Справа № 932/4910/23
Провадження № 1-кп/932/99/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

за участю:

особи стосовно якої вирішується

питання застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000285, відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та заявив клопотання щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв?язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки 09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-1X «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена в новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна наразі вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України для цілей застосування норм Кодексу в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень застосовується сума неоподатковуваного мінімуму, яка встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної цим Кодексом для відповідного року, яка дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. Таким чином, станом на 01.01.2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 3028 грн. Виходячи з вищевикладеного, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до 3028 грн., а отже внаслідок прийняття Закону № 3886-IX втратив чинність закон, яким встановлювалося суспільно небезпечне діяння, яке скоїв ОСОБА_5 , оскільки вартість викраденого майна складала 390 грн.

ОСОБА_5 також не заперечував проти закриття відносно нього кримінального провадження з підстав, зазначених захисником. Наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав йому роз?яснені та зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 просив вирішити клопотання захисника на розсуд суду, оскільки Верховний Суд остаточно не вирішив питання щодо настання декриміналізації у зв`язку зі змінами, внесеними до законодавства. А рішення Верховного Суду для прокурора, як для представника владних повноважень, є обов`язковим.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000285, суд вважає за необхідне відмовитиу задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 . тa задовольнити клопотання захисника і закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, з наступних підстав.

Відповідно до клопотання, 11.03.2023 року близько 17.10 год. ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні аптеки АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, викрав майно, яке належить ТОВ «Перша Фермація Дніпра», а саме скраб для обличчя «URIAGE» вартістю 390 грн.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

З метою визначення психічного стану ОСОБА_5 у кримінальному провадженні була проведена судово-психіатрична експертиза № 276 від 15.05.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_5 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в даний час виявляє психічний розлад у формі легкої розумової відсталості зі значними порушеннями емоцій та поведінки. За своїм психічним станом в період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_5 також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної допомоги у примусовому порядку.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність, та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінально процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України, раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2024 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 3028,00 грн.

З огляду на викладене, вищенаведені зміни в законодавстві призвели до часткової декриміналізації діяння, вони мають зворотну дію в часі і тому скасовують кримінальну відповідальність особи у разі заподіяння останньою шкоди у розмірі меншому, аніж встановлено нормою вищезазначеного закону.

Як вбачається з клопотання та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, а саме крадіжку майна на суму 390 грн. і внаслідок прийняття Закону № 3886-1X втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, вчинення якого інкримінується ОСОБА_5 .

Відповідно до положень ст.ст. 512,513 КПК України, під час розгляду клопотання щодо застосування примусових заходів медичного характеру, суд з`ясовує зокрема, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення і встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що саме ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи те, що внаслідок прийняття Закону № 3886-IX втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, вчинення якого інкримінується ОСОБА_5 , суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 та приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України у зв`язку з частковою декриміналізацією на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5 КК України, ст.ст. 284, 318, 371, 372, 512, 513 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000285, відносно ОСОБА_5 .

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000285, відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Речовий доказ скраб для обличчя «URIAGE», який знаходиться на зберіганні у представника ТОВ «Перша Фармація Дніпра», - вважати повернутим власнику.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя Бабушкінського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1