Справа № 639/5485/23
Провадження № 1-кп/639/167/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/5485/23 (в ЄРДР №0000654 від 19.07.2023) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючої, раніше судимої вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.07.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 (один) рік (ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.08.2023, на підставі ст. 78 КК України, звільнена від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку), зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 у період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні») та в подальшому продовженого відповідно до ст. ст. 85,106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, а саме 17 червня 2023 року о 10 годині 00 хвилин перебувала за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час перебувала ОСОБА_10 , яка, прибувши до вказаної кімнати, сховала свій мобільний телефон марки «Redmi» моделі «10C» Graphite Gray (сірого кольору) 4GB RAM 64GB ROM, вартістю 4311 грн. 88 коп. в сумці, котру поклала під подушку у вказаному місці перебування.

Після спільного розпиття алкогольних напоїв, у період часу з 12 години 30 хвилин по 13 годину 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, коли ОСОБА_10 вийшла з кімнати та залишила свою сумочку в якій знаходився її мобільний телефон марки «Redmi» моделі «10C» Graphite Gray (сірого кольору) 4GB RAM 64GB ROM, вартістю 4311 грн. 88 коп. без нагляду у вказаному місці, у ОСОБА_3 , яка була обізнана про введення на території України воєнного стану, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного мобільного телефону, належного ОСОБА_10 ..

Реалізуючи свій протиправний умисел, оцінивши ситуацію, що склалася, використовуючи ту обставину, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігав, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого задуму, безперешкодно, шляхом вільного доступу, таємно, непомітно для оточуючих, ОСОБА_3 , не дістаючи сумки ОСОБА_10 з під подушки, викрала з неї мобільний телефон останньої марки «Redmi» моделі «10C» Graphite Gray (сірого кольору) 4GB RAM 64GB ROM, вартістю 4311 грн. 88 коп., а потім з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 , діючи умисно, виконала усі дії, які вважала за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на таємне заволодіння мобільним телефоном марки «Redmi» моделі «10C» Graphite Gray (сірого кольору) 4GB RAM 64GB ROM, вартістю 4311 грн. 88 коп., належним ОСОБА_10 .

В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдала потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 4311 грн. 88 коп.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та пояснила, як скоїла його при вищезазначених обставинах, вона не оспорювала фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а також висновки судово-товарознавчої експертизи.

Свої дії ОСОБА_3 піддала критичній оцінці, висловила жаль щодо скоєного, пояснила, що на вчинення кримінального правопорушення її підштовхнуло скрутне матеріальне становище та потреба в задоволенні основних потреб, адже вона на той час перебувала на 7 місяці вагітності, не мала заробітку. На теперішній час вона отримує соціальну допомогу від держави, самостійно займається доглядом та вихованням дитини як мати-одиначка, протиправної поведінки не допускає.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обвинувачена ОСОБА_3 вважала недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нею не оспорюються.

Цю позицію також висловив прокурор та захисник.

Потерпіла ОСОБА_10 в поданій до суду заяві просила кримінальне провадження розглядати без її участі, зазначивши про відсутність наміру звертатися з цивільним позовом.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини, а також, що вона не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченої, суд розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_3

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченою ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що її вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, мотиви суду при призначенні покарання

Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше судима вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.07.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 (один) рік (ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.08.2023, на підставі ст. 78 КК України, звільнена від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку); на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; незаміжня; має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого виховує самостійно; офіційно не працює; має місце реєстрації та постійне місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , є повне визнання своєї як під час досудового розслідування, так і судового розгляду; щире каяття та вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності(а.с. 7, 22 т. 1, а. 50 матеріалів д.р. №0000654 від 19.07.2023).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, з урахуванням висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 р. по справі № 280/865/16-к,не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами; враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином; кількість епізодів злочинної діяльності один; відношення обвинуваченої до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини; особу винної; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Також необхідно відзначити, що ОСОБА_3 злочин проти власності вчинила вперше.

Крім того судом враховується позиція потерпілої ОСОБА_10 , яка у поданій до суду заяві не наполягала на суворому покаранні обвинуваченій, зазначивши про відсутність матеріального інтересу щодо звернення з цивільним позовом до обвинуваченої.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Під час призначення покарання повинні бути враховані та оцінені обставини, вчинення кримінального правопорушення, при тому, що врахуванню підлягають обставини у їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими. Виправлення має на меті шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що є важливим результатом застосування покарання та суттєвим показником його ефективності. (постанова ККС ВС від 01 листопада 2022 року по справі № 136/811/20)

При цьому обставин, які б явно свідчили, що застосування судом статті 75 КК України буде неправомірним та недостатнім для забезпечення мети покарання ОСОБА_3 прокурором не доведено.

Роблячи вказані висновки, суд також враховує, що з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше року, та нові звинувачення відносно ОСОБА_3 за це період відсутні. Після скоєння кримінального правопорушення, 10.08.2023, у обвинуваченої народилась дитина, яку вона на теперішній час виховує самостійно.

Наведені обставини дають підстави для висновків про позитивні зміни в свідомості обвинуваченої ОСОБА_3 , зниження рівня її суспільної небезпечності після вчинення кримінального правопорушення, критичну оцінку нею своїх дій.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 3 п. 10, п. 11 Постанови від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку. У випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків. Обмежень щодо повторного застосування ст. 75 КК стосовно особи, яка вчинила новий злочин після звільнення від призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК, закон не містить.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.08.2023 ОСОБА_3 , на підставі ст. 78 КК України, звільнена від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.07.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням іспитового строку. Вказана ухвала набрала законної сили 24.08.2023 та не скасована (а.с. 114, 115). Згідно відповіді Основ`янського районного відділу філії ДУ «Центра пробації» в Харківській області від 23.09.2024, на підставі вказаної ухвали, ОСОБА_3 12.09.2023 була знята з обліку вказаного органу пробації (а.с. 112).

З огляду на викладене, підстави призначення ОСОБА_3 покарання відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків відсутні.

Наведене узгоджуються і з висновками, викладеними у постанові ККС Верховного Суду від 16 грудня 2021 року № 159/5577/19.

Суд не може призначати покарання, виходячи із припущення обставин, які можуть настати у майбутньому, а виходить із обставин встановлених на момент розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку. При цьому необхідно відзначити, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню було завершено 19.09.2023, тобто більше ніж через місяць після постановлення ухвали Червонозаводським районним судом м. Харкова від 16.08.2023 про звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.07.2022, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

З урахуванням вищенаведеного, а також правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 17.04.2018р. по справі № 298/95/16та від 16.08.2018р. по справі №183/163/14, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченої в цілому на теперішній час можливе без реального відбування покарання, у зв`язку з чим її можливо звільнити від відбування передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій, її захиснику та не пізніше наступного дня направити потерпілій.

Роз`яснити обвинуваченій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1