Справа № 346/6274/24
Провадження № 1-кп/346/735/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні № 1-кп/346/735/24, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 12.11.2024 року за № 0000295, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку, жительку та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, із середньою спеціальною освітою, розлучену, не працюючу, на утриманні нікого немає, не судиму,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачена умисно завдала потерпілій ОСОБА_4 удару та вчинила інші насильниці дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.11.2024 року близько 11:15 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні відділення АТ КБ ПриватБанк , що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин вчинила словесний конфлікт з потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час даного конфлікту ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, нанесла один удар в область грудної клітки, в результаті чого завдала ОСОБА_4 фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень, після чого схопила ОСОБА_4 за волосся та почала тягнути, завдаючи останній інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що обвинувачена беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згідна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, а також у разі призначення їй покарання у виді штрафу матиме змогу його сплатити.

Крім цього, суд зазначає, що до обвинувального акту також додана письмова заява потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності всіх учасників розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 126 КК України.

Дії обвинуваченої правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 126 КК України як умисне завдання удару та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, є кримінальним проступком.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченої, а також особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах.

Тому суд дійшов до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 126 КК України у виді штрафу, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, оскільки це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченої до набрання цим вироком законної сили немає.

Питання про речовий доказ слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376, 381, 382, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ - оптичний CD-R диск, на якому наявний надпис Вх. 17689563-ВБ 18.11.2024 із відеозаписом з камери відео спостереження з приміщення АТ КБ ПриватБанк , що в АДРЕСА_2 , за 07.11.2024 року, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1