Справа № 132/3328/24
Провадження №1-кп/132/451/24
Вирок

Іменем України

08 листопада 2024 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калинівці Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000709 від 09.10.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та угоду про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», перебуваючи на території Вінницької області, у невстановлений час розробив план злочинної діяльності, який полягав у придбанні прекурсорів та обладнання для виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, виготовленні зазначеної речовини в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , її зберіганні з метою збуту на території Вінницької області для реалізації якого залучив інших осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 .

Вищевказані особи, 16.08.2023 використовуючи попередньо придбаний за невстановлених обставин хімічно-лабораторний посуд, обладнання та прекурсори, в приміщенні домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання осіб матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та керуючись жагою до легкої наживи, виготовили психотропну речовину амфетамін, обіг якої обмежено згідно Таблиці II Списку № 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, у розмірі не меншому ніж 0,1698 г та зберігали її з метою збуту у вказаному домогосподарстві.

У подальшому, 16.08.2023, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду, шляхом таємного проникнення, обстежено публічно недоступне місце, а саме: приміщення домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де під час огляду підсобного приміщення даного господарства здійснено відібрання зразків для експертизи, а саме: зі скатертини столу, за допомогою картонної картки-візитки, відібрано порошкоподібну речовину білого кольору, та разом з карткою-візиткою поміщено до прозорого пакету-файлу, та упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» WAR1021767; пару гумових рукавиць синього кольору, які поміщено в окремий паперовий конверт, та упаковано до паперового спеціального пакету «Національна поліція України слідче управління», який опечатано печаткою «Для пакетів №24» СУ ГУНП у Вінницькій області; матерчату рукавицю сірого кольору, з нашаруванням речовини білого кольору, яку поміщено в паперовий конверт та упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» PSP 1503328; ложку з металу сірого кольору, з нашаруванням речовини білого кольору, яку упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» WAR1021765.

Відповідно до висновку експерта від 30.08.2023, в нашаруванні речовини, масою 0,0349 г, що міститься на поверхні картки з паперу, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено, - амфетамін, масою 0,0252 г та у наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 0,1998 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено, - амфетамін, масою 0,1446 г.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України - незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Між заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000709 від 09.10.2024, та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 52, 468-470 та 472 КПК України, 9 жовтня 2024 року укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за обставин, описаних у цій угоді та зобов`язується сприяти його швидкому судовому розгляду.

Також підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язується під час будь якого судового розгляду та/або проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000705 від 05.09.2023 або у інших кримінальних провадженнях надати правдиві, викривальні та детальні показання щодо своїх дій та дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які за попередньою змовою виготовляли та зберігали з метою збуту психотропну речовину, зокрема, надати показання про те, що:

«У травні 2023 року в с. Іванів Вінницької області приїхав знайомий ОСОБА_4 . ОСОБА_6 , з яким вони знайомі близько п`яти років. У розмові з ОСОБА_4 ОСОБА_6 запропонував допомагати йому у виготовленні амфетаміна. За роботу він обіцяв платити від 3 до 4 тисяч гривень (в залежності від кількості виготовлення амфетаміну). Так як ОСОБА_4 були потрібні гроші, він погодився.

У подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 поїхали в сусіднє село Кам`яногірку Хмільницького району, де проживали знайомі останнього ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 , які знімали будинок АДРЕСА_2 . Артура Федорченка ОСОБА_4 також знав, так як він раніше проживав в м. Жмеринці, а з Нечиталюк ОСОБА_4 познайомився вперше.

ОСОБА_6 навчив ОСОБА_4 виготовляти амфетамін та разом вони виготовляв його три рази. Точних дат, коли ОСОБА_4 брав участь у виготовленні амфетаміну він не пам`ятає, однак один раз був в кінці травня 2023 року та в середині серпня 2023 року. У виготовленні ОСОБА_9 разом зі ОСОБА_4 всі три рази брали участь ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , а два рази з нами у виготовленні ОСОБА_11 брала участь ОСОБА_7 .

Всі інгредієнти, кислоти та безпосередньо прекурсор,- пропен (фенілнітропропен), для виготовлення амфетаміну завжди забезпечував ОСОБА_6 , який їх купляв та привозив в с. Кам`яногірку. Що стосується безпосередньо прекурсора,- пропена (фенілнітропропена) основного інгредієнта для виготовлення амфетаміну, то я не можу впевнено сказати чи ОСОБА_6 його купляв уже готовим, чи виготовляв сам, так як коли мене привозив ОСОБА_6 , то він вже був готовий.

