ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

01 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про проведення дослідження фактів застосування відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, фізичного насильства після його затримання,-

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадженні №0000851 від 05.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про проведення дослідження фактів застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 фізичного насильства після його затримання, обґрунтовуючи його тим, що стороною захисту в минулому судовому засіданні було надано відеозапис на якому, як стверджували останні, можуть міститись незаконні методи проведення досудового розслідування (побиття обвинуваченого після його затримання). Окрім того, прокурор зазначив, що стороні обвинувачення невідомо місцезнаходження свідка ОСОБА_9 , оскільки останній за адресою зазначеною в матеріалах провадження не проживає, у зв`язку із чим просить суд на підставі ст. 333 КПК України винести доручення щодо встановлення місця проживання свідка ОСОБА_9 . Також, просить дочекатись відповіді щодо перетину свідком ОСОБА_10 кордону.

Сторона захисту в судовому засіданні вирішення клопотання прокурора щодо проведення дослідження фактів застосування відносно ОСОБА_8 фізичного насильства після його затримання залишила на розсуд суду та підтримали клопотання прокурора щодо свідка ОСОБА_9 .

Потерпіла в судовому засіданні зазначила, що вважає клопотання прокурора є недоцільними.

Суд заслухавши думку учасників провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.18 КПК жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

За змістом ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 4 ст.87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини…, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Відповідно до ст.410, ч.1 ст.412 КПК неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами п. п. 2, 3 ч. 6 ст. 206 КПК, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ст.214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Враховуючи те, що перевірка заяв у кримінальному провадженні повинна проводитись неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ « ОСОБА_11 проти України» від 24 червня 2010 року, а також те, що стороною захисту було надано відеозапис на якому можуть міститись незаконні методи проведення досудового розслідування, зокрема застосування відносно ОСОБА_8 фізичного насильства після його затримання, суд вважає за необхідне провести перевірку зазначеної інформації.

Вказане узгоджується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду по справі №185/8507/14 від 11.09.2019 року, в якій вказано, що забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів слідства, шляхом проведення офіційного розслідування, є обов`язковим.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне доручити Другому СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві проведення дослідження фактів викладених у клопотанні прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 фізичного насильства після його затримання під час досудового розслідування кримінального провадження №0000851 від 05.04.2018 року.

Разом із цим, суд не вбачає підстав для винесення в порядку ст. 333 КПК України доручення щодо встановлення місцезнаходження свідка ОСОБА_9 , оскільки прокурором не надано жодних доказів на підтвердження того, що сторона обвинувачення вичерпала всі можливі засоби задля встановлення місцезнаходження зазначеного свідка та взагалі вживала заходів щодо його виклику до суду та допиту безпосередньо перед судом.

Водночас, ч. 1 ст. 318 КПК України передбачено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Згідно ст. 332 КПК України судовий розгляд відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку та випадків відкладення судового засідання з причин, передбачених ч. 2 вказаної статті.

09.02.2024 року судом було постановлено ухвалою, якою визнано відсутньою необхідність розпочинати судовий розгляд спочатку з повторним здійсненням процесуальних дій в частині дослідження письмових доказів у кримінальному провадженні, які вже здійснювались під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України до заміни головуючого судді та визнано необхідним здійснити під час судового розгляду повторно процесуальні дії з допиту свідків у кримінальному провадженні, забезпечення явки яких в судове засідання суд поклав на прокурора.

На даний час, згідно встановленого обсягу та порядку дослідження доказів, триває судовий розгляд на стадії допиту свідків.

Водночас, суд неодноразово за клопотанням прокурора відкладав судові засідання, з метою надання прокурору можливості забезпечити явки заявлених свідків, та з метою недопущення порушення принципу змагальності сторін, судом було роз`яснено прокурору, що забезпечення явки свідків в судове засідання покладено на сторону обвинувачення.

В свою чергу, суд сприяючи розгляду справи в розумні строки, надавав прокурору судові виклики заявлених стороною обвинувачення свідків, а також надіслав запит за клопотанням прокурора про витребування інформації з відповідного державного органу про перетин Державного кордону України гр. ОСОБА_10 , яка є свідком обвинувачення.

Таким чином, не зважаючи на створення судом необхідних умов для виконання стороною обвинувачення її процесуального обов`язку, відповідно до ч. 3 ст. 23 КПК України, прокурором не було забезпечено явку заявлених свідків в судове засідання для їх допиту, та не надано доказів, що такі заходи прокурором вживались взагалі, що призводить до необґрунтованого та безпідставного затягування судового розгляду та має наслідком порушення права обвинуваченого на розгляд кримінального провадження в розумні строки, відповідно до вимог ст. 28 КПК України.

