Справа № 487/2767/22
Провадження № 1-кп/487/279/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001072 від 25.07.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Миколаєві, громадянина України, має неповну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України

Сторони кримінального провадження

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

обвинувачений: ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

У не встановленні під час досудового розслідування та судового розгляду дату та час, у невстановленої особи, ОСОБА_5 , через мережу Інтернет, незаконно придбав психотропну речовину, замовивши її доставку до відділення №8 ТОВ «Нова Пошта» у м.Миколаїв, шляхом створення облікового запису на вигадане ім`я « ОСОБА_8 », у мобільному додатку, вказаного поштового сервісу та здійснивши оплату замовлення.

25.07.2022 року близько 17-30 год, ОСОБА_5 прибув до відділення №8 ТОВ «Нова Пошта», за адресою пр-т.Центральний, 26-б у м.Миколаєві, де отримав поштові відправлення №9181, в якому знаходився прозорий пакет з психотропною речовиною, обіг якої заборонено, РVР, вагою 41,742 грм., та №1286 в якому знаходився прозорий пакет з психотропною речовиною, обіг якої заборонено, РVР, вагою 41,742 грм., загальною вагою, 83,2181 грм..

В подальшому ОСОБА_5 , утримуючи при собі, два відправлення з незаконно придбаною психотропною речовиною, покинув приміщення відділення №8 ТОВ «Нова Пошта», та відразу був затриманий працівниками поліції.

Під час проведення особистого обшуку у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено, психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР, загальною вагою, 83,2181 грм., яку він незаконно придбав без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.3 ст.309 КК України та визнає його винуватим у незаконному придбанні психотропних речовин без мети збуту в особливо великому розмірі.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.3 ст.307 КК України не визнав, спростовуючи наявність умислу на збут, незаконно придбаної психотропної речовини.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , який при безпосередньому допиті суду пояснив, що приблизно у квітні 2022 року, у нього в гостях перебував знайомий військовослужбовець ОСОБА_9 , який, як йому стало відомо вживав психотропні речовини. Саме йому належали ваги, які було знайдено під час обшуку, та за допомогою яких його знайомий вимірював собі дозу психотропної речовини.

ОСОБА_10 сказав, що він вживає вказані речовини у якості заспокійливого, необхідного при участі у бойових діях. Йому стало цікаво, які відчуття може викликати вживання даної речовини та він попросив у ОСОБА_10 спробувати, однак той вказав, що на даний час у нього її не має.

Одночасно, ОСОБА_10 розповів, що дані речовини замовляє через Інтернет, однак стверджував, що особисто він це не зможе зробити, та запропонував оформити за нього замовлення через «Нову Пошту», на що він погодився.

На виконання домовленості, він передав ОСОБА_10 2000 грн., а той у свою чергу, у його телефоні створив аккаунт, зазначивши номер його мобільного телефону та скинув посилання, за яким він мав отримати відправлення.

Йому не було відомо, вагу психотропної речовини, яку замовив ОСОБА_10 , однак він був переконаний, що він замовив одну дозу.

Після отримання повідомлення від ТОВ «Нова Пошта» про доставку відправлення, він отримав його, відразу після чого був затриманий працівниками поліції, та лише після того, йому стало відомо про реальний розмір психотропних речовини.

Стверджував, що придбав психотропну речовину для особистого вживання у вказаних діях щиро розкаявся.

Показання свідка ОСОБА_11 , який під час допиту в судовому засіданні пояснив, що працює на посаді старшого оперуповноваженого УБН у Миколаївській області, в липні 2022 року, було отримано оперативну інформацію про те, що невідома особа чоловічої статі через певне відділення ТОВ «Нова Пошта», номеру якого він не пам`ятає, буде отримувати чи відправляти наркотичні речовини, з метою перевірки даної інформації він разом з ОСОБА_12 виїхали до відділення ТОВ «Нова Пошта», розташованого на пр-ту. Центральному в районі магазину «АТБ» у м.Миколаєві. Близько 17-00 години, з відділення вийшов ОСОБА_5 , та на їх питання повідомив, що отримав психотропну речовину, для подальшого розповсюдження. Після чого вони його затримали та викликали СОГ. Під час проведення особистого обшуку, у ОСОБА_5 було виявлено два пакування зі значною кількістю психотропної речовини.