Крім того, після виготовлення та висушування амфетаміну, ОСОБА_6 забирав його та протягом дня, або на наступний день, віддавав ОСОБА_4 гроші в сумі 3-4 тисячі гривень.

Коли ОСОБА_4 вперше взяв участь у виготовленні амфетаміну, то всі інгредієнти (пропен, кислоти, ртуть та інше), посуд, колба, баклажки та всі підручні засоби уже знаходилися в сараї, де виготовлявся амфетамін. Після виготовлення амфетаміну в обов`язки ОСОБА_4 входило весь посуд перемити та сховати серед сіна на горищі в сараї, а також поприбирати в сараї. ОСОБА_6 сам привозив ОСОБА_4 , коли потрібно було виготовляти амфетамін, а потім, по закінченню варки, відвозив додому.

Амфетамін виготовлявся в сараї на території домогосподарства, яке орендували ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 . Весь процес виготовлення амфетаміну контролював безпосередньо сам ОСОБА_12 , який розказував, які саме інгредієнти і в якій кількості та послідовності добавляти, як змішувати та скільки часу збовтувати. Що стосується ОСОБА_4 ,, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , то ці особи виконували вказівки ОСОБА_6 , і займалися безпосередньо всією «чорновою» роботою, в тому числі добавляли та змішували інгредієнти, та в подальшому збовтували їх, оскільки все це займало багато часу та процеси потрібно було постійно контролювати. Після виготовлення амфетаміна ми розмащували його на фрагментах скла для просушування. Також, під час виготовлення амфетаміну, ОСОБА_7 приносила нам з будинку рукавиці, сито, посуд, інші предмети в потребі яких виникало, та допомагала прибирати. Крім того, пропен (фенілнітропропен), ОСОБА_6 контролював та добавляв сам, а також брав участь в розділенні відходів та майже готового амфетаміну.

Із розмов ОСОБА_4 ,, розумів, що ОСОБА_6 платив ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за те, що вони брали участь у виготовленні амфетаміну, а також за те, що вони орендували приміщення та надавали його для варки.

Під час виготовлення амфетаміну ми використовували одну скляну колбу, три великі бутлі, об`ємом біля 20 л, тазик, ложку, шланг, сито, 1л. банку (використовували як мірний стакан), термічні стакани та інші мірні предмети.

Процес виготовлення полягав в наступному:

До пустого бутля ми додавали подрібнену фольгу (на момент виготовлення вона вже була готова) куди додавали воду на рівень, щоб покривало фольгу. У подальшому, одночасно з фольгою, в бутель додавався нітрат ртуті ( кристалічна волога речовина білого кольору, яка зберігалася в пластиковій баночці білого кольору). Після чого, на протязі 20 хв. бутель з періодичністю 5-10 хвилин збовтувався для перемішування рідини, фольги та нітрату ртуті. Після реакції нітрату ртуті та фольги, декілька разів промивали (зливаючи воду через сито) чистою водою, яка знаходилася в тазику в приміщенні сараю до моменту очищення фольги від верхнього слою.

Після чого в даний бутель, де залишилася промита фольга добавлявся ізопропіловий спирт (спирт знаходився в каністрах синього кольору) оцтова кислота (з бутилок синього кольору), а в кінці додавався пропен (фенілнітропропен - кристалічна речовина жовтого кольору) для розчиняння фольги. Після цього бутель декілька разів збовтувався та опускався в бочку з холодною водою, щоб остудити процес реакції, до кімнатної температури.

Крім того, паралельно, в пластмасовий тазик (об`ємом біля 10л) добавлявся гідроксид натрію, який розчинявся з водою (в залежності від кількості запланованого амфетаміфну), внаслідок чого відбувалась ізотермічна реакція (розчин нагрівася). Реакція відбувалася близько години з пониженням температури та в результаті розчин ставав сірого кольору.

У подальшому, в бутель додавався розчин гідрооксиду натрію, який остудився, та після чого бутель збовтувався, та вся утворена рідина переливалася до пластмасового відеречка. Вміст відеречка перемішувався декілька разів ложкою, в результаті чого даний розчин розділявся на два шари: верхній шар рідина жовтого кольору, а на низ осідали залишки сміття.

