Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2024 року м. Рівне

Справа № 572/5100/23

Провадження № 11-кп/4815/419/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з власними технічними засобами захисника кримінальне провадження №0000761 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою загальною освітою, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 01 травня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 01 травня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 -1 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на два роки та покладенням, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 2868 грн. 00 коп. та 14698 грн. 88 коп. - витрат на лікування потерпілого.

Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Як визнав доведеним суд, неповнолітній ОСОБА_7 01 жовтня 2023 року приблизно о 03 год. 32 хв. у темну пору доби, без атмосферних опадів, в порушення вимог підпунктів а), ґ) пункту 2.1, підпунктів б) г) пункту 2.3, підпункту а) в) пункту 2.9 та пункту 12.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, без мотошолома, керуючи транспортним засобом, який не зареєстрований в уповноваженому органі МВС, - мотоциклом «LONCIN LX200GY-3» без номерного знаку номер рами НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Першотравнева в с. Селище Сарненського району Рівненської області в напрямку с. Ясногірка Сарненського району Рівненської області проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу і допустив виїзд мотоцикла «LONCIN LX200GY-3» за межі проїзної частини автодороги з подальшим падінням у межах правого узбіччя.

В результаті ДТП пасажир мотоцикла «LONCIN LX200GY-3» ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , вважає вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків керування транспортними засобами особами, у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, а, оскільки, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України, вчинене ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, звільнення обвинуваченого від відбування покарання є неправомірним.

Просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286-1 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами, а в решті вирок залишити без змін.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

До початку апеляційного розгляду від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшла письмова заява, у якій він не заперечує проти зміни вироку та призначення покарання у вигляді штрафу в сумі 3400 грн, покликаючись на наявність вказаної суми на його банківському рахунку. Просить провести розгляд апеляційної скарги у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, думку захисника-адвоката ОСОБА_6 , який, за узгодженою з ОСОБА_7 позицією, не заперечує щодо зміни вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим - ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора і вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а, відтак, вирок суду в цій частині, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підлягає зміні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що неповнолітній ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до Постанови колегії суддів Другої судової палати ККС Верховного Суду від 15.06.2023 року у справі № 170/667/21, вчинення ДТП водієм, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння, унеможливлює звільнення його від призначеного покарання з випробуванням, відповідно до вимог ст. 75 КК України, оскільки зазначеною статтею передбачена заборона у її застосуванні.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2021 року викладено правовий висновок про те, що зміна за результатами розгляду апеляційної, касаційної скарги покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням на підставі ст.75 КК України, на штраф не є погіршенням правового становища обвинуваченого чи засудженого, та у разі призначення апеляційним судом покарання у виді штрафу замість призначення судом першої інстанції покарання у виді обмеження чи позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України не вимагає скасування у відповідній частині вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку. Таке рішення суд апеляційної інстанції постановляє у формі ухвали.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд, як видно з вироку, врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, за яким скарг не надходило, добровільне відшкодування потерпілому шкоди, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При апеляційному розгляді встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 на момент скоєного кримінального правопорушення був неповнолітнім, раніше не судимий, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв у розкритті кримінального правопорушення, не переховувався, і матеріали провадження не містять доказів чинення ОСОБА_7 будь - яких перешкод слідству чи суду. Ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення органом пробації оцінюється, як низький, через що є можливим виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

На час ухвалення вироку ОСОБА_7 набув статус повнолітнього, має власні кошти, що підтверджується довідкою АТ КБ Приватбанк, згідно якої залишок коштів на рахунку станом на 30.04.2024 року становить 4760 грн, що не знайшло заперечень з боку прокурора.

Беручи до уваги вищевикладене, на думку колегії суддів, вказані обставини в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і вважає за можливе призначити ОСОБА_7 більш м`яке основне покарання, аніж передбачене законом, із застосуванням положень ст. 69 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 01 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, та призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в сумі 3400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3