УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000195 від 18.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 18.10.2024 року до чергової частини відділу поліції №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від співробітника патрульної поліції ОСОБА_4 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 під час патрулювання, було зупинено громадянина, в якого при собі була наркотична речовина, який представився як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду було виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору для подальшого направлення на дослідження до НДЕКЦ, також під час огляду було виявлено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 КМ999387, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ознаками підробки, який також було вилучено.

Оскільки вилучене майно є речовими доказами по кримінальному провадженню та є підстави вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме: незастосування заборони користування та розпорядження майном призведе до приховування та знищення майна, яке визнано речовими доказами і є об`єктами кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вказане майно, а тому прокурор звертається із даним клопотання до слідчого судді.

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 долучив до клопотання заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, приймаючи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000195 від 18.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 358 КК України.

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що вилучене майно може містити у собі інформацію щодо вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження та відповідає критеріям речових доказів, з огляду на наступне.

Вилучена в ході проведення огляду кристалічна речовина білого кольору може бути наркотичним засобом та необхідна органу досудового розслідування для проведення експертного дослідження з метою підтвердження чи спростування відношення її до наркотичних речовин, а тому вагоме значення для досудового розслідування та відповідає критеріям речових доказів.

Паспорт, вилучений під час проведення огляду, також відповідає критеріям речових доказів, оскільки містить ознаки підробки, потребує експертного дослідження та в подальшому може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Отже, оскільки вилучене під час огляду майно наразі відповідає критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик їх знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлена особа, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою проведення слідчих дій та експертних досліджень із вилученим майном для забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000195 від 18.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 КМ НОМЕР_1 ;

-зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору.

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1