У подальшому, вміст відеречка переливався в обрізаний до половини бутель, до горловини якого був прикріплений шланг з кришечкою, де розчин знову розділявся на два шара. Нижній слой з відходами, за допомогою шланга відділявся та зливався в відерце, а верхній слой - рідина, жовтого кольору, після цього зливалася за допомогою цього ж шлангу до пляшки, ємністю, зазвичай, 1 л. Після цього утворений розчин з пляшки переливався в помите відеречко, ємністю 5л. та за допомогою 10 мл. шприца добавлялася сірчана кислота (біля 60 мл.), у результаті чого речовина хвилин через 15, після постійного перемішування ложкою, ставала густою, світло-жовтого кольору. Так як виготовлений амфетамін потрібно було просушити, дана густа речовина, за допомогою ложки або шпателя, розмащувалася по дзеркалу та по склу для висушування. ОСОБА_13 висушувався близько 4-5 годин та в результаті ставав світло-кремового кольору. Ми в цей час займалися прибиранням. Під час виготовлення амфетаміну ми одягали полімерні рукавиці, щоб захистити шкіру рук від кислот.

На даних відеозаписах, які надані для ознайомлення на карті пам`яті - Micro SD НС CARD, ємністю 16 GB «goodram», інв. № 122т від 10.05.2022у період часу з 28.05.2023 по 31.05.2023, зафіксовано факт виготовлення амфетаміну в якому я приймав участь спільно з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та його батьком, який ми виготовили протягом часу 28.05.2023 по 31.05.2023. Так, 28.05.2023 близько 24:00 мене в с. Кам`яногірку привіз ОСОБА_6 , де вже знаходилися ОСОБА_8 та батько ОСОБА_16 . У процесі виготовлення ОСОБА_17 підсказував мені, що робити. Варка продовжувалася більше двох днів, так як готового фенінітропропену було 1 кг і ми з нього виготовляли амфетамін у декілька заходів, так як не вистачало бутлів.

На відеозаписах, які надані для ознайомлення на карті пам`яті - Місro-SD card «Kingston», KN 003702929, ємністю 32 GB, інв. № 210т. від 30.06.2023 на якій зафіксовано інформацію про факт виготовлення психотропної речовини, амфетаміну, 16.08.2023, зафіксовано факт виготовлення амфетаміну в якому я приймав участь спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , який ми виготовили 16.08.2023. Так, 16.08.2023 після 00:00 мене в с. Кам`яногірку привіз ОСОБА_6 , де були ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , після чого ми і виготовили амфетамін.

Крім того, на відеофайлах, які знаходяться на даній карті-пам`яті зафіксовані інші два факти виготовлення амфетаміну за участі ОСОБА_18 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , процес якого ідентичний тим, у яких я брав участь».

Також сторонами угоди визначено, що враховуючи наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, таких як: повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, сторони погоджуються на призначення покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

Оскільки тяжкість злочину, особа винного та інші обставини, такі як вчинення кримінального правопорушення вперше, надання викривальних показань щодо інших підозрюваних, вказують на можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України сторони просять суд звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 472 КПК України не можуть бути визначені в угоді та є виключною компетенцією суду.

В угоді також зазначено, що обвинувачений розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження угоди для сторін є:

а) для прокурора та обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, ухваленого на підставі угоди про визнання винуватості, в апеляційному порядку, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`ясненні і є зрозумілими.

б) для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому роз`яснено та є зрозумілим його право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також його право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків та подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування.

Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Розглядаючи відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, та надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження у судовому засіданні переконався, що укладення ними угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Згідно із ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує узгоджену сторонами міру покарання.

Зазначена норма кореспондує з ч. 5 ст. 65 КК України, відповідно до якої у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами.

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 69 КК України встановлено, що на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту угоди про визнання винуватості слідує, що сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання у межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Окрім того, сторони узгодили звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ч. 2 ст. 75 КК України.

