Справа № 339/520/23
Провадження № 11-кп/4808/447/24
Категорія ст. 115 ч. 1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі :

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеозвязку у кримінальному провадженні №0000387 апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури на вирок Болехівського міського суду від 11.07.2024,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 групи, несудимого

засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі.

ОСОБА_7 виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

Він утримується під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк покарання йому рахується з 29 червня 2023 року.

Злочин вчинено при таких обставинах.

ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 02 год 00 хв ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку по АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, спілкувався зі своєю дружиною ОСОБА_9 по мобільному телефону, де між ними виник конфлікт. Після завершення розмови ОСОБА_7 зайшов в кімнату до тестя ОСОБА_10 , з яким розпочав словесний конфлікт, під час якого на ґрунті тривалих неприязних відносин наніс йому не менше 44 ударів кулаками рук в різні ділянки тіла, в тому числі в життєво важливі органи - голову, шию та грудну клітку та маючи на меті доведення свого злочинного умислу до кінця, взяв до рук невстановлений в ході досудового розслідування колюче-ріжучий предмет та наніс потерпілому один удар в життєво важливий орган - шию. Внаслідок тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння наступила смерть потерпілого ОСОБА_10 .

В апеляційних скаргах:

- захисник вважає вирок суду незаконним через суворість покарання. Стверджує, що суд взяв до уваги тільки обтяжуючі покарання обставини та не врахував обставини, які його пом`якшують, зокрема: щире каяття та ктивне сприяння вчиненню злочину, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій. Під час розгляду справи, ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вбивства не визнав, однак повністю визнав вину та щиро розкаявся в заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть. В суді потерпіла ОСОБА_9 заявила, що жодних претензій до ОСОБА_7 не має, цивільний позов заявляти не буде. Також, слід врахувати інші обставини, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий (згідно ст. 89 КК України), на утриманні має двох неповнолітніх дітей, на обліку в наркологічному чи психоневрологічному диспансері не перебуває, характеризується по місцю проживання позитивно, надавав допомогу громаді для перевезення автомобілів військовим на схід України, з приводу чого йому висловлено подяку за активну громадську позицію. Судом також не враховано стан здоров`я ОСОБА_7 , який є інвалідом 3 групи. Просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 ККУ;

- прокурор оскаржує вирок суду, стверджує, що визнання судом недопустимості висновків експертів щодо вилучених під час огляду місця події по місцю проживання ОСОБА_7 пістолета та патрона на предмет дослідження належності до вогнепальної зброї та боєприпасів, призвело до безпідставного виправдання обвинуваченого за ст. 263 ч. 1 ККУ. Вважає, що жодної прямої заборони для слідчого, прокурора приймати рішення про призначення експертиз на дослідження речей, вилучених під час проведення огляду місця події в КПК України немає. На час вилучення вказаного пістолета, не було жодних доказів, що він відноситься до вогнепальної зброї, це є стартовий самозарядний пістолет "STALKER" і дозволу на його зберігання не потрібно, тому жодних підстав для внесення відомостей до ЄРДР за даним фактом не було. При цьому, після одержання висновку експерта, слідчим 20.09.2023 було внесено відомості в ЄРДР за ст. 263 ч. 1 ККУ та розпочато досудове розслідування, яке прокурором було приєднано до кримінального провадження за ст. 115 ч. 1 ККУ. 28 вересня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ст. 115 ч. 1 та ст. 263 ч. 1 ККУ. Також, суд міг самостійно призначити повторну експертизу речових доказів. Прокурор вважає призначене обвинуваченому покарання надто м`яким, судом не було повною мірою враховано факт знущання над потерпілим, приховування злочину та суспільну небезпеку вчиненого. Просить вирок суду скасувати, дослідити наявні у судовому провадженні докази та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ст. 263 ч. 1 ККУ 4 роки позбавлення волі; за ст. 115 ч. 1 ККУ 14 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 1 ККУ, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 14 років.

В апеляційній інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити в повному об`ємі, вирок змінити, призначити більш м`яке покарання; апеляцію прокурора проять відхилити, як необґрунтовану;

- прокурор заперечив доводи апеляційної скарги захисника, підтримав свою апеляцію, просить її задовольнити.

Вирок суду в апеляційних скаргах апелянтів в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст. 115 ч.1 ККУ не оспорюється, тому вирок суду в цій частині не перевіряється.

З`ясувавши обставини провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, проаналізувавши доводи сторін, зміст вироку, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, ст. 50, 65 ККУ вирок суду має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, а призначене покарання винному - законним й справедливим.

Оскаржений вирок цим нормам закону відповідає, не встановлено правових підстав для його скасування чи зміни.

Доводи захисника про суворість покарання обвинуваченого не ґрунтується на даних про обставини справи, тяжкість вчиненого та даних про його особу.

Правовими перешкодами для пом`якшення покарання обвинуваченого є те, що він фактично визнає факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, але не визнає вчинення умисного вбивства потерпілого, не розкаюється в цьому. Кваліфікацію своїх дій за ст. 115 ч.1 ККУ ним і захисником в апеляційному порядку не оспорюється.

При цьому слід врахувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, а саме: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку та особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах в присутності дітей.

Крім того, судом враховано його характеристику про те, що за час проживання на території Тисівського старостинського округу проявляв агресію до потерпілого, між ними часто виникали непорозуміння.

За даними органу пробації щодо нього є ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства, оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства ( том 2 а.с. 61-64).

За вказаних обставин дані про його особу та стан його здоров'я не дають правових підстав для пом`якшення йому покарання і застосування ст. 69 ККУ.

Призначене йому покарання є необхідне й достатнє для його виправлення і запобігання вчинення ним та іншими особами подібних злочинів.

З наведених мотивів про достатність призначеного покарання апеляційний суд відхиляє апеляційні доводи прокурора про м'якість покарання обвинуваченого.

Апеляційні доводи прокурора про безпідставність виправдання ОСОБА_7 за ст. 263 ч.1 ККУ колегія суддів визнає необґрунтованими.

Як встановлено судом першої інстанції в супереч вимог ст. 214 КПК України орган досудового розслідування у передбачений законом термін не вніс повідомлення про виявлений в обвинуваченого пістолет та потрон до ЄРДР, що позбавляло процесуального права слідчого призначати їх експертизу. Її висновки про те, що вони є відповідно вогнепальною зброєю, а патрон - є саморобним боєприпасам були проведені не в цьому кримінальному провадженні, тому є недопустими доказами за ч.1 ст. 263 КК України, оскільки проведені слідчим до внесення відомостей до ЄРДР за такою правовою кваліфікацією.

Посилання прокурора на те, що слідчий спочатку не міг визначитись чи виявлений пістолет є вогнепальною зброєю, тому зразу не вносилось повідомлення про це до ЄРДР, не виправдовує істотних процесуальних порушень при проведенні досудового розслідування.

Таким чином вирок суду є законний й обґрунтований, немає правових підстав для його скасування чи зміни. Тому подані апеляції слід залишити без задоволення, вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та прокурора залишити без задоволення, вирок Болехівського міського суду від 11.07.2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Веоховного Суду протягом 3 місяців з моменту її проголошення, засдженим - з часу отримання її копії.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4