Показання свідка ОСОБА_12 , який під час допиту в судовому засіданні пояснив, що станом на липень 2022 року працював на посаді оперуповноваженого УБН в Миколаївській області.

Наприкінці липня 2022 року, з Департаменту УБН було отримано інформацію про те, що невідома особа, 25.07.2022 року, має отримати поштове відправлення з наркотичною речовиною у відділені ТОВ «Нова Пошта», розташованому навпроти супермаркету «АТБ» по пр-ту. Центральному у м.Миколаєві.

З метою перевірки вказаної інформації, разом з ОСОБА_11 вони виїхали на місце, де перевіряли підозрілих осіб, серед яких був ОСОБА_5 , у процесі спілкування, він повідомив їм, що придбав психотропну речовину, для подальшого збуту. Після цього вони викликали СОГ, по її прибуттю ОСОБА_5 був затриманий та було викликано захисника. Після прибуття захисника, під час особистого обшуку, у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною. Також вказав, що в подальшому було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою яку він саме повідомив. Під час обшуку було виявлено та вилучено електронні ваги та зіп-пакети.

Показання свідка ОСОБА_13 , який під час допиту в судовому засіданні пояснив, що близько року назад, точної дати він не пам`ятає, вони разом з ОСОБА_14 , перебували біля супермаркету «АТБ» в районі Центрального ринку, де пили каву. У цей час до них підійшов працівник поліції та запропонував прийняти участь у якості понятих при затриманні особи, яка отримала на «Новій Пошті» відправлення з наркотичним засобом. Коли вони підійшли до місця події, там знаходився ОСОБА_5 та на землі лежав пакет «Нової Пошти». Після прибуття захисника, почали відео-зйомку та відкрили пакет, в якому знаходилося два зіп-пакети з кристалічною речовиною. Працівник поліції провів тест, та повідомив, що це наркотична речовина. Вказав, що на питання працівника поліції ОСОБА_5 зазначав, що у посилці мав бути один пакет.

Показання свідка ОСОБА_14 , який під час допиту в судовому засіданні пояснив, що наприкінці літа 2022 року, точної дати він не пам`ятає, вони разом з ОСОБА_13 , перебували біля супермаркету «АТБ» в районі Центрального ринку. У цей час до них підійшов працівник поліції та запропонував прийняти участь у якості понятих при проведенні слідчих дій, зазначивши, що вони виявили чоловіка, який отримав поштове відправлення можливо з наркотичними засобами.

Коли вони підійшли до місця події, там знаходився ОСОБА_5 та на землі лежав пакет «Нової Пошти». Після прибуття інших працівників поліції та захисника, почали відео-зйомку та відкрили пакет, в якому знаходилося два зіп-пакети з кристалічною речовиною. Працівник поліції провів тест, та повідомив, що це наркотична речовина.

Покази обвинуваченого та свідків, щодо обставин події кримінального правопорушення за ч.3 ст.309 КК України підтверджуються та узгоджуються з дослідженими судом, письмовими доказами.

Протоколом затримання ОСОБА_5 , в порядку п.1 ч.1 ст.208 КПК України від 25.07.2022 року, відповідно до якого, ОСОБА_5 було затримано о 18-12 год. по АДРЕСА_2 , та під час проведення особистого обшуку, у обвинуваченого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M152» з сім-картою № НОМЕР_1 ; упаковку від поштового відправлення №9181; упаковку від поштового відправлення №1286; два прозорих zip-lock пакети з кристалічною речовиною; платіжну картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 .

Постановою слідчого СВ МРУП ГУНП у Миколаївській області від 25.07.2022 року, відповідно до якої, виявлені та вилучені під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M152» з сім-картою № НОМЕР_1 ; упаковку від поштового відправлення №9181; упаковку від поштового відправлення №1286; два прозорих zip-lock пакети з кристалічною речовиною; платіжна картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 були визнані та долучені до матеріалів кримінального провадження, у якості речових доказів.

Висновком експертизи №СЕ19/115-22/5812-НЗПРАП від 26.07.2022 року, проведеної на підставі Постанови слідчого СВ МРУП ГУНП у Миколаївській області від 25.07.2022 року, відповідно до якого: надана на експертизу кристалічна речовина, у прозорому zip-lock пакеті, вилучена 25.07.2022 року, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР. Маса РVР у складі речовини становить 41,742 грм..

Постановою слідчого СВ МРУП ГУНП у Миколаївській області від 26.07.2022 року, відповідно до якої, виявлений та вилучений, 25.07.2022 року, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , zip-lock пакет з психотропною речовиною, обіг якої заборонено РVР, вагою 41,4761 грм., поміщений до сейф пакету №INZ1061781, було визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу.

Висновком експертизи №СЕ19/115-22/5875-НЗПРАП від 08.09.2022 року, проведеної на підставі Постанови слідчого СВ МРУП ГУНП у Миколаївській області від 25.07.2022 року, відповідно до якого: надана на експертизу кристалічна речовина, у прозорому zip-lock пакеті, вилучена 25.07.2022 року, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР. Маса РVР у складі речовини становить 41,742 грм..

Постановою слідчого СВ МРУП ГУНП у Миколаївській області від 12.09.2022 року, відповідно до якої, виявлений та вилучений, 25.07.2022 року, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , zip-lock пакет з психотропною речовиною, обіг якої заборонено РVР, вагою 41,4761 грм., поміщений до сейф пакету №INZ1061775, було визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу.

Протоколом тимчасового зняття показань технічних приладів та технічних засобів, складеним слідчим СВ МРУП ГУНП 01.08.2022 року, за результатами зняття показів камери спостереження у публічно доступному місці, а саме приміщенні відділення №8 ТОВ «Нова пошта», вилучених з серверу ТОВ «Нова Пошта», який розміщено у відділенні № 10 ТОВ «Нова Пошта», за адресою пр-т.Центральний, 86/3 у м.Миколаєві.

Дану слідчу дію було проведено, в порядку ст.245-1 КПК України, на підставі Постанови слідчого слідчого відділення СВ МРУП ГУНП у Миколаївській області від 28.07.2022 року.

Протоколом, складеним слідчим 01.08.2022 року за результатами огляду відеозапису з камер відео спостереження приміщення відділення № 8 ТОВ «Нова Пошта», розташованого за адресою пр-т.Центральний, 26-б у м.Миколаєві за 25.07.2022 року, відповідно до якого у період часу з 17.21 год до 17.23 год. ОСОБА_5 перебуває у приміщенні відділення, очікуючи видачу відправлення.

Постановою слідчого СВ МРУП ГУНП у Миколаївській області від 01.08.2022 року носій інформації, а саме СD-R диск з відеозаписом з камер спотстереження відділення №8 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою пр-т.Центральний, 26-б у м.Миколаєві, за 25.07.2022 року, визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу.

Протоколом складеним слідчим СВ МРУП ГУНП у Миколаївській області 13.09.2022 року, за результатами огляду персональної інформації, що мститься у мобільному телефоні марки «Samsung Galaxy M152», виявленому та вилученому під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу, при огляді мобільного телефону, виявлено встановлений мобільний додаток ТОВ «Нова Пошта», та наявний активний аккаунт під данними « ОСОБА_8 », зазначено номер телефону НОМЕР_5 . У розділі «Мої посилки», наявні два записи, щодо поштових відправлень №9181, відправлене 24.07.2022 з м.Києва, прибуло до відділення №8 м.Миколаєва 25.07.2022 та бул отримано о 17-23 год.; №1286, відправлене 24.07.2022 з м.Києва, прибуло до відділення №8 м.Миколаєва 25.07.2022 та бул отримано о 17-23 год..

У месенджері «Телеграм», встановлено аккаунт під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з номером телефону НОМЕР_1 . У підрозділі « Избранное », наявний збережений запис за 22.07.2022 « ОСОБА_8 . Город Николаев. Номер НОМЕР_6. 50 грамм альфы».

Вказані покази обвинуваченого, свідків та досліджені письмові докази, є належними та допустимими доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин придбання ОСОБА_5 25.07.2022 року, психотропної речовини обіг якої заборонено РVР, загальною вагою 83,2181 грм., без мети збуту.

При вирішенні заявленого захисником клопотання про визнання недопустимим доказом Протоколу про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 01.08.2022 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Тобто закон вимагає встановити прямий причинний зв`язок між порушенням прав людини і отриманими доказами

При цьому для визнання недопустимим кожний доказ має бути оцінений судом як індивідуально, так і в сукупності з іншими доказами.

Одночасно, суд зазначає, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим.

Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Таким чином, сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення можуть позначитися на результатах судового розгляду провадження.

Так в обґрунтування свого твердження, щодо недопустимості вказаного доказу, захисник ОСОБА_7 посилається на те, що вказана слідча дія була проведена по підставі Постанови слідчого про зняття показань з технічних приладів та технічних засобів від 28.07.2022 року, якою надано дозвіл на проведення слідчої дії за адресою м.Миколаїв пр-т.Центральний, 26-б у відділенні № 8 ТОВ «Нова Пошта».

В противагу чому, слідча дія була проведена за адресою АДРЕСА_3 ТОВ «Нова пошта». Окрім того, вилучений відеозапис, при його досліджені судом не відтворювався.

Разом з тим, суд зазначає, що вказана слідча дія була направлена саме на вилучення копій відеозаписів з камер зовнішнього та внутрішнього відео спостереження відділення №8 ТОВ «Нова Пошта» у м.Миколаєві, про що і зазначено у Постанові слідчого від 28.07.2022 року.

Однак, з врахуванням технічних особливостей роботи системи відео спостереження ТОВ «Нова Пошта», основний сервер, на якому зберігаються відеозаписи з камер зовнішнього та внутрішнього відео спостереження усіх відділеннь у м.Миколаєві, розміщено саме у відділенні АДРЕСА_4 .

Вказана слідча дія була проведена з дотриманням положень ст.245-1 КПК України, та в ході її проведення було вилучено відеозапис з камер зовнішнього та внутрішнього відео спостереження саме відділення №8 ТОВ «Нова Пошта» у м.Миколаєві

Дійсно, під час дослідження в судовому засіданні вилучений відеозапис не відтворився у повному обсязі, однак на відтвореній часті відеозапису, зафіксовано ОСОБА_5 , який знаходиться у приміщенні відділення №8, чекаючи видачу йому відправлення.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 було затримано відразу після виходу з приміщення відділення №8 ТОВ «Нова Пошта», та при ньому було виявлено та вилучено відправлення з психотропною речовиною, що підтверджено сукупністю досліджених доказів, суд не вбачає підстав для визнання вказаного протоколу недопустимим доказом.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , в силу п.1 ч.1 ст.66 КК України. є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу… Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшує покарання.

Так обвинуваченим ОСОБА_5 , з урахуванням приписів ст..12 КК України, вчинено тяжкий злочин.

Обвинувачений раніше не судимий.

На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі у нижній межі санкції ч.3 ст.309 КК України, строком на п`ять років.

На переконання суду дане покарання, відповідатиме його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи Бакланов проти Росії від 09 червня 2005 року; Фрізен проти Росії від 24 березня 2005 року; Ісмайлова проти Росії від 29 листопада 2007 року) та перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й упропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Відповідно до положень ч.1 ст..75 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості та відношення до скоєного, а саме щирого каяття обвинуваченого, того факту, що після вчинення кримінального правопорушення, та звільнення з-під варти, ОСОБА_5 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, процесуальні обов`язки виконував сумлінно, що свідчить про усвідомлення ним своєї протиправної поведінки, та те, що він став на шлях виправлення, суд приходить до висновку, що остаточне виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, з покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Органом досудового розслідування за обставинами кримінального провадження, ОСОБА_5 було пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту якщо предметом таких дій були психотропні речовини в особливо великому розмірі

Дослідивши у ході судового розгляду усі зібрані органом досудового слідства докази, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні інкримінованого злочину не знайшло свого підтвердження з наступних підстав.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, яка ратифікована Україною і є частиною її національного законодавства, гарантує кожній людині при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення право на справедливий суд. Суд повинен відповідати вимогам незалежності та безсторонності.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 3 п. 3 ст. 129 Конституції України, передбачено, що забезпечення доведеності вини є одним із конституційних принципів судочинства.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

Згідно п. 10 ч. 1 ст.7, частин 1,2,4 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду.

Це положення передбачено й пунктом 2 статті 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» в якому зазначено, що кожен обвинувачений у вчиненні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір, поки його винність не буде встановлена в законному порядку.

У п. 146 справи «Барбера, Мессегуе и Джабардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом частини 3 статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Суд, дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, давши їм оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307 КК України

Так на підтвердження доведення вини ОСОБА_16 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення стороною обвинувачення, окрім вищезазначених доказів було надано:

Протокол обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_5 , який було проведено в порядку ч.3 ст.233 КПК України.

Відповідно до протоколу, під час проведення обшуку було виявлено та вилучено ваги марки «Вітек Україна», поміщені до сейф пакету №SUD2001688; три ізоляційні стрічки, поміщені до сейф пакету № SUD2001690; пакети із замком zip-lock у кількості п`ятдесят штук, пакети із замком zip-lock у кількості сто штук, поміщені до сейф пакету №NPU1524084.

Висновок експертизи №СЕ19/115-22/5876-НЗПРАП від 08.09.2022 року, проведеної на підставі Постанови слідчого СВ МРУП ГУНП у Миколаївській області від 25.07.2022 року, відповідно до якого: надані на експертизу ваги, які були вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , містять на своїй поверхні нашарування особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено РVР. Маса РVР (у отриманому екстракті) становить 0,0001 грм..

Постанову слідчого від 25.07.2022 року, відповідно до якої виявлені та вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 : ваги марки «Вітек Україна», поміщені до сейф пакету №SUD2001688; три ізоляційні стрічки, поміщені до сейф пакету № SUD2001690; пакети із замком zip-lock у кількості п`ятдесят штук, пакети із замком zip-lock у кількості сто штук, поміщені до сейф пакету №NPU1524084, визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів

Мотиви з яких суд відкидає зазначені письмові докази:

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, у відповідності до положень частини 1 статті 92 КПК України, покладається на слідчого та прокурора, а в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Відповідно до статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, зазначені обставини встановлюються на підставі доказів, які повинні відповідати критеріям належності, допустимості та у своїй сукупності - достатності для постановлення обвинувального вироку.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК України докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом.

Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів, у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.

Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Так, під час судового розгляду встановлено, що обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_5 (зазначення у протоколі адреси АДРЕСА_5 , суд вважає опискою), було проведено слідчим, до постановлення ухвали слідчого судді.

26.07.2022 року слідчим було подано до суду клопотання про проведення обшуку, метою проведення якого було зазначено: врятування майна, яке могло бути знищено..

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 27.07.2022 року вказане клопотання слідчого було задоволено.

Конституцією України заборонено проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч. 2 ст. 30).

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як виняток ч. 3 ст. 30 Конституції України передбачає, що у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Зазначене положення основного закону, реалізується, шляхом встановлених законодавцем положень статті 233 КПК України.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Невідкладність проведення обшуку за фактичним місцем проживання ОСОБА_5 , слідчим була обґрунтована метою врятування майна.

Суд вважає, що вказане посилання слідчого у клопотанні, поданому до слідчого судді, є формальним, цитуванням положень ч.3 ст.233 УПК України. Фактично ж, з урахуванням посилання слідчого, у клопотанні на те, що вилучені в ході проведення обшуку предмети, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, метою проведення обшуку була фіксація відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання речей та предметів, які мають значення речових доказів.

Разом з тим, такі підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи до постановлення ухвали слідчим суддею не відносяться до переліку невідкладних.

При цьому, суд зазначає, що законодавець, на закріплення конвенційних та конституційних прав осіб, як виняток дав можливість проникати до житла чи іншого володіння особи (тим самим порушувати право особи), але тільки в суспільних інтересах, а саме задля врятування життя людей та майна, а не в інтересах досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні.

Навіть з урахуванням того, що обшук, було легалізовано ухвалою слідчого судді від 27.07.2022 року, суд вважає, що його проведено без достатніх правових підстав.

Таким чином, фактичні дані протоколу обшуку від 25.07.2022 року є недопустимими, оскільки його проведено внаслідок порушення прав людини і основоположних свобод.

Докази, отримані під час огляду та обшуку, які були проведені з порушенням правил, передбачених у ч.2 ст.234, ч.2 ст.237, ч.3 ст.233 КПК України є недопустимими.

Такий правовий висновок виклав Верховний Суд у Постанові від 23.05. 2018 року в справі № 159/451/16-к.

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) була сформульована Європейським судом з прав людини у справах: "Гефген проти Німеччини"; "Тейксейра де Кастро проти Португалії"; "Шабельник проти України"; "Балицький проти України"; "Нечипорук і Йонкало проти України"; "Яременко проти України".

Зокрема в рішеннях по справах "Балицький проти України", "Тейксейра де Кастро проти Португалії" та "Шабельник проти України" ЄСПЛ застосував різновид доктрини "плодів отруйного дерева", а саме: коли визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і ті докази, які не були б отримані, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Враховуючи, що судом Протокол обшуку від 25.07.2022 року визнано недопустимим доказом, як наслідок отримані в ході цієї процесуальної дії докази (вилученні ваги) не можуть бути покладені в обґрунтування висновку експерта, що є підставою для визнання Висновку експертизи №СЕ19/115-22/5876-НЗПРАП від 08.09.2022 року недопустимим доказом.

Виходячи зі змісту вимог статті 370 КПК, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 01.04.2020 року по справі №750/11509/18 - стандарт доведення вини особи поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Фактично, на підтвердження пред`явленого обвинувачення, щодо наявності у ОСОБА_5 умислу на збут психотропних речовин, органом досудового розслідування були покладені відомості, що містяться у Протоколі затримання ОСОБА_5 , під час якого було проведено його особистий обшук та виявлено два пакети кристалічною речовиною; відомості, що містяться у Висновках експертів, якими встановлено, що речовина, вилучена у обвинуваченого є психотропною речовиною, обіг якої заборонено РVР, загальною вагою, 83,2181 грм.; відомості, що містяться у Протоколі обшуку, проведеному за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , під час якого було виявлено ваги з нашаруванням психотропної речовини, значна кількість зіп-пакетів та ізоляційна стрічка; а також відомості, що містяться у Протоколі огляду інформації наявної у мобільному телефоні ОСОБА_5 , щодо здійснення замовлення у мережі Інтернет зазначеної психотропної речовини;

Разом з цим, зазначені відомості, об`єктивно підтверджують лише факт незаконного придбання ОСОБА_5 психотропних речовин в особливо великому розмірі.

Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 307 КК України, характеризується прямим умислом, і наявність мети збуту є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього кримінального правопорушення.

Мета вчинення кримінального правопорушення згідно зі ст. 91 КПК України є однією з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні. Так, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість із особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо. При цьому, якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то у такому випадку повинні бути досліджені обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Одночасно, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (зазначена позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі №195/1563/16-к, від 21січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі №760/23459/17).

Суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачений ОСОБА_5 придбав психотропну речовину, маючи на меті її незаконний збут, оскільки органом досудового розслідування не зібрано доказів, які б містили, зокрема, інформацію, щодо фактів (факту) збуту психотропних речовин обвинуваченим, оперативні закупівлі психотропної речовини не проводилися, відповідних домовленостей щодо збуту іншим особам не задокументовано.

З урахуванням визнання недопустимим доказом Протоколу обшуку від 25.07.2022 року, не доведено наявність у ОСОБА_5 засобів для упакування чи розфасування психотропної речовини.

Окрім цього, суд вважає, не спростованими, під час судового розгляду твердження, допитаної у якості свідкаОСОБА_17 , яка під час допиту в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю ОСОБА_5 .. У 2022 році, вони з сином постійно проживали за адресою АДРЕСА_5 . Вказала, що надає послуги, як майстер манікюру, на підтвердження вказаного твердження надала суду відповідні сертифікати. Стверджувала, що зіп-пакетики, які було знайдено під час проведення обшуку, використовує, у роботі, для зберігання дрібних аксесуарів.

Суд критично ставиться до показів, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пояснювали, що при спілкуванні з ОСОБА_5 той зазначав, що отримав відправлення з психотропною речовиною з метою її подальшого збуту, оскільки на той час, ОСОБА_5 не було роз`яснено його право гарантоване ст.63 Конституції України не свідчити проти себе, що може свідчити про порушення однієї з основних засад кримінального судочинства, визначених положеннями ст.18 КПК України, а саме: свободи від самовикриття, а отже в даній частині, покази свідків не можуть бути покладені судом в основу підтвердження вини обвинуваченого.

При цьому, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , які були понятими при затриманні ОСОБА_5 не зазначали, що обвинувачений пояснював, що придбав психотропну речовину з метою її подальшого збуту.

Окремо слід звернути увагу на те, що свідок ОСОБА_13 , вказав, що на питання слідчого ОСОБА_5 зазначав, що у посилці, має бути один пакет з психотропною речовиною, що опосередковано підтверджує твердження обвинуваченого, що йому не було відомо про розмір отриманої ним психотропної речовини.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що одна лише вилучена велика кількість психотропної речовини в даному випадку, за відсутності інших доказів, не може бути визначальним доказом наявності у ОСОБА_5 мети на її збут

З урахуванням вищезазначеного, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення за ч.3 ст.307 КК України, відповідно до обвинувального акту, проаналізувавши докази, зібрані на досудовому розслідуванні, за своїм внутрішнім переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчинені зазначеного кримінального правопорушення.

З урахуванням приписів ч.3 ст.337 КК України, та вищезазначених у вироку обставин та доводів, правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.3 ст.307 КК України підлягає зміні на ч.3 ст.309 КК України.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, слід вирішити з урахуванням приписів ст..100 КПК України.

Процесуальні витрати по залученню експертів, для проведення експертиз, покладених судом в основу доведення обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.3 ст.309 КК України у розмірі 1887,80 грн., слід стягнути з обвинуваченого.

Процесуальні витрати по залучення експерта, для проведення експертизи, висновок якої було визнано недопустимим доказом, у розмірі 755,12 грн., слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення за ч.3 ст.309 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч.1 ст..75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на три роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25.07.2022 року по 22.09.2022 року.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M152» з сім-картою № НОМЕР_1 , платіжну картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , які перебувають на зберіганні у камері зберігання речових доказів МРУП ГУНП у Миколаївьскій області - повернути ОСОБА_5 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні - СD-R диск з відеозаписом з камер спотстереженнявідділення №8 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою пр-т.Центральний, 26-б у м.Миколаєві, залишити у матеріалах судової справи №487/2767/2022.

Речові докази у кримінальному провадженні - zip-lock пакет з психотропною речовиною, обіг якої заборонено РVР, вагою 41,4761 грм., поміщений до сейф пакету №INZ1061781; zip-lock пакет з психотропною речовиною, обіг якої заборонено РVР, вагою 41,4761 грм., поміщений до сейф пакету №INZ1061775; ваги марки «Вітек Україна», поміщені до сейф пакету №SUD2001688; три ізоляційні стрічки, поміщені до сейф пакету № SUD2001690; пакети із замком zip-lock у кількості п`ятдесят штук, пакети із замком zip-lock у кількості сто штук, поміщені до сейф пакету №NPU1524084 - які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів МРУП ГУНП у Миколаївській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати по залученню експертів у розмірі 1887,80 грн

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у розмірі - 755,12 грн. віднести на рахунок держави.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1