На переконання суду домовленості сторін угоди щодо узгодженого покарання не виходять за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Зі змісту угоди вбачається, що при узгодженні вказаного покарання сторонами враховано і дотримано положення ч. 1 ст. 65 КК України, згідно із якими суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд погоджуючись, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного, враховує наведені в обвинувальному акті та угоді відомості щодо особи обвинуваченого, а також обставини скоєного, зокрема, вік обвинуваченого ОСОБА_4 24 роки, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації та проживання, повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення. Враховується відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Ці обставини суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та з урахуванням особи винного, вважає, що при призначенні покарання у виді позбавлення волі необхідно застосувати ст. 69 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, але нижче від найнижчої межі встановленої в санкції інкримінованої статті.

Вирішуючи питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд враховує зміст ч. 2 ст. 75 КК України, в якій зазначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, за ч. 3 ст. 75 КК у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Відповідно до частини четвертої цієї статті така тривалість може становити від одного до трьох років.

Вирішуючи питання про тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на обвинуваченого, суд враховує наведені в обвинувальному акті та угоді відомості щодо особи обвинуваченого, характер та тяжкість обвинувачення, а саме той факт, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, пов`язаний із незаконним обігом психотропної речовини.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив дії, які полягали у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, вчинені за попередньою змовою групою осіб, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, за яким належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд керується вимогами ст. 100 КПК України.

Згідно із долученим до обвинувального акту реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000709 у цьому кримінальному провадженні старшим слідчим в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_19 від 01.06.2023, 16.08.2023, 09.01.2024, 16.05.2024 винесено постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання.

Відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно із долученим до обвинувального акту реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000709 у цьому кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2024 накладено арешт на майно.

Оскільки вироком суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту цього майна.

Згідно із обвинувальним актом кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , майнової шкоди не завдано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 368, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Частиною 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно із обвинувальним актом загальний розмір витрат на залучення експертів у кримінальному провадженні складає 27857 грн. 92 коп., а саме:

- висновок експерта від 19.07.2023 № СЕ-19/102-23/11173-НЗПРАП за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів - 1912 грн. 00 коп.;

- висновок експерта від 30.08.2023 № СЕ-19/102-23/15020-НЗПРАП за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів 2390 грн. 00 коп.;

- висновок експерта від 13.09.2023 № СЕ-19/102-23/15031-НЗПРАП за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів 1912 грн. 00 коп.;

- висновок експерта від 13.09.2023 № СЕ-19/102-23/15032-НЗПРАП за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів 1912 грн. 00 коп.;

- висновок експерта від 21.08.2024 № СЕ-19/102-24/11347-БД за результатами судової біологічної експертизи 7994 грн. 08 коп.;

- висновок експерта від 10.09.2024 № СЕ-19/102-24/15672-ФП за результатами судової портретної експертизи 5679 грн. 60 коп.;

- висновок експерта від 28.08.2024 № СЕ-19/120-24/8887-ВЗ за результатами судової експертизи відео-, звукозапису 3029 грн. 12 коп.;

- висновок експерта від 20.09.2024 № СЕ-19/102-24/17826-ВЗ за результатами судової експертизи відео-, звукозапису 3029 грн. 12 коп.

Отже, ці судові витрати за проведення експертиз, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню зі ОСОБА_4 на користь держави.

Відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК суд при ухваленні обвинувального вироку, серед іншого, приймає рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Згідно із долученим до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000709 на підставі ухвали колегії суддів Вінницького апеляційного суду від 01.07.2024 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід домашній арешт в певний період доби з 21:00 до 07:00.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_20 від 10.09.2024 про продовження строку домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 цей запобіжний захід продовжено на два місяці до 10.11.2024.

Враховуючи наведене, обраний ОСОБА_4 запобіжний захід до вступу вироком в законну силу необхідно залишити без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 475, 468, 469, 472, 474-476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000709 від 09.10.2024, укладену 09.10.2024 між заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.ч. 2, 4 ст. 75, ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 27857,92 грн.

Скасувати арешт з майна, накладений згідно із ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2024.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000709 від 09.10.2024, а саме: речі, кошти та інші цінності повернути власникам, документи залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання, предмети і речовини, вилучені з обігу, знищити.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби з 21:00 до 07:00 до вступу вироком в законну силу залишити без змін.

Копію вироку у день проголошення його резолютивної частини вручити присутнім у судовому засіданні учасникам судового провадження, а також не пізніше наступного дня надіслати учасника судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК України. Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Калинівський районний суд Вінницької області.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно із статтею 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор чи потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цих кримінальних правопорушень.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Суддя: