КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/5191/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2024 року у задоволенні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002162 від 21 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204 КК України, - відмовлено.

Транспортний засіб - автомобіль марки «Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , який поміщено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ФОП « ОСОБА_8 » за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада, кадастровий номер: :01:029:0160, негайно повернуто керівнику ТОВ «Бензик» ОСОБА_7 або іншому уповноваженому представнику ТОВ «Бензик».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна.

Уважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що прокурори до суду не викликалися, в судовому засіданні участі не приймали, відповідно до інформаційного листа щодо даних про отримання електронної пошти встановлено, що копія ухвали слідчого судді надійшла 17 липня 2024 року.

Прокурор та адвокат власника майна у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про причини неприбуття у судове засідання не повідомили.

З урахуванням положень частини четвертої статті 405 КПК України, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто у відсутності прокурора.

Згідно матеріалів справи копія оскаржуваної ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2024 року прокурору не направлялась.

Як зазначає прокурор в апеляційній скарзі, про результат розгляду поданого ним клопотання дізнався лише 17 липня 2024 року, що підтверджується долученими до скарги матеріалами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи прокурора про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Підрозділом детективів територіального управління БЕБ у Київській області (на правах самостійного Управління) здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002162 від 21 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204 КК України.

20 червня 2024 року під час огляду земельної ділянки з кадастровим №:01:029:0160, що розташована в межах с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, органом досудового розслідування було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів.

З протоколу огляду транспортного засобу марки «Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , від 21 червня 2024 вбачається, що вказаний автомобіль знаходиться на земельній ділянці з кадастровим №:01:029:0160, що розташована в межах с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, транспортний засіб закритий та опечатаний, а також має ознаки завантаженості.

Постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 від 21 червня 2024 року виявлене та вилучене майно в ході огляду земельної ділянки 20 червня 2024 року, а саме транспортний засіб марки Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

21 червня 2024 року прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляду 20 червня 2024 року, а саме транспортного засобу марки «Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2024 року у задоволенні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002162 від 21 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204 КК України, - відмовлено.

Транспортний засіб - автомобіль марки «Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , який поміщено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ФОП « ОСОБА_8 » за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада, кадастровий номер: :01:029:0160, негайно повернуто керівнику ТОВ «Бензик» ОСОБА_7 або іншому уповноваженому представнику ТОВ «Бензик».

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів установлено, що зазначені вимоги слідчим суддею не дотримані, оскільки слідчий суддя належним чином не перевірив викладені у клопотанні обставини та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на виявлене та вилучене майно в ході огляду земельної ділянки 20 червня 2024 року майно, а саме транспортний засіб марки Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 .

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що транспортний засіб марки Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , виявлений та вилучений в ході огляду земельної ділянки 20 червня 2024 року, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки, як зазначає у клопотання прокурор, вищевказаний транспортний засіб за сукупністю обставин, встановлених під час досудового розслідування, є знаряддям скоєння кримінального правопорушення, враховуючи, що він використовувався для транспортування незаконно виготовленої підакцизної продукції, а отже становить інтерес для досудового розслідування, може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, буде підтверджувати факт незаконного придбання, транспортування, зберігання та збуту незаконно виготовленої підакцизної продукції кінцевому споживачу, а отже має доказове значення у кримінальному провадженні, що згідно статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою його збереження та досягнення дієвості цього провадження.

Крім того, 20 червня 2024 року виявлене та вилучене майно в ході огляду земельної ділянки, а саме транспортний засіб марки Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

На переконання колегії суддів, прокурором у клопотанні у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучене під час огляду земельної ділянки з кадастровим №:01:029:0160, що розташована в межах с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, майно, а саме транспортний засіб марки Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження вказаного майна як речового доказу, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, приховане, пошкоджене, зіпсоване чи втрачене.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

З огляду на положення частин другої, третьої статті 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, виявлене та вилучене майно в ході огляду земельної ділянки 20 червня 2024 року, а саме транспортний засіб марки Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , пославшись на те, що постанова слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 від 21 червня 2024 року про визнання речовим доказом транспортного засобу марки Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , носить формальний характер, оскільки в ній зазначається, що саме у кримінальному провадженні може бути підтверджено за допомогою цього транспортного засобу.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна вимогам статей 170, 171 КПК України.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, виявлене та вилучене в ході огляду земельної ділянки 20 червня 2024 року майно, а саме транспортний засіб марки Renault» моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , підлягає арешту з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом у межах кримінального провадження за №0002162 від 21 червня 2024 року та відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки останнім у повній мірі доведено необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2024 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, виявлене та вилучене 20 червня 2024 року за результатом проведення огляду місця події у кримінальному провадженні за №0002162 від 21 червня 2024 року, а саме: транспортний засіб марки Renault», моделі «Master», д.н.з. НОМЕР_1 , користувач транспортним засобом ОСОБА_10 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3