Справа № 473/6166/24
Номер провадження 1-в/473/397/2024
У Х В А Л А

іменем України

"14" листопада 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь,

встановив:

До Вознесенсього міськрайонного суду Миколаївської області від захисника ОСОБА_4 надійшло клопотання в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, яким внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якого максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи, як дрібне викрадення чужого майна за ст..51 КУпАП не може перевищувати двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» за вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2022 року, згідно якого він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місця позбавлення волі, при цьому, остаточне покарання за даним вироком у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць ОСОБА_5 призначено з урахуванням положень ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 28.09.2021 року, за яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

При цьому, вартість викраденого ОСОБА_5 майна, згідно вироку від 28.09.2021 року, на час вчинення кримінального правопорушення 21.07.2021 року склала 440 грн., а за вироком від 10.08.2022 року на дату 10.12.2021 року склала 1450 грн., за таких обставин, захисник, вважає, що ОСОБА_5 , необхідно звільнити від відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2022 року та вироком Київського районного суду м. Одеси від 28.09.2021 року.

Захисник ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилась. Надіслала на адресу суду заяву в якій просить суд розглядати клопотання за її відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Засуджений надіслав на адресу суду заяву в якій просить суд розглядати клопотання за його відсутності та просить задовольнити його.

Представник ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» надіслала заяву з проханням розглядати справу без участі представника ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» та в вирішенні даного клопотання поклалась на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про зміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 28.09.2021 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

За вказаним вироком, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення 21.07.2021 року. Вартість викраденого майна становила 440 грн. Його дії кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2021 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі.

За вказаним вироком, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, 10.12.2021 року. Вартість викраденого майна становила 1450 грн. Його дії кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

На теперішній час ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№ 72)».

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Отже, Законом № 3886-ІХ фактично були внесені зміни і до законодавства України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині визначення розміру викраденого майна, за наявності якого (розміру) настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Конституції України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч.2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2270 гривень (1135 х2=2270).

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_5 майна за вироком Київського районного суду м. Одеси від 28.09.2021 року становила 440 гривень, за вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2022 року, становила 1450 гривень, що є меншим за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX настає кримінальна відповідальність, то з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, судом встановлено наявність підстав для застосування положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» до вироку Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2022 року у відношенні ОСОБА_5 , та вироку Київського районного суду м. Одеси від 28.09.2021 року.

Отже, суд вважає клопотання адвоката ОСОБА_4 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 5, 74 КК України, суд -

постановив:

клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити від призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2022 року покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць, у зв`язку з усуненням Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності вчинених ним діянь.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити від призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 28.09.2021 року покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, у зв`язку з усуненням Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності вчинених ним діянь.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя