синці в периорбітальних ділянках обох очей, синця на лівій вушній раковині, закритого перелому кісток носу, за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів ( 21 дня) згідно (п.п.2.3.1 «а», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю та пояснив, що дійсно наніс тілесні ушкодження при вказаних в обвинувальному акті обставинах, при цьому обвинувачений щиро розкаявся.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєному злочині та його щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд визнав за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, на виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити визнані ними обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, неодружений, на утриманні нікого не має, офіційно не працюючого, за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання для ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

При вирішення питання про обрання видута міри покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєних правопорушень, розмір завданих збитків, відношення обвинуваченого до наслідків своїх діянь, дані про особу обвинуваченого, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, думку сторін кримінального провадження про обрання виду та міри покарання, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі та за ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним покаранням суд вважає за необхідне остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі.

При цьому, суд враховує, що відповідно до положень ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У даному випадку, ОСОБА_4 будучи засудженим 13.02.2024 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, від якого він був звільнений на підставі ст. 75 КК України на 1 рік, 22.06.2024 року, тобто під час іспитового строку за попереднім вироком, ОСОБА_4 скоїв кримінальний правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 125 КК України. Отже, до покарання, призначеного ОСОБА_4 за новими правопорушеннями, підлягає приєднанню повністю або частково невідбуте покарання, призначене вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 року.

Таким чином, невідбутим покаранням за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 року у випадку ОСОБА_4 слід вважати покарання у виді 1 року обмеження волі.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне частково приєднати ОСОБА_4 до нового покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження, невідбуте покарання у виді 1 (одного) місяця обмеження волі. При цьому, остаточне покарання у такому випадку, визначене на підставі ст.71 КК України, становить 1 (один) рік 1 (один) місяць обмеження волі, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 71 КК України, адже таке покарання є більшим від призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі ч.1, ч.7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк його перебування під дією цілодобового домашнього арешту за період з 26 вересня 2024 року до 26 листопада 2024 року, із розрахунку, що двом дням обмеження волі відповідає три дні цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Початок строку відбування покарання відраховувати з дня прибуття ОСОБА_4 до місця відбування покарання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено, судові витрати, речові докази - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 , визначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати 1 (один) місяць обмеження волі, як невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 13 лютого 2024 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одно

го) місяця обмеження волі.

На підставі ч.1, ч.7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк його перебування під дією цілодобового домашнього арешту за період з 26 вересня 2024 року до 26 листопада 2024 року, із розрахунку, що двом дням обмеження волі відповідає три дні цілодобового домашнього арешту.

Початок строку відбування покарання відраховувати з дня прибуття ОСОБА_4 до місця відбування покарання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено, судові витрати, речові докази - відсутні.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільними відповідно до положень ч.3 ст. 349 КК України.

В іншій частині вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Коломацький районний суд Харківської області.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Повний текст вироку проголошено 28 листопада 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1