У Х В А Л А

про призначення справи до судового розгляду

18.09.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0001633 внесеному до ЄРДР 03.05.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні. Також, заявив клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ризики, які були враховані судом при обрані та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого та вчиняти інше кримінальне правопорушення не зменшилися.

Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , а тому просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 без визначення розміру застави. Щодо застосування заходів забезпечення безпеки до ОСОБА_3 вважав клопотання необгрунтованим, тому просив відмовити в його задоволенні

Крім того, через канцелярію суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_3 в якій останній просить утримувати його в ізоляторі тимчасового тримання, так як в СІЗО відносно нього вчиняються протиправні дії співкамерниками.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 вважали за необхідне призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити строк запобіжного заходу ОСОБА_3 . Щодо застосування заходів забезпечення безпеки до ОСОБА_3 покладалися на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 щодо призначення справи до розгляду не заперечував. Щодо запобіжного заходу просив змінити на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт. Заперечував щодо ризиків, заявлених прокурором. Зазначив, що в нього міцні соціальні зв`язки, він допомагає сестрі утримувати племінників, також у нього є дівчина з дитиною, яку він теж утримує, працював неофіційно. Також пояснив, що він перебував в складі ТРО, мав намір укласти контракт. У разі продовження запобіжного заходу просив застосувати заходи безпеки та залишити його в ІТТ.

Захисник ОСОБА_7 в частині призначення обвинувального акту до розгляду не заперечував. Щодо продовження строків запобіжного заходу обвинуваченому - підтримав думку свого підзахисного. Зазначив, що у разі продовження судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати до підзахисного заходи забезпечення безпеки особи, що бере участь у кримінальному провадженні, у вигляді переведення ОСОБА_3 до Ізолятора тимчасового тримання №1 ГУНП в Київській області на термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання обгрунтоване тим, що до ОСОБА_3 були застосовані заходи фізичного та психологічного насильства від інших ув`язнених в камері СІЗО.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, дослідивши матеріали наявні в розпорядженні суду, суд дійшов наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено у відповідності до положень ст. ст. 291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду не виявлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В силу вимог ч. 5 ст. 314 КПК України суд дійшов до висновку про недоцільність складання досудової доповіді органом пробації.

Судове засідання у даному кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито.

У судове засідання необхідно викликати прокурора, потерпілого, представника потерпілого, захисника, обвинуваченого.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2024 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2024 року та 31.07.2024 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується 28.09.2024 року і розглянути вказане кримінальне провадження до закінчення вказаних строків не вбачається можливим, тому враховуючи вимоги ст. 315 КПК України, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строків запобіжого заходу та відповідно про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Вирішення питання зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на запобіжний захід у виді домашнього арешту, слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну йому запобіжного заходу на запобіжний захід у виді домашнього арешту не містить будь-яких даних про зменшення чи відсутність раніше встановлених ризиків, що могло б слугувати підставою для зміни та застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, та в судовому засіданні таких не встановлено, а тому доводи про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, а також, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зокрема і домашній арешт, не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 винятковий вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

итання застосування заходів безпеки до учасника кримінального процесу вирішується відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» (далі - Закон).

Забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, в тому числі у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя (ст. 1 Закону).

За наявності відповідних підстав право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів, зазначених у статтях 1 і 7 цього Закону, має, серед інших, обвинувачений у кримінальному провадженні (п. «в» ч. 1 ст. 2 Закону).

Рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону (ч. 2 ст. 3 Закону).

Враховуючи, що ОСОБА_3 є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0001633 внесеному до ЄРДР 03.05.2024 року, суд, у провадженні якого перебуває вказана справа, може прийняти рішення про застосування до обвинуваченого заходів безпеки або про їх скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича.

У свою чергу, підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну (ч. 1 ст. 20 Закону).

ОСОБА_3 зазначив, що небезпека подальшого його утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» пов`язана з безпосередньою фізичною загрозою його життю з боку осіб, з якими він утримується у камері, що підтверджується його заявами на адресу керівнимцтва СІЗО. До медичної частини з цих підстав не звертався через побоювання за своє життя, а тому підтвердити ці факти документально не може. З цих підстав суд вважає недоцільним застосування ч. 2 ст. 22 Закону.

Водночас, зважаючи на вищезазначене та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які покладають на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі, суд вважає за необхідне задоволити клопотання.

Отож, з огляду на наведені у підготовчому судовому засіданні обставини, суд вважає за необхідне забезпечити безпеку обвинуваченого ОСОБА_3 , шляхомпереведення його до Ізолятору тимчасового тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Київської області.

Керуючись статтями 1, 2, 3, 7, 20, 22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», статтями 131-132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 314-316, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0001633 внесеному до ЄРДР 03.05.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 10 год. 30 хв. 24 вересня 2024 року.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілого, представника потерпілого, захисника, обвинуваченого.

Кримінальне провадження розглядати одноособово.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 16.11.2024 року включно.

Застосувати заходи безпеки до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом переведення його із ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до Ізолятора тимчасового тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Київської області ГУНП в Київській області (м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 3) у межах строку дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 16.11.2024 року.

Здійснення заходів безпеки доручити начальнику Ізолятора тимчасового тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Київської області.

Копію ухвали направити до Ізолятора тимчасового тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Київської області та ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_8