Справа № 646/3630/20
№ провадження 1-кп/646/502/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000833 від 01.05.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого: 13.04.2020 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі семидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень;

06.02.2023 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;

28.09.2023 Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.263, ч. 2 ст. 309 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 ( трьох) років 1 ( одного) місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи судимим 13.04.2020 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі семидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень, перебуваючи на свободі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, скоїв ті саме дії протягом року після засудження за цією статтею.

01 травня 2020 року, більш точний час у ході досудового розслідування, так і під час судового засідання не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 , перебував за місцем свого фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин для власного вживання, без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , використовуючи всесвітню мережу Інтернет, зайшов у «інтернет магазин», назву якого в ході досудового розслідування, так і під час судового засідання не вдалося можливим встановити, та у невстановленої в ході досудового розслідування, так і під час судового засідання особи, замовив особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено. У свою чергу невстановлена в ході досудового розслідування, так і під час судового засідання особа, через безкоштовний кросплатформенний месенджер «Telegram», повідомила останньому місцезнаходження особливо небезпечної психотропної речовини PVP.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , того ж дня, близько 01 години 30 хвилин, більш точний час у ході досудового розслідування, так і під час судового засідання не встановлено, прослідував на вказане місце, за адресою: м. Харків, провулок Диспетчерський, де у кущах вздовж дороги по провулку Диспетчерському у м. Харкові, більш точного місця в ході досудового розслідування, так і під час судового засідання встановити не виявилось можливим, забрав вказану речовину, яка містилася у полімерному згортку в обмотці ізоляційної стрічки жовтого кольору, який він підняв з ґрунтової поверхні та помістив до внутрішньої правої кишені своїх штанів, одягнутих на ньому, чим придбав психотропну речовину та з вказаного часу почав зберігати.

Далі, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, зберігав вказану речовину у полімерному згортку жовтого кольору у себе для власного вживання без мети збуту.

В цей же день, пізніше, приблизно о 01 годині 40 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування, так і під час судового засідання встановити не вдалося можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , був помічений працівниками Управління патрульної поліції ДПП у Харківській області, яким під час бесіди повідомив, що при ньому знаходиться заборонена законом речовина.

В ході огляду, в присутності двох понятих, ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції з внутрішньої правої кишені своїх штанів, одягнених на ньому, згорток, перемотаний ізоляційною стрічкою жовтого кольору, в якому знаходилась заборонена законом речовина, який був оглянутий та опечатаний слідчим. Вказана речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP. Маса PVP у складі вилученої речовини складає 0,1505 г., обіг якої заборонений згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, яку ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту за вищевказаних обставин.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 309 КК України, незаконне придбання та зберігання без мети збуту психотропної речовини, протягом року після засудження за цією статтею.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України при обставинах, як вони викладені в обвинувальному акті, визнав про те, що дійсно приблизно 01 травня 2020 року, перебував за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де використовуючи всесвітню мережу Інтернет, зайшов у «інтернет магазин», замовив особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено і йому повідомили через безкоштовний кросплатформенний месенджер «Telegram» її місцезнаходження. Того ж дня, приблизно 01 години 30 хвилин, він пішов на вказане місце, за адресою: м. Харків, провулок Диспетчерський, де у кущах вздовж дороги забрав вказану речовину, яка містилася у полімерному згортку в обмотці ізоляційної стрічки жовтого кольору, яку він помістив до кишені своїх штанів і зберігав для власного вживання, без мети збуту. В цей же день, приблизно о 01 годині 40 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , був помічений працівниками Управління патрульної поліції, яким під час бесіди повідомив, що при ньому знаходиться психотропна речовина PVP, яку їм добровільно видав. Щиро каявся у вчиненому, просив його суворо не карати .

Враховуючи те, що ОСОБА_3 визнав себе винним повністю і не оспорює викладені в обвинувальному акті обставини скоєного кримінального правопорушення, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, немає сумніву в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин у справі, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового розгляду застосування та наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд вважає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за яке він підлягає покаранню.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на його покарання.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке є нетяжким злочином відповідно до ч. 4 ст.12 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, в силу ст. 66 КК України, для обвинуваченого є визнання вини, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, в силу ст. 67 КК України, для обвинуваченого не встановлено.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено наступне.

