Справа № 638/8012/24
Провадження № 1-кс/638/3517/24
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Харкові клопотання прокурора - начальника Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000452 від 03 квітня 2024 року ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

06 листопада 2024 року прокурор - начальник Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна, в якому просив слідчого суддю, з метою забезпечення конфіскації майна, накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_4 , а саме:

- квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 58,9 кв.м; житлова площа 42, 1 кв.м.), що належить на підставі спільної сумісної власності підозрюваній ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №2116 від 13 вересня 2003 року;

- земельну ділянку :02:000:1683, загальною площею 2 Га, що належить підозрюваній ОСОБА_4 на підставі рішення органу місцевого врядування Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області №963-VIII, від 26 листопада 2021 року.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000452 від 03 квітня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України.

Наприкінці 2023 року початку 2024 року, але не пізніше 08 лютого 2024 року (точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено), тобто у період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 домовились про спільне вчинення дій, спрямованих на реалізацію спільного злочинного умислу, щодо заволодіння бюджетними грошовими коштами шляхом отримання компенсації у вигляді придбання житла з використанням житлового сертифікату за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією РФ проти України, а саме за знищений об`єкт нерухомого майна будинок садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей же час, перебуваючи у м. Ізюмі Харківської області (точну дату та місце в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка була обізнаною про порядок отримання компенсації, організували заволодіння коштами державного бюджету України, шляхом обману.

На виконання свого злочинного плану організатори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залучили також інших осіб, а саме: виконавця - державного реєстратора Ізюмської міської ради Харківської області ОСОБА_4 ; пособника - колишню старосту Вірнопільського старостинського округу Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області ОСОБА_7 .

За результатами вчинення умисних дій та реалізації злочину, у вище визначений період, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 , використовуючи участь ОСОБА_8 у період дії воєнного стану в Україні, з корисливим мотивом організували вчинення злочину - придбання права на майно шляхом обману з подальшим заволодінням коштами державного бюджету України, та виготовили у різний спосіб завідомо підроблені документи:

- свідоцтво право власності на житловий будинок і господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , датоване 16 травня 2008 року;

- технічний паспорт на садибний (індивідуальний) будинок за адресою: АДРЕСА_2 , датований 20 січня 2008 року;

- акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ проти України, датований 01 січня 2024 року;

- звіт про проведення технічного обстеження №280224-75 від 28 лютого 2024 року.

На підставі вище викладеного, організаторами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за участі виконавця ОСОБА_4 та використовуючи участь пособника ОСОБА_7 , станом на подачу відповідних документів до Комісії, забезпечено необхідний збір матеріалів.

05 березня 2024 року у денний час доби під час засідання Комісії складено протокол №39, та у порядку денному розглянуто питання №406 про надання компенсації ОСОБА_5 за знищений об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, голова Комісії ОСОБА_9 всупереч відсутності необхідних документів, які б підтверджували або спростовували факт знищення об`єкту нерухомого майна внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, наголосив, що зазначений об`єкт нерухомого майна дійсно знищений у результаті збройної агресії, що в свою чергу лягло в основу проведення голосування членами Комісії та прийняття рішення.

10 березня 2024 року розпорядженням №439 начальника Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області ОСОБА_10 затверджено рішення Комісії від 05 березня 2024 року №406, відповідно до якого ОСОБА_5 надано компенсацію за знищений об`єкт нерухомого майна у розмірі 1519398 грн. 30 коп. для фінансування придбання житла з використання житлового сертифікату.

У подальшому, 18 березня 2024 року у Реєстрі пошкодженого та знищеного майна сформовано сертифікат ДР-18.03.2024-106611, який дає право на отримання компенсації.

З метою реалізації цього права, 10 липня 2024 року, ОСОБА_5 сформовано заявку на бронювання коштів для фінансування придбання житла з використанням житлового сертифікату, що дало можливість групі осіб за попередньою змовою розпорядитись коштами державного бюджету України.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та вибухово-технічної експертизи, встановлено, що пошкодження домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з обстрілами з невстановленого виду озброєння.

Таким чином, група осіб за попередньою змовою у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_4 , використовуючи участь ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у період дії воєнного стану в України, реалізували вчинення злочину та отримали компенсацію у вигляді права придбання житла з використанням житлового сертифікату за знищений об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 1 519 398 грн. 30 коп., чим спричинили шкоду державному бюджету України в особі Мінінфраструктури, що відповідно до п. 4 Примітки 1 до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

29 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України:

- виконавець, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах;

- виконавець, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо вчинила складання, підроблення та видачу особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, завідомо підробленого офіційного документу, який посвідчує певний факт, з метою його використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Оскільки санкцією ч. 5 ст. 190 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, виникла необхідність для арешту майна з метою подальшого виконання можливого вироку та забезпечення конфіскації майна.

В судове засіданні прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю.

Власник майна в судове засідання не викликався з метою забезпечення арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000452 від 03 квітня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України.

У рамках кримінального провадження ОСОБА_4 29 жовтня 2024 року повідомлено про підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 401396228) ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, з розміром частки 1, належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 58,9 кв.м; житлова площа 42, 1 кв.м.), на підставі договору купівлі-продажу №2116 від 13 вересня 2003 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 401396024) ОСОБА_4 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:1683, загальною площею 2 Га, на підставі рішення органу місцевого врядування Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області №963-VIII, від 26 листопада 2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 133, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частина 5 статті 190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає безальтернативне додаткове покарання у виді конфіскації майна, що свідчить про наявність підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна, наявні підстави для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_4 .

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій серед іншого зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України).

Враховуючи мету арешту майна, а саме забезпечення конфіскації майна як виду покарання, суд вважає за доцільне накласти арешт на нерухоме майно шляхом заборони розпорядження ним.

Керуючись ст. 131-132, 170-173, 309,372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора - начальника Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000452 від 03 квітня 2024 року ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони розпорядження, на майно, яке належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , а саме на:

- квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 58,9 кв.м; житлова площа 42, 1 кв.м.), що належить ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу №2116 від 13 вересня 2003 року;

- земельну ділянку з кадастровим номер :02:000:1683, загальною площею 2 Га, що належить підозрюваній ОСОБА_4 на підставі рішення органу місцевого врядування Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області №963-VIII, від 26 листопада 2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1