ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2404/24 Справа № 204/3957/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування в строк покарання, призначеного судом, строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити, оскільки вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року було вирішено питання про зарахування у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення період з 05 серпня 2014 року по день набрання вироком законної сили, яким у даному випадку є 31 січня 2020 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавляння волі, а у подальший період часу після вказаної дати ОСОБА_8 перебував в іншому процесуальному статусі, а саме статусі засудженого, а тому період часу з 01 лютого 2020 року та по теперішній час є часом, коли ОСОБА_8 вже фактично відбуває покарання у статусі засудженого, та не є попереднім ув`язненням.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвали суду першої інстанції, розглянути клопотання засудженого та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 10 квітня 2019 року по теперішній час у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що засуджений з 10 квітня 2019 року та по теперішній час перебуває у СІЗО, та цей строк необхідно вважати строком попереднього ув`язнення в рамках цього кримінального провадження. Звертає увагу, що відповідно до ст. 87 КВК України особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше 10-денного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 наполягав на задоволенні апеляційної скарги за викладених в ній підстав.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без зміни.

Засуджений ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, на відеоконференцію доставлений не був через хворобу, заяву про особисту участь у розгляді справи не подавав, прокурор та захисник не заперечували проти розгляду справи за його відсутності.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 засуджено вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року за п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 КК України із застосуванням ст.70 КК України до довічного позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення період з 05 серпня 2014 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавляння волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року змінено в частині призначення покарання, звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та вирішено вважати ОСОБА_8 засудженим за п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24 червня 2020 року вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року залишено без змін.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року набрав законної сили 31 січня 2020 року.

За змістом ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) у разі засудження до позбавлення волі зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України Про попереднє ув`язнення з наступними змінами та доповненнями попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Таким чином, зарахуванню підлягає лише час попереднього ув`язнення до набрання чинності вироку суду.

З викладеного встановлено, що вироком Самарського районного суд м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року ОСОБА_8 було зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а саме з 05 серпня 2014 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 31 січня 2020 року включно (день постановлення ухвали Дніпровським апеляційним судом).

Враховуючи зазначені обставини, положення ч.ч. 1, 4 ст. 5 КК України, а також те, що за вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року вже було зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення та з 31 січня 2020 року, коли було винесено ухвалу Дніпровського апеляційного суду, якою вказаний вирок було залишено без змін в частині призначеного остаточного покарання, останній втратив статус попередньо ув`язненої особи і почав відбувати покарання як засуджений, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII).

Доводи захисника про те, що засуджений фактично перебуває в установі попереднього ув`язнення і йому підлягає зарахуванню період часу його перебування в СІЗО з 10 квітня 2019 року до теперішнього часу, не заслуговують на увагу, оскільки вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року було вирішено питання про зарахування у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення період з 05 серпня 2014 року по день набрання вироком законної сили, яким у даному випадку є 31 січня 2020 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавляння волі, а подальший період часу ОСОБА_8 перебував в іншому процесуальному статусі, а саме статусі засудженого, а тому період часу з 01 лютого 2020 року та по теперішній час, є часом, коли ОСОБА_8 вже фактично відбуває покарання у статусі засудженого, та не є попереднім ув`язненням.

При цьому, той факт, що засуджений відбуває покарання у державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4) не свідчить про не набуття ним статусу засудженого, оскільки остання є установою виконання покарань, в якій відповідно до ст. 11 КВК України засуджені відбувають покарання та яка має сектори для тримання осіб, узятих під варту.

Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання.

Таким чином, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обгрунтованою та скасуванню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку судом не виявлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 415 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4