Провадження № 1-кс/932/2775/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_3 , в якому останній просить скасувати арешт, накладений на транспортний засіб марки «CHEVROLENT» модель «AVEO» із встановленими д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 який було накладено шляхом заборони на відчуження, розпоряджання та користування. Зазначені речі повернути користувачу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому просить скасувати арешт на зазначені речі та дозволити ними користуватися, розпоряджатися та відчужувати, а матеріали кримінального провадження №0000800 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.12.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України закрити у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування клопотання зазначає, що Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 27 грудня 2023 року було задоволено клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №40000800 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.12.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, яким було накладено арешт на транспортний засіб марки «CHEVROLENT» модель «AVEO» із встановленими д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 шляхом заборони на відчуження, розпоряджання та користування. Зазначені вище речі належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 як користувачу

Арешт на вищезазначений транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб був накладений з метою збереження даного транспортного засобу в незмінному стані до моменту призначення дізнавачем СД ВП №7 ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 трасологічної експертизи та огляду транспортного засобу експертами під час проведення експертизи, а також призначення дізнавачем СД ВП №7 ДРУП ГУНП в Д/о технічної експертизи документів та проведенням зазначеної експертизи експертом НДЕКЦ. Тобто, основною ціллю арешту вище зазначеного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб було проведення трасологічної експертизи і технічної експертизи документів та встановлення істини під час досудового розслідування кримінального провадження. Ураховуючи вище викладені обставини арешт на транспортний засіб та на свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб були накладенні у зв`язку із тим, що зазначені речі могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та особи які ними користуються, чи інші особи могли знищити, перетворити чи відчужити транспортний засіб марки ««CHEVROLENT» модель «AVEO» із встановленими д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_2 , які є речовими доказами у кримінальному провадженні, що унеможливить проведення експертних досліджень та виконання завдань кримінального провадження, у ході досудового розслідування з метою збереження доказів, зокрема запобігання можливості знищити, приховати, чи відчужити майно, яке є речовими доказом, виникла необхідність у накладенні арешту на вище вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб.

Оскільки, трасологічна експертиза була проведена, про що свідчить постанова про проведення трасологічної експертизи яка була винесена дізнавачем СД ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 13.02.2024, а також в матеріалах кримінального провадження є висновок експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 15.02.2024 за №СЕ-19/104-24/6637- КДТЗ та відповідно до висновку експерта номер кузова « НОМЕР_3 » наданого на дослідження транспортного засобу марки «CHEVROLENT» модель «AVEO» із встановленими д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, на момент дослідження , є первинним та змінам не піддавався. Номер двигуна « НОМЕР_4 » представленого на дослідження автомобіля марки «CHEVROLENT» модель «AVEO» із встановленими д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, на момент дослідження відповідає заводському способу нанесення та змінам не піддавався.

Також дізнавачем СД ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 15.01.2024 призначена технічна експертиза документів проведення якої доручено експертам Дніпропетровського НДЕКЦ та в матеріалах кримінального провадження знаходиться висновок експерта від 21.02.2024 за №СЕ-19/104-24/7469-ДД та відповідно до висновку експерта бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_2 , заповненого на ім`я " ОСОБА_5 " ( на автомобіль марки «CHEVROLENT» модель «AVEO» із встановленими д.н.з. НОМЕР_1 ), виготовлений поліграфічним способом із використанням форм плоского і офсетного друку та лазерного гравіювання, і містить спеціальні елементи захисту. Вирішити запитання «Чи вносились зміни в первинний зміст реквізитів свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ?» - не надалося можливим, оскільки особливості нанесення барвника на поверхню бланка документа за допомогою друкуючих пристроїв з ретрансферним способом нанесення зображень не виключають можливості його видалення без залишення відповідних слідів.

Таким чином, зважаючи на мету накладення арешту на вище вказаний транспортний засіб, а саме для проведення трасологічної експертизи та технічної експертизи документів і огляду експертами, вважає, що після того, як даний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб були оглянуті експертами та в ході проведення експертизи, ознак внесення змін в ідентифікаційне позначення номеру кузова чи двигуна, а також ознак внесення змін в свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб не було виявлено, вважає, що арешт накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська підлягає скасуванню,.

Заявник в судове засідання не з`явивсь, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду заявник надав заяву про розгляд справи за відсутності та просив клопотання задовольнити.

СД ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області явку свого представника в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, особа у розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце та час розгляду справи, вжито всіх заходів щодо забезпечення процесуальних прав особи, яка подала клопотання, будучи обізнаним про наявність в провадженні суду справи, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справ, заявник не вжив заходів для явки до суду, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, беручи до уваги суспільну увагу до розгляду такої категорії справ, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка подала клопотання.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати справу за відсутності вказаних осіб.

У зв`язку з цим та у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 8,9 КПК України передбачено -кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СД ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке 25.12.2023 року внесено до ЄРДР за № 0000800, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 932/11445/23 від 27.12.2023 року в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000800, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на автомобіль «CHEVROLET AVEO», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , який був вилучений у ОСОБА_3 .

Зокрема, уповноваженими особами, що здійснюють досудове розслідування, в рамках якого на автомобіль «CHEVROLET AVEO», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 накладено арешт, не надано суду допустимих доказів на підтвердження того, що вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, фактично є знаряддям злочину та могли зберегти на собі сліди злочину.

Відповідно до ухвали про арешт майна метою застосовування такого заходу забезпечення кримінального провадження було збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що із клопотанням про скасування арешту майна, окрім сторони кримінального провадження, а саме підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, може звернутися інший власник або володілець такого майна.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що скасування арешту майна є підставою для повернення такого майна особі після набрання ухвалою суду законної сили.

В частині вимоги клопотання ОСОБА_3 щодо закриття матеріалів кримінального провадження слід відмовити оскільки вона не ґрунтується на положеннях КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 307 КК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, ст. 307 КПК чітко розрізняє «рішення» і «дії». Це розрізнення послідовно проводиться у всіх трьох частинах статті, де «рішення» і «дії» згадуються поряд як самостійні поняття. Також й інші положення КПК не свідчать про те, що законодавець визначає «рішення» як різновид «дії».

Навпаки, відповідно до КПК «рішення» і «дія» завжди мають самостійне значення. Рішення приймається дія здійснюється, дія має початок і закінчення рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі рішення оформлюється постановою.

Такий висновок сформульовано у постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 14 лютого 2023 року у справі № 405/680/22 (провадження № 51-1544км22).

Таким чином, до повноважень слідчого судді не входить вирішення питання щодо закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 107, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 932/11445/23 (провадження № 1-кс/932/4563/23) від 27.12.2023 року в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000800 від 25.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України на автомобіль «CHEVROLET AVEO», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 з позбавленням права на відчуження, розпорядження, користування скасувати.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6