ОСОБА_3 має постійне місце реєстрації і проживання, не одружений, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований. Відповідно до акту №126 спеціальної медичної наркологічної комісії КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» має захворювання хронічний токсичний гепатит, синдром залежності від вживання коноплі. До лікаря-психіатра впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «МПНД № 3» ХМР не звертався та у лікаря-нарколога у КНП ХОР «ОНД» на обліку не перебуває. Раніше судимий.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання, суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є нетяжким, фактичні обставини його вчинення та наслідки, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, зокрема стан його здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що обвинувачений раніше судимий, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, суд, з метою досягнення виправлення ОСОБА_3 , вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з позбавленням волі і його відбуттям в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При визначенні розміру покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, до обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають застосуванню норми ч. 4 ст.70 КК України, оскільки він засуджується за вчинення кримінального правопорушення, скоєного ним 01.05.2020, тобто до постановлення попереднього вироку Київського районного суду міста Харкова від 28.09.2023, яким був засуджений за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Окрім того, у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 71 КК України).

Зазначена вимога має імперативний характер і унеможливлює (за умови встановлення судом таких обставин) будь-який інший порядок та правила призначення остаточного покарання.

Водночас за умови, що невідбута частина покарання за попереднім вироком є основним покаранням у виді штрафу, кримінально-правова норма, передбачена ч. 1 ст.71 КК України, конкретизується нормою, визначеною у ч. 3 ст. 72 цього Кодексу. Відповідно ж до ч. 3 ст. 72 КК основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Отже, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Верховний Суд неодноразово, у своїх постановах від 26.05.2020 у справі № 243/2528/19, від 20.01.2022 у справі № 686/3226/20 та постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 243/7758/20, висловлював позицію про те, що якщо особа, яка вчинила нові злочини до відбуття покарання за попереднім вироком, то суд призначає остаточне покарання з урахуванням ст. ст. 71,72 КК України у виді позбавлення (обмеження) волі та штрафу.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутого покарання, за вироком Ленінського районного суду Харківської області від 13.04.2020, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та, відповідно, до вироку суду від 13.04.2020 Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України, за яким засуджено ОСОБА_3 до покарання у виді штрафу в розмірі семидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн, який на момент вчинення нового кримінального правопорушення, за який його засуджено в даному кримінальному провадженні, та ухвалення нового вироку, сплачений не був, які відповідно до положень ч.3 ст.72 КК України необхідно виконувати самостійно.

У строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати частину відбутого покарання за вироком від 28.09.2023 Київського районного суду міста Харкова з 22.06.2023 до ухвалення даного вироку судом.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту постановлення даного вироку, тобто 08.11.2024.

Підстав для застосування положень ст.69 та ст.75 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даними статтями можуть бути застосовані.

Запобіжний захід обвинуваченому в ході досудового розслідування не обирався. Відповідно до ухвали Червонозаводського суду м. Харкова від 26.03.2024 ОСОБА_3 тимчасово був залишений у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на час розгляду даного кримінального провадження, оскільки відбуває покарання за попереднім вироком суду від 28.09.2023 у виді позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.05.2020 підлягають скасуванню.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

В ході досудового розслідування у справі проведена судова експертиза матеріалів, речовин та виробів №13/1/1275СЕ-20 від 28.05.2020 фахівцями науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС. Витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження, на підставі ст. 118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349 ч. 3, 368, 370, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Київського районного суду міста Харкова від 28.09.2023, і остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 13.04.2020, та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та штрафу у розмірі семидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить1190 гривень на користь держави, які відповідно до положень ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

У строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати частину відбутого покарання за вироком від 28.09.2023 Київського районного суду міста Харкова з 22.06.2023 до ухвалення даного вироку судом.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту постановлення даного вироку, тобто з 08.11.2024.

Речові докази: згорток в обмотці ізоляційної стрічці жовтого кольору всередині із особливо небезпечною психотропною речовиною-PVP в складі наданої на дослідження речовини масою 0,1505г., поміщеного до експертного сейф-пакету №7181183, який переданий на зберігання до УЛМТЗ ГУ НП в Харківської області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід Держави витрати, пов`язані з залученням експерта за проведення судової експертиза №13/1/1275СЕ-20 від 28.05.2020 у розмірі 980,70 грн.

Прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду - направити його копію.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 - з моменту вручення йому копії вироку в той же строк.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. В іншому разі вирок набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційного суду, якщо його не буде скасовано.

Головуючий: ОСОБА_1