Провадження № 1-кп/201/1002/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0001553, внесеного у ЄРДР 08.09.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Артемівська Донецької області, який має середньо-спеціальну освіту, неодружений, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

1.Обставини, які встановлені судом

Епізод 1

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено, останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.08.2024 № 469/2024, строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року продовжено строком на 90 діб.

Законом України № 2117-х «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» вiд 03.03.2022 року внесено зміни до Кримінального Кодексу України, зокрема частину четверту статті 185 після слів «у великих розмірах» доповнена словами «чи в умовах воєнного або надзвичайного стану».

В період дії воєнного стану, а саме 07 вересня 2024 року у невстановлений час, але не пізніше о 00 годині 30 хвилині ОСОБА_3 , знаходячись на автомобільній парковці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де стояв автомобіль марки «Toyota», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з вказаного автомобіля, поєднане з проникненням в інше сховище.

Одразу після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, в умовах воєнного стану, користуючись відсутністю інших осіб, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до автомобіля марки «Toyota», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні у потерпілого ОСОБА_5 , та відчинивши задні пасажирські двері без застосування інших технічних засобів, незаконно проник всередину салону автомобіля, де побачив на підлозі біля переднього пасажирського сидіння ноутбук марки «Acer» модель «Аspire 3», сірого кольору, який він визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 перебуваючи у салоні автомобіля марки «Toyota», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди потерпілому та бажаючи її настання, користуючись відсутністю сторонніх осіб, взяв до рук ноутбук марки «Acer» модель «Аspire 3 А315-59-75AD» сірого кольору (Pure Silver), який належить ОСОБА_5 , вийшов з салону автомобіля та зник з місця вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд. Тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, в умовах воєнного стану. Своїми умисними корисливими діями, ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи, заподіяв потерпілому ОСОБА_5 шкоду на загальну суму 26099 грн. 10 коп.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у інше сховище, кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Епізод 2

Того ж дня, 07 вересня 2024 року близько о 08 годині 10 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_3 перебував на алеї громадського відпочинку біля будинку АДРЕСА_4 , де побачив на лавці дві жіночі сумки та допустив наявність в них матеріальних цінностей та документів, і в цей час та у цьому ж місці у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Одразу після цього, реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що потерпіла відволіклася й не спостерігала за власними речами та відсутністю інших осіб, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони носять таємний характер, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до лавки, де стояли дві жіночі сумки, які належать ОСОБА_6 , а саме одна жіноча сумка бузкового кольору вартістю 400 грн. з вмістом: один жіночий гаманець темно-червоного кольору з грошовими коштами у розмірі 6000 грн., особистими документами, та одна жіноча сумка чорного кольору, з вмістом:

- зарядний пристрій павер-банк марки «Xiaomi» білого кольору, 20000 mAh вартістю 812 грн. 50 коп.;

- один срібний браслет плетіння «Арабський бісмарк» з каміннями - цирконій 20 см, вагою 5 г, вартістю 532 грн.59 коп.;

-один срібний ланцюжок 46 см разом з кулоном на йому зображений знак «Медуза Горгона» з камінням навкруги-цирконій, загальною вагою 13 г, 925 проби, вартістю 1173 грн. 51 коп.;

- одна срібна каблучка «Пандора» з камінням по центру та навкруги, 925 проби, вагою 2,7 г вартістю 1329 грн. 51 коп.;

- одна пара золотих сережок-пусети, 375 проби з білою перлиною, вагою 3 г, вартість судово-товарознавчою експертизою не встановлена,

- одне кольє «Swarovski» довжиною 40 см, вартість судово-товарознавчою експертизою не встановлена;

- одна пара подовжених сережок з намиста для бісеру ручної роботи, який не має матеріальної цінності для потерпілої;

- срібний чокер (біжутерія) який не має матеріальної цінності для потерпілої;

- золотисте кольє з недорогоцінними камінцями (біжутерія), який не має матеріальної цінності для потерпілої,

які ОСОБА_3 визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 перебуваючи за вищевказаною адресою у вищевказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи завдання майнової шкоди потерпілій та бажаючи її настання, користуючись відсутністю інших осіб взяв до рук дві жіночі сумки із вище переліченими матеріальними цінностями, після чого зник з місця вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Своїми умисними корисливими діями, ОСОБА_3 відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи заподіяв потерпілій ОСОБА_6 . шкоду на загальну суму 10248 грн. 11 коп.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), повторно, вчиненій в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Епізод 3

Крім того, 07 вересня 2024 року близько о 08 годині 10 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_3 перебував на алеї громадського відпочинку біля будинку АДРЕСА_4 , де побачив на лавці дві жіночі сумки та допустив наявність в них важливих особистих документів, де у останнього виник умисел на незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами.

Одразу після цього, реалізуючи умисел, направлений на незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом, діючи умисно, знаходячись в той же час на алеї громадського відпочинку біля будинку АДРЕСА_4 , користуючись тим, що потерпіла відволіклася й не спостерігала за власними речами та відсутністю інших осіб, на лавці таємно викрав жіночу сумку бузкового кольору, в якій знаходилися документи, а саме: паспорт громадянки України НОМЕР_2 виданий Самарським РВ в Дніпропетровській області, виданий 09.09.2020 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; оригінал картки платника податків, реєстраційний номер НОМЕР_3 , виданий 13.05.2009 року Шевченківським ДПІ ДФС у Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; посвідчення № 1575 видане головою Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на ім`я адвоката ОСОБА_6 ; закордонний паспорт НОМЕР_4 виданий органом 1202, 27.07.2015 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

В подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, утримуючи при собі жіночу сумку бузкового кольору, в якій знаходилися документи на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: паспорт громадянки України НОМЕР_2 виданий Самарським РВ в Дніпропетровській області, оригінал картки платника податків, реєстраційний номер НОМЕР_3 , адвокатське посвідчення № НОМЕР_5 та закордонний паспорт НОМЕР_4 , і розпорядився викраденими документами на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у незаконному заволодінні паспорту та іншим важливим особистим документом, кваліфіковані за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Епізод 4

Крім того, 07 вересня 2024 року близько о 08 годині 10 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_3 перебував на алеї громадського відпочинку біля будинку АДРЕСА_4 , де побачив на лавці дві жіночі сумки та допустив наявність в них банківських платіжних карток, де у останнього виник умисел на незаконне викрадення офіційних документів.

Одразу після цього, реалізуючи умисел, направлений на викрадення офіційних документів, а саме банківських платіжних карток, діючи умисно, знаходячись в той же час на алеї громадського відпочинку біля будинку АДРЕСА_4 , користуючись тим, що потерпіла відволіклася й не спостерігала за власними речами та відсутністю інших осіб, на лавці таємно викрав жіночу сумку бузкового кольору, в якій знаходилися документи, а саме:

- банківська платіжна картка № НОМЕР_6 , яка обслуговується АТ КБ«Приватбанк» та належить ОСОБА_6 .

Вказана банківська платіжна карта в силу вимог примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом.

В подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, утримуючи при собі жіночу сумку бузкового кольору, в якій знаходилися банківська платіжна картка № НОМЕР_6 розпорядився викраденими документами на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у викраденні офіційного документу, кваліфіковані за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

2. Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за всіма епізодами повністю та підтвердив їх вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд його суворо не карати. Вказав, що з квітня 2023 року мешкає у м. Дніпро, куди переїхав з м. Бахмута як переселенець. Втім, оскільки у нього не було оригіналу паспорта, він подав документи на його відновлення. Додав, що працює неофіційно в гаражі, в якому він наразі мешкає. Допомоги від держави як ВПО не отримує.

3.Позиція потерпілих

Потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_5 подали заяви, в яких просили розглянути кримінальне провадження без їх участі, висловили думку про покарання на розсуд суду.

4. Докази, які досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений і захисник не заперечували.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують його особу та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що по епізоду 1 умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у інше сховище, кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, вірно. По епізоду 2 умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, вірно. По епізоду 3 умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у незаконному заволодінні паспорту та іншим важливим особистим документом, кваліфіковані за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, вірно. По епізоду 4 умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у викраденні офіційного документу, кваліфіковані за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Загальні положення

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Щодо обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що він розкаюється у вчиненому та просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Суд звертає увагу і наголошує, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Суд констатує, що під час судового розгляду обвинувачений демонстрував жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, зазначив, що добровільно видав співробітникам поліції у своєму гаражі викрадені речі, що також відображено у його заяві від 09.09.2024 (т. 1 а.п. 12), при цьому протокол огляду і вилучення речей не складався.

Тому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого у судовому засіданні має місце, отже в силу ст. 66 КК України відносить його до обставини, яка пом`якшує покарання.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначення покарання

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Так, виходячи з положень ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 і ч. 3 ст. 357 КК України, є кримінальними проступками.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, визначаючи вид та міру покарання, яке слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, наслідків вчинення, соціальне та матеріальне становище обвинуваченого, стан здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, рівень культури та освіти, наявність обставини, яка пом`якшує покарання і відсутність його обтяжуючої, тому, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України - 1 рік обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України - 1 рік обмеження волі;

При цьому суд застосовує ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При вирішенні питання щодо застосування обвинуваченому положень ст. 75 КК України, суд враховує обставини кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, наявність щирого каяття, повернення викраденого майна потерпілим, а тому суд вважає за можливе виправлення засудженого без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Виходячи з усіх обставин справи, думки прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, потерпілих, які просили призначити покарання на розсуд суду, наслідків вчиненого (викрадене майно повернуто потерпілим), суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого, призначене судом покарання у вигляді позбавлення волі буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову

Цивільний позов не пред`явлений.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався. Клопотань про його застосування не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.

Під час досудового розслідування проведені судово-товарознавча експертиза, вартість якої складає 500 грн, судово-товарознавча експертиза, вартість якої складає 200 грн, судово-трасологічна експертиза, вартість якої складає 1514 грн 56 коп. Вказані витрати слід стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України і призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі

- за ч. 1 ст. 357 КК України - 1 рік обмеження волі

- за ч. 3 ст. 357 КК України - 1 рік обмеження волі

ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в сумі 1514,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_7 витрати на проведення судової експертизи в сумі 700,00 грн.

Запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

- жіноча сумка; паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_6 ; оригінал картки платника податків на ім`я ОСОБА_6 ; посвідчення адвоката ОСОБА_6 ; закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_6 , гаманець; банківська карта; ювелірні вироби, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити їй за належністю (а.п. 59,60);

- ноутбук марки «Acer» модель «Аspire 3 А315-59-75AD», який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити йому за належністю (а.п. 114);

- сім липких стрічок зі слідами рук - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 148);

- два DVD-R диски - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 69, 121);

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1