Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/759/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.09.2024, якою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 25.11.2024 включно, без визначення застави

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу районного суду щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього скасувати, як таку, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та винесена з порушенням прав обвинуваченого. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є не мотивованою та не обґрунтованою. Так, при її винесенні судом першої інстанції не було враховано те, що клопотання прокурора, яким обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надається обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку судового розгляду, однак прокурор проігнорував дану вимогу закону, що позбавило його підготуватися до суду та здійснити свій захист. Крім того, клопотання прокурора про обрання чи продовження запобіжного заходу подається до суду не пізніше ніж за 10 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Проте, у даній справі, 14.09.2024 закінчився строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно нього, а тому 27.09.2024 клопотання прокурора не підлягало розгляду у суді, у зв`язку з його поданням з порушенням процесуальних строків.

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження №0001883 від 22.07.2022 щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.307 КК України.

27.09.2024 ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда щодо обвинуваченого ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, раніше неодноразово судимий, обставини, які характеризують особу ОСОБА_8 , у якого відсутні стійкі соціальні та виробничі зв`язки, відсутня постійна робота та законні заробітки, а також відсутнє постійне місце проживання, суд прийшов до висновків що вказані обставини, які встановлені та доведені під час розгляду кримінального провадження, які обґрунтовували та обґрунтовують доцільність утримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, не змінилися, оскільки свідки не допитані, докази не досліджені. Таким чином, із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, оцінюючи суворість можливого покарання, тяжкість висунутого обвинувачення, суд прийшов до висновків щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши матеріали клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження №0001883 від 22.07.2022 щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.307 КК України, постановлено ухвалу про обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 25.11.2024.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що заявлені ризики існують, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що місцевий суд при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував тяжкість покарання, що йому загрожує, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Наведені обставини вказують на те, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі строком до 12 років, з конфіскаціє майна, перешкоджати кримінальному провадженню, так як може незаконно впливати на свідків, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також варто відзначити, що ОСОБА_8 обвинувачується у злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Отже, у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою (особисте зобов`язання, домашній арешт), вказане не забезпечить у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків, так як перебуваючи на свободі, та усвідомлюючи кримінальне правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, може переховуватись від суду. Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 постійного джерела доходу не має, а отже, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, є підстави вважати, що він може вчинити новий злочин.

Також є необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

При цьому, колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Доводи обвинуваченого про порушення місцевим судом вимог чинного кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора, яке полягало у тому, що клопотання прокурора до суду подано після закінчення дії запобіжного заходу щодо нього є не обґрунтованими.

Так, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

У ст.184 КПК України зазначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, тобто строків звернення прокурора до суду з клопотанням про обрання міри запобіжного заходу КПК України не передбачено.

Як убачається з матеріалів клопотання 14.09.2024 у обвинуваченого ОСОБА_8 закінчився строк дії ухвали щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

25.09.2024 прокурором подано клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_8 , яке 27.09.2024 було задоволено судом першої інстанції, тобто чинним КПК України строків звернення прокурора з клопотанням про обрання міри запобіжного заходу не передбачено.

Крім того, в апеляційній скарзі обвинуваченого вказується на порушення судом вимог чинного кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора, яке полягало у тому, що копія клопотання про обрання строку тримання під вартою була йому вручена безпосередньо перед судовим засіданням, проте з матеріалів клопотання вбачається, що обвинувачений не клопотав перед судом про відкладення судового засідання, не вказував, що йому недостатньо часу для ознайомлення із клопотанням прокурора, був забезпечений можливістю висловити свою думку щодо заявленого прокурором клопотання.

При цьому, якщо навіть таке порушення і мало місце, то в апеляції не зазначено, яким чином воно могло вплинути чи вплинуло на законність оскаржуваної ухвали. Невчасне вручення копії клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання тримання під вартою, на думку колегії суддів, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне безумовне скасування ухвали суду.

Під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність обрання запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.

Апеляційним судом також не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому Середі., які б були безумовною підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.09.2024 щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: