Єдиний унікальний номер 205/239/24
У Х В А Л А

Іменем України

2 серпня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.04.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000807 від 22.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 335 КК України,

В С Т А Н О В И В:

2 травня 2024 року на розгляд слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 в якій, з урахуванням уточнень та доповнень, скаржник просить скасувати постанову дізнавача СД ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.04.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000807 від 22.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 335 КК України, визнати Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_3 у досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000807 від 22.12.2023 року потерпілим у досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000380 від 06.07.2024 року та зобов`язати уповноважених осіб СД ВП №3 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області надати ОСОБА_3 пам`ятку потерпілого та пояснити йому його права і обов`язки потерпілого у досудовому розслідуванні кримінального провадження № 000807.

В обґрунтування вимог скарги зазначається, що органом досудового розслідування безпідставно вживалися дії (бездіяльність) направлені на невизнання його потерпілим у кримінальному провадженні, зокрема дізнавачем ОСОБА_4 була проігнорована заява від 16.04.2024 про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, натомість, в офіційному листі дізнавача від 22.04.2024 року міститься інформація про надходження до поліції заяви ОСОБА_3 від 18.04.2024 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, якої він фактично не подавав, що, на думку скаржника, вказує на порушення процедури винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Також скаржник зазначає, що в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження не наведено жодних доказів на підставі яких орган досудового розслідування міг би дійти висновку про відсутність в діяннях складу кримінального правопорушення та визначитись з наявністю підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України; дізнавачем не було проведено жодної слідчої або процесуальної дії на підтвердження або спростування наявності в діях осіб ознак кримінального правопорушення за фактом примушування до виконання або невиконання цивільно-правових зобов`язань. Також скаржник вважає помилковими наведені у оскаржуваній постанові обґрунтування того, що відсутність складу кримінального правопорушення обумовлюється наявністю цивільно-правових відносин між сторонами, пов`язаних з можливим укладанням договорів оренди житла з викупом тощо.

Таким чином, скаржник зазначає, що прийняття оскаржуваної постанови від 18.04.2024 року про закриття кримінального провадження відбулося у супереч вимогам ч. 2 ст. 9 КПК України і не відповідає принципам всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, посилаючись на доводи, викладені в самій скарзі та доповненнях до неї. Окрім того зазначив, що вважає оскаржувану постанову не законною та такою, що підлягає скасування, оскільки при її прийнятті дізнавачем не було враховано його статус потерпілого у кримінальному провадженні, висновки дізнавача, викладені у постанові, стосовно допиту свідка ОСОБА_5 не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, дізнавачем не надано оцінку доказам, які були йому надані ОСОБА_3 , а саме копіям договорів, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , а також, що дізнавачем надана неправильна кваліфікація кримінального правопорушення та не надано правової оцінки діям ОСОБА_6 щодо порушення прав ОСОБА_3 на житло.

Слідчий суддя, вислухавши скаржника, вивчивши доводи скарги з уточненнями та доповненнями, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000807 приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться принципи законності, який у відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, та диспозитивності, згідно якого, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала, яка може бути про . 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000807 від 22.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України.

Постановою старшого дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_4 від 18.04.2024 року (далі - постанова про закриття кримінального провадження) кримінальне провадження № 0000807 від 22.12.2023 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні кримінального правопорушення.

В мотивувальній частині зазначеної постанови про закриття кримінального провадження, в якості обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження, дізнавач, в тому числі посилається на показання ОСОБА_3 , отримані в результаті його допиту в якості свідка по цьому кримінальному провадженні.

Натомість, поза увагою органу досудового розслідування залишися та обставина, що ухвалою слідчого судді від 10 квітня 2024 року скасовано постанову дізнавача від 06.03.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про закриття кримінального провадження та прийнятті відповідної постанови, дізнавачем були порушені процесуальні права ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні, передбачені ст. 56 КПК України, внаслідок чого були порушені вимоги ч. 1 та 2 ст. 9 КПК України згідно яких під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова дізнавача про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, оскільки висновки щодо фактичних обставин кримінального провадження, які були покладені в основу постанови про закриття провадження, були зроблені дізнавачем на підставі відомостей, отриманих з грубим порушенням норм КПК України.

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що вимоги в частині визнання Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_3 у досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000807 від 22.12.2023 року потерпілим у досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000380 від 06.07.2024 року та зобов`язання уповноважених осіб ВД ВП № 3 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області надати ОСОБА_3 пам`ятку потерпілого та пояснити йому його права і обов`язки потерпілого у досудовому розслідуванні кримінального провадження № 000807, не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В ході розгляду скарги встановлено, що постановою дізнавача від 06.03.2024 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні. Натомість, ухвалою слідчого судді від 10.04.2024 року зазначена постанова дізнавача була скасована.

Таким чином, ОСОБА_3 , з огляду на вимоги ст. 55 КПК України набув статусу потерпілого у кримінальному провадженні № 0000807 з моменту подання заяви про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, що не потребує прийняття окремого процесуального рішення.

Щодо вимог про зобов`язання уповноваженої особи органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні, слідчий суддя звертає увагу на те, що нормами ч. 2 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що заява ОСОБА_3 була зареєстрована 30.11.2023 року у ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області уповноваженою особою на прізвище ОСОБА_7 (без зазначення ініціалів), яка згідно з постановою керівника органу досудового розслідування від 26.12.2023 року про призначення групи дізнавачів по даному кримінальному провадженню не входить до групи дізнавачів, отже не наділена повноваженнями здійснювати процесуальні дії.

Натомість, слідчий суддя наголошує, що процесуальне порушення, яке виразилося у неврученні ОСОБА_3 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, в порядку, визначеному ч. 2 ст. 55 КПК України, може бути усунено уповноваженим дізнавачем в ході здійснення подальшого досудового розслідування кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 110, 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.04.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000807 від 22.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 335 КК України.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0000807 повернути СД ВП № 3 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1