Водночас, ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом із цим, суд звертає увагу, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається в даному випадку на прокурора, проте стороною обвинувачення не вжито заходів з метою оперативного судового розгляду справи та дослідження наявних у сторони обвинувачення доказів.

Зазначена бездіяльність сторони обвинувачення щодо забезпечення явки заявлених свідків, свідчить про неналежне виконання прокурором своїх обов`язків, та призводить до порушення принципу безперервного розгляду справи.

Водночас, згідно з вимогами ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення судового провадження у розумні строки забезпечує суд.

Як слідує зі змісту даної статті критерієм оцінювання розумності строку є складність справи, що може бути зумовлена як фактичними обставинами справи, так і різними правовими аспектами, пов`язаними зі справою опосередковано. Складність справи визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених та інкримінованих епізодів злочинної діяльності, характеру фактичних даних, що підлягають встановленню, кількості учасників справи (потерпілих, свідків), обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства, забезпечення допомоги перекладача, об`єднання матеріалів справи тощо.

Дотримання розумного строку розгляду провадження є елементом справедливого судового розгляду в розумінні ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

У п. 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 р. у справі «Вергельський проти України» Суд зазначив, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів. Згідно з позицією ЄСПЛ Конвенція покладає на держави-учасниці обов`язок організувати свою судову систему таким чином, щоб суди мали змогу діяти відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції, зокрема розглядати справи впродовж «розумного строку» (рішення від 06.09.2005 р. у справі «Павлюлінець проти України»).

Для визначення розумності строків кримінального провадження важливе значення має не тільки судове провадження у суді першої інстанції, а й провадження в апеляційній та касаційній інстанціях. У п. 97 рішення Європейського суду з прав людини від 16.09.2010 р. у справі «Вітрук проти України» зазначено, що «в кримінальних справах «розумний строк», передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з того часу, коли особі було «пред`явлено обвинувачення», тобто, іншими словами, з моменту офіційного повідомлення заявника компетентним органом про те, що він обвинувачується у вчиненні злочинів. Це визначення також застосовується до питання, чи мало місце «суттєве погіршення становища (підозрюваного)», чи ні. Щодо закінчення «відповідного строку», то в кримінальних справах період, передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, включає весь строк провадження у справі, у тому числі перегляд рішення в апеляції (п.70 рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» (Merit v. Ukraine))».

Згідно ч.1, ч.2 ст.114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

З огляду на вище викладене, враховуючи принципи змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, які, на думку суду, не будуть порушені, оскільки стороною обвинувачення заявлено про наявність певних доказів та запропоновано включити їх до порядку дослідження, тобто суд не вимагає надання інших доказів, про які не заявляв прокурор, однак представлення їх суду прокурором, зокрема забезпечення явки для допиту свідків сторони обвинувачення не здійснюється протягом достатньо тривалого часу, що призводить до затягування розгляду справи, та не дозволяє суду здійснити дослідження доказів у повному обсязі.

За таких обставин, враховуючи той факт, що з часу визнання судом необхідним здійснити під час судового розгляду повторно процесуальні дії з допиту свідків у кримінальному провадженні, забезпечення явки яких в судове засідання покладено на прокурора, тобто з 09.02.2024 року, прокурором явку таких свідків забезпечено не було, суд вважає за необхідне, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, встановити стороні обвинувачення строк для подання до суду доказів у даному кримінальному провадженні, а саме: забезпечити присутність свідків обвинувачення для їх безпосереднього допиту в судовому засіданні, до 19 листопада 2024 року.

Керуючись ст. ст. 369-372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 задовольнити.

Доручити Другому СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві провести дослідження фактів викладених у клопотанні прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичного насильства після його затримання, шляхом внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування в розумні строки, за результатами якого копію процесуального рішення направити до Приморського районного суду м. Одеси.

Судовий розгляд відкласти на 13:15 год. 19 листопада 2024 року.

Встановити стороні обвинувачення, строк для подання суду доказів у кримінальному провадженні №0000851 від 05.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України до 19 листопада 2024 року.

Зобов`язати прокурора, який здійснює підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні забезпечити явку свідків, яких він просив допитати, в судове засідання, яке відбудеться 19 листопада 2024 року о 13:15 годині.

Роз`яснити стороні обвинувачення, що у випадку не виконання нею своїх обов`язків подання доказів на підтвердження обвинувачення ОСОБА_8 , у встановлений судом строк, розгляд кримінального провадження буде здійснюватись на підставі наявних доказів у суду станом на кінець граничного строку подання доказів.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Колегія суддів

Приморського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

01.10.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/11953/18

Номер провадження № 1-кп/ 522/1602/24

Головуючий суддя ОСОБА_1