Справа №293/1016/24
Провадження № 1-в/293/33/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Житомирського районного сектору №9 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, засудженого Богунський районним судом м.Житомира вироком від 05.07.2023 за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі

ВСТАНОВИВ:

21.07.2024 в провадження суду надійшло подання начальника Житомирського районного сектору №9 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання, з посиланням на те, що за період перебування на обліку останній не виконує обов`язок, покладений на нього судом: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні представник органу пробації подання підтримала та просить його задовольнити, з підстав викладених в ньому.

Засуджений в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні подання. Пояснив причини не з`явлення до органу пробації, а саме: 16.01.2024 не з`явився, так як не правильно порахував день явки, а 18.06.2024 не з`явився, так як ремонтував військовослужбовцям автомобіль для участі в бойових діях. До адміністративної відповідальності у сфері громадського порядку не притягався, адміністативному стягненю піддавався лише за порушення правил дорожнього руху. Обіцяє виправити свою поведінку.

Прокурор просила відмовити у вказаному поданні, зокрема, з підстав закінчення на момент розгляду зазначеного подання іспитового строку, на який засуджено ОСОБА_5 .

Заслухавши думки учасників, дослідивши подання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Богунського районного суду Житомирської області від 05.07.2023 ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно із ст. 5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Частиною першою статті 166 КВК України встановлено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Приписами глави 3 розділу IХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 №272/5 встановлено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку.

У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Із матеріалів особової справи №32/2023 ОСОБА_5 вбачається, що засуджений протягом іспитового строку вчинив декілька адміністративних правопорушень за порушення правил дорожнього руху та притягався до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, тричі за ч.1 ст. 127 КУпАП, двічі за ч.5 ст. 126 КУпАП, ч.1 ст. 122 КУпАП.

21.05.2024 засудженому ОСОБА_5 органом пробації оголошено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Із листка реєстрації вбачається, що ОСОБА_5 не з`явився для реєстрації до органу пробації 16.01.2024 та 18.06.2024, про причини яких зазначив в письмових поясненнях.

Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи №32/2023, засуджений ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у період іспитового строку не притягувався, після надходження особової справи, незважаючи на дві несвоєчасні явки на реєстрацію, належним чином виконував покладені на нього вироком суду обов`язки щодо повідомлення органу з питань пробації про зміну свого місця проживання та періодичної явки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, при цьому за місцем проживання характеризується позитивно.

В ч. 2 статті 78 КК України зазначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Згідно п.п.5.2, 5.3 Розділу VІ Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного департаменту з питань виконання покарань та Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 року № 270/1560 якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків чи притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (п. 5.2). Якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання (п. 5.3).

Пунктом 10 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 встановлено, що згідно з ч. 2ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Втім, матеріали особової справи не містять доказів вчинення та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 після застосованого попередження.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

Проте, матеріалами подання не доведено факт умисного ухилення засудженого від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування.

Сам факт невиконання обов`язків, покладених на засудженого вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.

Отже, зазначених в ст. 166 КВК України, ст. 78 КК України обставин, у судовому засіданні встановлено не було, оскільки дві неявки засудженого на виклик уповноваженого органу з питань пробації, причини яких ОСОБА_5 пояснив, не свідчать про злісне небажання останнього ставати на шлях виправлення, інших же належних та допустимих доказів, які б даний факт спростовували, суду не надано.

Суд звертає увагу на відсутність в матеріалах подання будь-яких даних, які свідчили б про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, а скоєні ОСОБА_5 адміністративні правопорушення свідчать саме за порушення ним правил дорожнього руху, при цьому сам засуджений обіцяє виправити свою поведінку та не вчиняти правопорушень, чим демонструє розуміння неналежної поведінки та щире розкаяння в цьому, що дає підстави суду розцінити це як намір його виправлення без ізоляції від суспільства, а отже без скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого в місця позбавлення волі.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи №№32/2023 відносно ОСОБА_5 не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання, недоведені, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Судом також встановлено, що іспитовий строк, на який засудженого ОСОБА_5 було звільнено від відбування призначеного покарання, на час розгляду подання закінчився.

Керуючись ст. ст. 75, 78 КК України, ст. 166 КВК України ст. ст. 537-539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Житомирського районного сектору №9 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7