Справа № 444/4228/24
Провадження № 1-кс/444/704/2024
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту

22 жовтня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

під час проведення відкритого судового засідання в залі суду у м. Жовква Львівської області по розгляду клопотання слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_4 , яке мотивує тим, що впровадженні слідчого відділення відділу поліції №2 Львівського РУП №1 ГУ Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000324 від 03.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в березні 2023 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» (з подальшими змінами та продовженнями), та постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , надала згоду на сприяння незаконного переправлення через державний кордон військовозобов`язаного ОСОБА_8 шляхом виготовлення завідомо підроблених документів, що дають право на перетин кордону.

У подальшому ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , реалізовуючи свій протиправний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 09.03.2023, розробили план організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 в Республіку Польща, який полягав у підробленні та наданні останньому завідомо підробленого офіційного документа, що надає право безперешкодного перетину Державного кордону України, для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_8 через пункт пропуску Державного кордону України із використанням зазначеного завідомо підробленого документа.

Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на сприяння незаконного переправлення ОСОБА_8 через Державний кордон України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 09.03.2023 ОСОБА_4 , у невстановленим досудовим розслідуванням місці та за невстановлених обставин умисно підробила офіційний документ, внісши в нього недостовірні відомості, а саме посвідчення № НОМЕР_1 про призначення пенсії по 3 групі інвалідності, видане на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуваючи по АДРЕСА_1 передала його ОСОБА_7 , який в свою чергу 09.03.2023, за допомогою власного автомобіля «Фольксваген транспортер» д.н.з НОМЕР_2 переправив через пункт пропуску «Рава-Руська-Гребенне» ОСОБА_8 до Республіки Польща на підставі наданого завідомо підробленого документа, а саме посвідчення № НОМЕР_1 про призначення пенсії по 3 групі інвалідності.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в сприянні незаконного переправлення особи через державний кордон України, шляхом наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

16.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 06.09.2023 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами проведення обшуку від 16.10.2024, та іншими матеріалами, оригінали яких за необхідності будуть надані суду для огляду під час розгляду вказаного клопотання.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення нею кримінального правопорушення, є підстави вважати що на даний час актуальні ризики передбачені ст. 177 КПК України, зокрема:

- неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду.

Даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної ОСОБА_4 до втечі;

- неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб, що підтверджується усвідомленням та розумінням підозрюваною ОСОБА_4 кола осіб, які являються свідками у кримінальному провадженні, особистим знайомством останньої із свідками та можливість впливу на таких осіб шляхом залякування з метою відмови останніх щодо дачі показів чи зміни таких.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно неї.

- неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказаний ризик підтверджується тим, ОСОБА_4 зможе перешкоджати кримінальному провадженню затягуванням, неявками, чи несвоєчасними явками, з метою уникнення відповідальності за вчинене, а також може повідомити невстановленим слідством особам, зокрема тим з якими співпрацювала в ході організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, про відомі їй обставини кримінального провадження та можливість уникнення ними передбаченої законом відповідальності у зв`язку із тим, що на даний час такі не встановлені.

З врахуванням наведеного, слідчий вважає, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , аніж цілодобовий домашній арешт, тобто зібрані матеріали кримінального провадження, з вищенаведеними ризиками згідно з вимогами ст.177 КПК України чітко вказують на те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, окрім як домашній арешт, не може запобігти доведеним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, поклавши на неї ряд процесуальних обов`язків.

Підозрювана у судовому засіданні заперечила щодо даного клопотання, просила в задоволенні такого клопотання відмовити. Просила врахувати, що вона також здійснює догляд за своїм братом, який перебуває на лікуванні в іншому місті, і що в неї також є син, який має тяжке захворювання.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 подав під час розгляду даного клопотання письмове клопотання про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування домашнього арешту, доводи та мотиви якого підтримав в судовому засіданні. Зокрема, захисник зазначив, що підозра ОСОБА_4 є необґрунтованою. Так, відомості про початок досудового розслідування внесені 03.08.2023 року. В основу підозри ОСОБА_4 покладені виключно показання ОСОБА_7 , які не знайшли свого підтвердження під час подальших перевіряючих заходів. Так, за весь час проведення негласних слідчих заходів між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не зафіксовано жодного дзвінка. Проведене 15.10.2024 року впізнання ОСОБА_4 є формальним, оскільки її особа була встановлена ще в серпні 2023 року. 16.10.2024 року безпідставно було проведено обшук за місцем проживанння ОСОБА_4 під час якого не здобуто жодних доказів, які б вказували на виготовлення ОСОБА_4 підроблених пенсійних посвідчень, які використовувались ОСОБА_7 для переправлення військовозобов`язаних за кордон. Під час проведення обшуку слідчою було грубо порушено права підозрюваної, право на правову допомогу та право на захист. При поданні даного клопотання слідчою не виконано вимог закону та не подано до клопотання оптичних дисків, на яких фіксувалися негласні слідчі (розшукові) дії.

Заслухавши думку прокурора щодо поданого клопотання, підозрюваної та її захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

03.08.2023 року слідчим слідчого відділення відділу поліції №2 ЛРУП №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000324 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

16.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Вивченням особи підозрюваної встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Жарків, Бродівського району, Львівської області, жителька АДРЕСА_2 , українка, громадянка України, раніше не судима, одружена.

Підстави, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджуються: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 06.09.2023 року (арк. клоп. 6-9), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.10.2024 року (арк. клоп. 32-33), протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (арк. клоп. 22-30), протоколом обшуку від 16.10.2024 року (арк. клоп. 34-39).

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст. 194 КПК України, на підозрюваного у випадку застосування запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою, може бути покладено ряд обов`язків.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, інкриміноване особі, підлягає врахуванню як один із суттєвих критеріїв при обранні запобіжного заходу.

У своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя, враховуючи наведені вище обставини, особу підозрюваної, дійшов висновку, що на даний час існують ризики переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду та ризик впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Оцінюючи особу підозрюваної та ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою уникнення покарання може переховується від органів досудового розслідування, маючи змогу цілодобово залишити житло, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та виконання процесуальних рішень щодо неї, слідчий суддя приходить до переконання про наявність передбачених ст. 177 КПК України підстав для застосування щодо неї запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя приходить до висновку, що неможливо запобігти ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , а ніж цілодобовий домашній арешт, тобто зібрані матеріали кримінального провадження, з вищенаведеними ризиками згідно з вимогами ст. 177 КПК України чітко вказують на те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, окрім як цілодобовий домашній арешт, не може запобігти доведеним ризикам.

Щодо тверджень наведених захисником підозрюваної в судовому засіданні під час розгляду даного клопотання та в поданому письмовому клопотанні про необґрунтованість підозри, слідчий суддя зазначає, що такі твердження є необґрунтованими, оскільки спростовуються долученими до клопотання слідчого матеріалами досудового розслідування, з який вбачається що підозра ОСОБА_4 є обґрунтованою. При цьому, слідчий суддя зазначає, що при обранні запобіжного заходу не встановлюється винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо твердження підозрюваної про те, що їй необхідно доглядати за хворим братом та сином, то доказів того, що такі перебувають на її догляді чи утриманні, підозрюваною слідчому судді не надано.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В клопотанні захисника підозрюваної ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 такі обов`язки:

- цілодобово не покидати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ відділу поліції №2 Львівського РУП №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , чи іншого слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначити 60 днів, а саме до 20 грудня 2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до п. 4 частини 1 ст. 309, ст. 395 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1