Справа № 553/3825/24
Провадження № 1-кп/553/869/2024
В И Р О К

Іменем України

12.11.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого, який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ленінського районного суду міста Полтави кримінальне провадження № 0000579 від 20.09.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідності не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія № 64», раніше судимого:

-21 січня 2021 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі статті 75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки;

-17 березня 2022 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

?у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 17.03.2022 за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 71 КК України до 5-ти років 1 місяця позбавлення волі та з 13.05.2022 відбуває покарання у державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)» за адресою:

АДРЕСА_2 є колонією середнього рівня безпеки, в якій відбувають покарання чоловіки, вперше засуджені за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, яким визначено відбуття покарання у колонії середнього рівня безпеки.

Під час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 неодноразово систематично порушував установлений порядок (режим) відбування покарання в державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)», у тому числі, неодноразово відмовлявся від виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, за що до нього неодноразово застосовувалися заходи стягнення, передбачені ст. 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, зокрема: 18 - доган, 10 - суворих доган, 5 - поміщень до дисциплінарного ізолятору (ДІЗО), 1 - переведення до приміщення камерного типу (ПКТ)

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.01.2024. до засудженого ОСОБА_4 застосовано захід стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 3 місяця.

Не зважаючи на це, засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення так і не став, продовжив систематично порушувати установлений порядок (режим) відбування покарання та відмовлятися від виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань.

Так, 19 вересня 2024 року о 13 год. 27 хв. в приміщенні житлової секції № 2 державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)», розташованій за адресою: вул. Старокотелевська, 6, м. Полтава, начальником відділення соціально-психологічної служби (СПС) №8 державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» майором внутрішньої служби ОСОБА_5 , який є представником адміністрації державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)», у присутності інших працівників державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)»: чергового помічника начальника установи капітана внутрішньої служби ОСОБА_6 , медичних працівників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засудженому ОСОБА_4 оголошено, що згідно затвердженого начальником установи графіка двохгодинного відпрацювання на благоустрій колонії, з яким ОСОБА_4 ознайомлено у відповідності до ч. 5 ст. 118 КВК України, він зобов`язаний в порядку черги приступити до прибирання житлової секції № 2 державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)». Для цього засудженому ОСОБА_4 наданий необхідний справний прибиральний інвентар. Однак, засуджений ОСОБА_4 , маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, відповів категоричною відмовою. Через деякий час начальник відділення соціально-психологічної служби (СПС) № 8 ПВК № 64 ОСОБА_5 , у присутності тих же працівників ПВК № 64, вдруге звернувся із законною вимогою до засудженого ОСОБА_4 приступити до прибирання житлової секції № 2 державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)», на що засуджений публічно в присутності вказаних працівників ПВК № 64 повторно відповів категоричною відмовою.

Далі засудженому ОСОБА_4 начальником відділення соціально- психологічної служби (СПС) № 8 державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» ОСОБА_5 роз`яснені положення кримінального законодавства, викладені в ст. 391 КК України, та попереджено про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, після чого начальник відділення соціально-психологічної служби (СПС) № 8 державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» ОСОБА_5 ще раз звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_4 приступити до прибирання житлової секції № 2 державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)», на що засуджений ОСОБА_4 знову відповів категоричною відмовою.

Злісна непокора засудженого ОСОБА_4 підтверджується тим, що 19 вересня 2024 року він неодноразово відмовився від виконання законних вимог адміністрації виправної колонії, а також тим, що за період відбуття покарання (з 18.05.2022 по 16.09.2024) загалом зафіксовано 35 порушень вказаним засудженим установленого порядку (режиму) відбування покарання в державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)», з яких 16 - за відмову від робіт із благоустрою установи (чергування).

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті та надав показання, що за час відбування покарання в умовах «Полтавська виправна колонія (№ 64)» ним неодноразово допускались порушення режиму відбування покарання, за що було застосовано дисциплінарні стягнення. 29.01.2024. було застосовано стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 3 місяця. Вказав, що дійсно не виконував законні вимоги адміністрації установи, однак зробив для себе відповідні висновки, отримав професію в установі за спеціальністю автослюсар, має намір працювати в установі та не допускати порушень режиму відбування покарання, у вчиненому щиро кається, виражає осуд своєї поведінки, просить суд суворо його не карати.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність та істинність їх позиції не викликає сумнівів. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого. Судом також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає повністю доведеною вину винність обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення та кваліфікує його дії:

- за ст. 391 КК України, а саме: злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, відомості про особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий, з 13.05.2022 відбуває покарання в Державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)» за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17.03.2022, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідності не має, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до характеристика на засудженого за місцем відбування покарання за час відбування покарання характеризується негативно, за п допущені порушення вимог режиму відбування покарання тридцять п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в томі числі п`ять разів до ДІЗО та два рази переводився до ПКТ, стягнення не зняті та не погашені у встановленому порядку. Адміністрацією установи не заохочувався, на виробництві установи не працевлаштований з власних міркувань, до праці ставиться негативно, працювати бажання не виявляє, роботи із самообслуговування та роботи по благоустрою місць позбавлення волі не виконує, перекладає їх виконання на інших засуджених, перебуває на профілактичному обліку установи як «Порушник встановленого порядку відбування покарання».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_9 , суд відповідно до вимог відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого злочину, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, беручи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, та поряд з цим враховує схильність обвинуваченого на вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення, вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією ст. 391 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Так, ОСОБА_4 вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17.03.2022 засуджений за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Станом на 12.11.2024 за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17.03.2022 невідбута засудженим ОСОБА_4 частина покарання складає 1 рік 7 місяців.

Оскільки злочин вчинений обвинуваченим в період відбування покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17.03.2022, суд призначає ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків, із застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком суду, невідбутої частини покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17.03.2022.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався, ОСОБА_4 відбуває покарання в умовах ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)».

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17.03.2022, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня ухвалення вироку, а саме з 12 листопада 2024 року.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: DVD-диск з відеозаписами за 26.01.2024, 10.09.2024, 12.09.2024, 19.09.2024 із боді камер працівників ДУ ПВК «№ 64» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий:суддя ОСОБА_1