Справа № 738/1701/24
№ провадження 1-в/738/153/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» спільне подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, виправними роботами, засудженому ОСОБА_2

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_3

учасників судового розгляду:

представника установи

виконання покарань - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Державна установа «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережна комісія Менської міської ради звернулися до суду із спільним поданням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, виправними роботами, засудженому ОСОБА_2 , посилаючись на те, що засуджений відбув 2/3 частини призначеного судом строку покарання, діючих стягнень не має, оскільки раніше накладені на нього одинадцять стягнень погашені в установленому законом порядку, має п`ять заохочень, він став на шлях виправлення, а тому заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, виправними роботами.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Представник Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» в судовому засіданні підтримав подання, просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_2 та його захисник в судовому засіданні просили задовольнити подання.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення подання.

Представник Спостережної комісії Менської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Встановлені судом обставини.

Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 27 листопада 2018 року ОСОБА_2 засуджений за п.4, 7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 27 листопада 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2021 року вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 27 листопада 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року в частині засудження ОСОБА_2 за ч.1 ст.296 КК України змінено, на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання за ч.1 ст.296 КК України із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; виключено з вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції рішення про призначення ОСОБА_2 покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, в решті судові рішення залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 02 травня 2016 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання засудженому зараховано строк його попереднього ув`язнення з 02 травня 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Отже, на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_2 відбув більше 2/3 частини призначеного судом покарання.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02 травня 2016 року.

За час перебування в ДУ «Одеський СІЗО» з 02 травня 2016 року до 27 березня 2021 року характеризувався негативно, допускав порушення вимог встановленого режиму тримання, за що одинадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності (24 лютого 2017 року у вигляді попередження за зберігання загостреної металевої пластини; 26 червня 2017 року у вигляді догани за зберігання колюче-ріжучого предмету та USB шнура; 03 січня 2018 року, 07 лютого 2018 року, 04 та 14 травня 2018 року у вигляді доган за зберігання мобільного телефону, зарядного пристрою та гарнітури; 07 липня 2018 року у вигляді поміщення до карцеру на десять діб за невиконання вимог персоналу (відмови від проведення обшуку) та погрозу фізичною розправою; 22 жовтня 2018 року у вигляді попередження за зберігання мобільного телефону в неробочому стані; 06 квітня, 10 травня 2019 року та 27 жовтня 2020 року у вигляді доган за зберігання мобільного телефону в неробочому стані, та зарядного пристрою та навушників), на даний час всі накладені на засудженого стягнення погашені у встановленому законом порядку, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень не мав.

З 20 квітня 2021 року засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)», де дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, порушень розпорядку дня установи не допускає, на профілактичних обліках не перебуває, стягнень не має, після розподілу з дільниці КДіР подав заяву про залучення його до суспільно корисної праці, у зв`язку з чим на підставі договору цивільно-правового характеру №129 від 16 червня 2021 року до 01 лютого 2023 року виконував обов`язки робітника швейної дільниці установи, до виконання покладених на нього обов`язків ставився добросовісно, за що 15 листопада 2021 року, 08 червня 2022 року та 10 грудня 2022 року отримав заохочення у вигляді подяки. 01 березня 2023 року в порядку ст.100, 101 КВК України переведений до дільниці соціальної реабілітації установи, де порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, розпорядок дня виконує. 10 травня 2023 року за сумлінне покладення обов`язків та дотримання правил поведінки отримав заохочення у вигляді подяки. З 30 червня 2023 року до 06 вересня 2023 року на підставі договору цивільно-правового характеру №25-ЗС-23ВС був працевлаштований робітником контрагентського об`єкту ФОП ОСОБА_7 , до роботи відносився добросовісно, заохочень не мав. На підставі договору №39 від 08 вересня 2023 року до 31 грудня 2023 року був працевлаштований робітником контрагентського об`єкту ФОП ОСОБА_8 , де до роботи ставився добре, норми виробітку виконував, заохочень не мав. На даний час на підставі договору №120 від 15 травня 2024 року працевлаштований робітником контрагентського об`єкту ПП «ЗАВОДСІЛЬГОСПМАШ», де 05 липня 2024 року за сумлінне ставлення до покладених обов`язків працівника контрагентського об`єкту, дотримання правил поведінки отримав заохочення у вигляді подяки. Бере участь у реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», яку виконує за планом, бере активну участь у спортивних змаганнях, посідає призові місця. Залучався до реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», яку реалізовував за планом. Залучався до проведення ремонтних робіт відділу охорони. Відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та дільниці, реагує на них позитивно. Проходить навчання на онлайн платформах, за результатами яких отримав більше десяти сертифікатів за різними напрямками підготовки, брав активну участь у онлайн проекті «Відкрита бібліотека».

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, складеного щодо ОСОБА_2 , з використанням матеріалів особової справи та підсистеми «КАСАНДРА», отриманим внаслідок аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений отримав 93 бали, що вказує на те, що він став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокового звільнення.

Згідно з постановою спостережної комісії Менської міської ради №39 (протокол №15 від 24 липня 2024 року), остання погодила застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, виправними роботами.

В матеріалах подання містяться гарантійний лист, виданий ТОВ «Солоне задоволення», з якого вбачається, що вказане товариство гарантує працевлаштування ОСОБА_2 на посаду комірника з окладом визначеним згідно з штатним розкладом в розмірі 8000 грн; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Солоне задоволення»; витяг з реєстру платників податку на додану вартість; рішення №01 від 13 листопада 2023 року та №02 від 12 січня 2024 року одноосібного учасника ТОВ «Солоне задоволення»; наказ ТОВ «Солоне задоволення» «Про затвердження нової редакції штатного розкладу» №01/06-ШР від 01 червня 2024 року; штатний розклад ТОВ «Солоне задоволення» від 01 червня 2024 року, що підтверджує наявність посади комірника з окладом 8000 гривень; повідомлення Малиновського районного відділу пробації, з якого вбачається, що під час перевірки щодо можливості працевлаштування ОСОБА_2 на посаді комірника в ТОВ «Солоне задоволення» після його звільнення з міць позбавлення волі, така інформація підтвердилась.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, або покарання у виді довічного позбавлення волі невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, або довічного позбавлення волі (ч. 1 ст. 82); 2) він став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82); 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання. Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Отже, законодавцем визначено, що заміну невідбутої частини покарання більш м`яким передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Статтею 57 КК України визначено межі строків покарання у виді виправних робіт - від шести місяців до двох років та вказано категорії осіб, до яких не можуть бути застосовані виправні роботи.

З наявної в матеріалах справи характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_2 , знаходячись з 02 травня 2016 року до 27 березня 2021 року в слідчому ізоляторі, тобто більшу частину відбутого на даний час строку покарання, характеризувався негативно, систематично, протягом 2017-2020 року, порушував вимоги встановленого режиму тримання, за що отримав одинадцять стягнень, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, та на противагу цьому жодного разу не заохочувався, до суспільно корисної праці не залучався.

ОСОБА_2 фактично відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Менська виправна колонія (№91)» з 20 квітня 2021 року, де за час знаходження в установі в його поведінці простежуються позитивні зміни, він дотримується вимог встановленого режиму тримання, розпорядок дня виконує, стягнень не має, працевлаштований, має п`ять заохочень, бере участь у програмах диференційованого впливу на засуджених, активно залучається до проведення ремонтних робіт, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та дільниці, навчається на онлайн-платформах.

Судом встановлено, що рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №12 від 17 червня 2021 року) засудженому відмовлено в застосуванні до нього ст.100, 101 КВК України, в подальшому рішенням комісії (протокол №5 від 28 лютого 2023 року) погоджено застосування до засудженого ОСОБА_2 ст.100, 101 КВК України, 01 березня 2023 року останні переведений до ДСР.

14 липня 2021 року рішенням комісії ДУ «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №14) відмовлено в застосуванні до засудженого ст.82 КК України, оскільки останній не став на шлях виправлення.

В подальшому, після фактичного відбуття засудженим ОСОБА_2 3/4 частини призначеного судом строку покарання рішенням комісії установи виконання покарань (протокол №23 від 16 листопада 2023 року) погоджено застосування до засудженого пільги, передбаченої ст.81 КК України, в зв`язку з чим в грудні 2023 року установа виконання покарань разом із спостережною комісією звернулись до суду із спільним поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 .

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2023 року, яка набрала законної сили 08 лютого 2024 року, в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_2 , суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність у нього за весь час відбування покарання стягнень та заохочень, відомості про працевлаштування, його поведінку та ставлення до праці та дійшов висновку, що засуджений лише стає на шлях виправлення, але не довів свого виправлення.

Після відмови суду в застосуванні до засудженого ОСОБА_2 умовно-дострокового звільнення останній продовжує працювати, отримав ще одне заохочення.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_2 отримав 93 бали, що вказує на те, що він став на шлях виправлення (довів свого виправлення) та може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокового звільнення (ст. 81, 82 КК України) проте не є, на думку суду, безумовною підставою для задоволення такого клопотання.

Згідно з постановою спостережної комісії Менської міської ради №39 (протокол №15 від 24 липня 2024 року), остання погодила застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, виправними роботами.

Однак, суд вважає необхідним зазначити про те, що рішення спостережної комісії мають рекомендаційний характер і не є визначальними під час вирішення питання про застосування до засуджених пільги, передбаченої ст. 82 КК України, а таке рішення ухвалюється судом з врахуванням поведінки засудженого за весь час відбування покарання і якщо останній своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.

Проходження засудженим ОСОБА_2 онлайн-курсів свідчить про підвищення його рівня самоосвіти, але, на думку суду, є недостатнім для встановлення факту, що він став на шлях виправлення у розумінні статті 82 КК України.

ОСОБА_2 відбуває покарання у виді 15 років позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, початок строку відбування покарання рахується з 02 травня 2016 року.

На час проведення комісії, а саме станом на 17 липня 2024 року, засуджений відбув 13 років 6 днів позбавлення волі, з яких майже п`ять років йому було зараховано в строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України, а саме період його попереднього ув`язнення з 02 травня 2016 року до 23 лютого 2021 року зараховано з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Весь час перебування в слідчому ізоляторі ОСОБА_2 характеризувався негативно, фактично позитивні зрушення в його поведінці розпочалися лише з 2021 року, коли засуджений прибув до ДУ «Менська виправна колонія (№91), тобто лише останні 3 роки, що є незначним періодом у порівнянні із загальним строком призначеного покарання та вказує на те, що зміни в поведінці засудженого мають нетривалий характер.

Висновок про те, що засуджений став на шлях виправлення, має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування статті 82 КК України.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу перебування засудженого в місцях позбавлення волі.

Прийняття рішення про заміну покарання або невідбутої частини покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку суду, дотримання засудженим умов і порядку в установі не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності того, що засудженим став на шлях виправлення. Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком і дана обставина не може слугувати окремою підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

З урахуванням викладеного, не можна зробити висновок, що в поведінці засудженого за весь період його відбуття покарання сталися позитивні зміни, які свідчать про їх стабільність і незворотність, що в свою чергу не є достатніми підставами для ствердження, що він став на шлях виправлення. На думку суду, засуджений не повністю підпадає під дію положень ст. 82 КК України, так як процес його виправлення не досягнув тієї стадії, що відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути для нього доцільним. Матеріали справи та матеріали, які містяться в особовій справі, не містять достатніх підстав для прийняття рішення про застосування більш м`якого покарання, а саме виправних робіт, стосовно засудженого ОСОБА_2 ..

Керуючись статтями 82 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні спільного подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, виправними роботами, засудженому ОСОБА_2 ,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 13 вересня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1