ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1314/24 Справа № 175/8651/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.06.2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000671 від 05.03.2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання, в якому слідчий просить обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, або у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи клопотання зазначено, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч.4 ст.402 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, та наявністю ризиків передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливістю переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.06.2024 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 12 серпня 2024 року. Визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105980,00 грн.

Захисник ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не погодився з оскаржуваною ухвалою слідчого судді, та подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку вказує, що 24.06.2024 текст вступної та резолютивної частин ухвали надійшов на електронну пошту адвоката ОСОБА_7 , повний текст рішення відсутній у сторони захисту та в реєстрі судових рішень. Також вказує, що пропуск строку зумовлений перебуванням у відрядженні до Києва з 17 по 21 червня включно, де надавалась правнича допомога ОСОБА_9 з питань проходження військоволікарської комісії. Просить поновити строк звернення до суду у зв`язку із наявність поважних причин пропуску.

В апеляційній скарзі захисник не погодився з оскаржуваним рішенням, вважаючи його надмірним, таким що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування вимог вказує, що ризики наведені прокурором в клопотання про обрання запобіжного заходу є надуманими та необґрунтованими, а шкода від обрання такого запобіжного заходу - неспівмірною. Вказує про незадовільний стан здоров`я підозрюваного та про свою незгоду з висновком ВЛК, яка визнала його придатним до військової служби. Вважає, що тримання під вартою унеможливить оскарження ВЛК. Вважає, що належна поведінка підозрюваного протягом більше як 3 місяців з моменту внесення відомостей до ЄРДР, дає достатні підстави стверджувати, що такою вона ж і залишиться у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Також вказує щодо особистого зобов`язання, що сторона обвинувачення безпідставно апелює до проблем із поверненням до військової частини НОМЕР_1 , оскільки в цьому разі місцезнаходження підозрюваного завжди буде відоме органам досудового розслідування. Вважає, що домашній арешт унеможливить здійснення впливу на свідків, у зв`язку з особливим складом свідків - військовослужбовцями, які проходять військову службу у місці віддаленому від дому Підозрюваного. Зазначає, що діяння передбачене ч.4 ст.402 КК України відноситься до тяжких злочинів, а не до особливо тяжких, у зв`язку з чим, потрібно належно оцінювати такий критерій, як «суворість передбаченого покарання». Вказує, що з огляду на необхідність купівлі ліків, техніки, розхідних матеріалів та інших засобів пов`язаних із проходженням військової служби, вважає, що 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є нерозумним, необґрунтованим та непосильним для підозрюваного. Вважає, що закон, передбачений ч.8 ст.176 КПК України, порушує принцип верховенства права та не може бути застосований у даному випадку, з огляду на об`єктивні обставини, а саме, що тримання під вартою унеможливить оскарження рішення військово-лікарської комісії. Просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та прийняти нову, якою призначити запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Також просить призначити заставу у межах розмірів передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Вирішуючи питання про дотримання захисником строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої сторони.

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З клопотання захисника слідує, що 24.06.2024 текст вступної та резолютивної частин ухвали надійшов на електронну пошту адвоката ОСОБА_7 , повний текст рішення відсутній у сторони захисту та в реєстрі судових рішень.

Апеляційна скарга захисником на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.06.2024 року подана 24.06.2024 року. Одночасно захисником заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.

З огляду на зазначене та виходячи з положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права скаржника на доступ до суду та пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України про забезпечення права на апеляційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, апеляційний суд вважає наведені апелянтом причини для поновлення строку на апеляційне оскарження поважними, а відтак клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.06.2024 слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчим суддею дотримані.

Відомості про кримінальне правопорушення 05.03.2024 внесені до ЄРДР за №0000671 з попередньою правовою кваліфікацією ч.4 ст.402 КК України.

08.06.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України підтверджуються наступні докази, долучені до клопотання: витяг з бойового розпорядження командира 1 дшб №4дск КСП-КУП`ЯНСЬК 05.00 05.03.2024; протоколи допиту свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколом про зняття показань з технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 05.03.2024; протокол огляду предмета.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 . слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують перебування ОСОБА_6 під вартою.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

На думку слідчого судді, ризик п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, доведені прокурором та слідчим у судовому засіданні, по даному кримінальному провадженню, ризик переховування від органу досудового розслідування або/та суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Із вказаними висновками погоджується і колегія суддів, крім того звертає увагу, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Доводи апелянта про закон, що ч.8 ст.176 КПК України, порушує принцип верховенства права та не може бути застосований у даному випадку, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про можливість застосувати до підозрюваного домашній арешт, крім зазначених вище вимог ч.8 ст.176 КПК України, колегія суддів, зазначає, що підстав для обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту не вбачається, матеріалами справи підтверджений ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, та у разі звільнення з під варти, існує значна ймовірність того, що підозрюваний порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Доводи апеляційної скарги про незадовільний стан здоров`я підозрюваного та про свою незгоду з висновком ВЛК, яка визнала його придатним до військової служби, є безпідставними. Оскільки стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_6 під вартою та наявність загрози здоров`ю та життю обвинуваченого та те, що ОСОБА_6 позбавлений необхідної медичної допомоги та неможливістю лікування в умовах тримання під вартою.

Доводи апелянта, що належна поведінка підозрюваного протягом більше як 3 місяців з моменту внесення відомостей до ЄРДР, дає достатні підстави стверджувати, що такою вона ж і залишиться у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, відсутність на теперішній час фактів втечі обвинуваченого жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій зазначених у ст. 177 КПК України в подальшому.

Доводи апеляційної скарги захисника, що при обранні до підозрюваного особистого зобов`язання, ОСОБА_6 перебуватиме у військовій частини НОМЕР_1 та місцезнаходження підозрюваного завжди буде відоме органам досудового розслідування, є неспроможними.

Крім зазначених вище вимог ч.8 ст.176 КПК України, колегія суддів, зазначає, що згідно підозри ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді стрільця-снайпера 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмового роти 1 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 , в порушення вимог закону, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони ЗСУ на ділянці оборони.

Можливість підозрюваного цілодобового знаходження в військовій часині не спростовує та не зменшує наявні ризики, які зазначені у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наведені вище підстави не переважають над тяжкістю повідомленою ОСОБА_6 підозри та очікуванні суспільства та інших військовослужбовців у військовій частині у застосуванні заходів впливу державними органами у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 КК України.

Слідчий суддя, врахувавши стадію перебігу досудового розслідування цього кримінального провадження, і позицію підозрюваного, а також, положення ст. 182 КПК України, прийшов до висновку про можливість визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105980,00 грн., а також покласти на підозрюваного передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

Разом з тим, доводи сторони захисту щодо непосильного розміру застави, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки визначений розмір застави підозрюваному встановлено в межах передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме по собі твердження про непосильність визначеного розміру застави не підтверджено стороною захисту будь-якими доказами.

Слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прийшов до обґрунтованого висновку, що на даний час неможливо застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Обставин, що виключають можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства та не свідчать про порушення судом вимог процесуального закону, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.06.2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000671 від 05.03.2024 року, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді