печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Печерський районний суд міста Києва у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001999 від 19.12.2023,-

ВСТАНОВИВ :

Слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 за погодженням з прокурором другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту наглядуза додержанням законів органами Державного бюро розслідувань, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001999 від 19.12.2023, на належне на належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, заборонивши відчужувати наступне майно, а саме:

- грошові кошти в сумі 130 000 гривень, 11 635 євро, 69 450 доларів США.

Метою накладення арешту є забезпечення конфіскації майна, так як особа, яка ним володіє може здійснити знищення, пошкодження, відчуження вказаного майна.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що слідчою групою Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001999 від 19.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, 13.07.2024 за вказаними обставинами злочинної діяльності ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

13.07.2024 Печерським районним судом міста Києва підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із цим, 12.07.2024 у вказаному кримінальному провадженні проведено обшук в порядку ч. 3 ст. 233 за адресою: АДРЕСА_1 (місце проживання ОСОБА_5 ), в ході якого вилучено: грошові кошти у сумі 130 000 гривень, 11 635 євро, 69 450 доларів США.

13 липня 2024 року винесено постанову про визнання вищевказаних грошей речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_7 від 16.08.2024, проведений обшук легалізовано, у тому числі прямо надано дозвіл на вилучення вказаних грошових коштів у сумі 130 000 гривень, 11 635 євро, 69 450 доларів США.

27.08.2024 всі зазначені вище грошові кошти в сумі 130 000 гривень, 11 635 євро, 69 450 доларів США передані органом досудового розслідування на зберігання до уповноваженої банківської установи.

Вказане майно не є тимчасово вилученим, оскільки ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_7 від 16.08.2024, проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_5 легалізовано, у тому числі прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення вказаних грошових коштів.

Органом досудового слідства встановлені докази скоєння підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Заборона у відчуженні обумовлена необхідністю запобігти передачі ОСОБА_5 та/або його близькими родичами іншим особам власного майна, з метою ухилитись від його конфіскації у разі призначення покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення можливої конфіскації майна та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме кримінальному провадженню унаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане, знищене або пошкоджене.

За викладених обставин, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_5 заборонивши його відчужувати.

Слідчий ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності власника майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Позбавлення права розпоряджатися та/або користуватися майном, тобто накладення принаймні однієї із зазначених заборон, є неодмінним юридичним наслідком арешту майна, зумовленим самою правовою природою цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зазначене узгоджується з вимогами чинних для України міжнародно-правових актів. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 19 Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) (набрала чинності для України 1 березня 2010 року), частини першої статті 31 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції (набрала чинності для України 1 січня 2010 року), частини першої статті 2 Конвенції про відмивання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом (набрала чинності для України 1 травня 1998 року), кожна сторона цих конвенцій зобов`язується вживати необхідних заходів для забезпечення можливості конфіскації чи вилучення в інший спосіб майна осіб, винних у корупційних та інших злочинах, що охоплюються сферою дії відповідних конвенцій, у тому числі власності, вартість якої відповідає отриманим від злочинів доходам.

Враховуючи зазначені обставини, з метою забезпечення конфіскації майна існує необхідність накладення арешту на вказані грошові кошти, так як особа, яка ним володіє може відчуження, знищення, пошкодження такого майна.

Згідно із частиною першою статті 7 Директиви 2014/42/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 3 травня 2014 року «Про замороження та конфіскацію засобів та доходів, отриманих злочинним шляхом, у Європейському Союзі», держави-члени повинні вживати необхідних заходів для забезпечення заморожування та збереження майна з метою його подальшої конфіскації.

Як вбачається з матеріалів клопотання, санкцією ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Так, згідно ч. 4, 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

У зв`язку з чим, слідчий суддя доходить висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме: грошові кошти в сумі 130 000 гривень, 11 635 євро, 69 450 доларів США.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання- задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001999 від 19.12.2023 на належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, встановивши заборону його відчужувати, а саме:

- грошові кошти в сумі 130 000 гривень, 11 635 євро, 69 450 доларів США.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1