СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/7175/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003063, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2024 року до Святошинського районного суду надійшло клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003063, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.

В ході досудового слідства встановлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які достовірно знаючи про те, що на території України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, що встановлює обмеження на виїзд осіб чоловічої статі та призивного віку за межі України, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник злочинний умисел, спрямований на сприяння громадянам України чоловічої статі та призивного віку у організації незаконного переправлення їх через державний кордон України, за незаконно виготовленими за грошову винагороду документами, які є підставою для виїзду за межі України, а саме: оформлення завідомо неправдивих пакету документів для зарахування до вищого навчального закладу освіти в Республіці Польща на очну форму навчання, які пред`являються в пункті пропуску ДПС та при паспортному контролі в пункті пропуску, які надають особі дозвіл на перетин кордону, тим самим, здійснити організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом усунення перешкод.

Після цієї домовленості ОСОБА_4 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, з метою реалізації спільного злочинного умислу почали діяти узгоджено, за попередньою змовою між собою, при цьому дії кожного з них охоплювалися умислом кожного іншого члена групи.

Так, реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 , 10.10.2024 року близько 20.30 год. зустрівся з громадянином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 25 , поблизу закладу «Вуголь бар». В ході розмови ОСОБА_4 повідомив, що може сприяти в незаконному переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України шляхом оформлення завідомо неправдивого виготовлення пакету документів для ніби то вступу та зарахування до вищого навчального закладу освіти у Республіці Польща, з подальшим запрошенням на навчання та складання іспитів на очну форму навчання, які в подальшому пред`являються в пункті пропуску ДПС та при паспортному контролі в пункті пропуску, які надають дозвіл на перетин кордону, за грошову винагороду в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США.

При цьому, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 про те, що йому необхідно надати копію паспорта для виїзду за кордон громадянина України, копію диплому про освіту (за наявності), та військового квитка. Зазначені документи будуть використані для оформлення завідомо неправдивого пакету документів для перетину кордону.

В подальшому, діючи за попередньою домовленістю, ОСОБА_4 повідомив невстановлену особу про ОСОБА_7 як про особу, яка бажає за грошові кошти попри встановлені режимом воєнного стану та оголошеною загальною мобілізацією заборони та обмеження перетнути державний кордон України.

15.10.2024, приблизно о 14 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів за попередньою домовленістю з невстановленою особою та з відома останнього, для доведення спільного злочинного умислу до кінця, знаходячись за адресою м. Київ, вул. Гната Юри, 20 , поблизу ТЦ «Квадрат» зустрівся зі ОСОБА_7 , від якого отримав грошову винагороду у сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США передплати, для оформлення та виготовлення пакету документів для ніби то вступу та зарахування до вищого навчального закладу освіти у Республіці Польща, з подальшим запрошенням на навчання та складання іспитів на очну форму навчання, які в подальшому пред`являються в пункті пропуску ДПС та при паспортному контролі в пункті пропуску, які надають дозвіл на перетин кордону, задля безперешкодного перетину ним державного кордону України під час дії воєнного стану на території України, таким чином, сприяючи в організації незаконного переправлення останнього через державний кордон України шляхом усунення перешкод.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у сприянні в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З огляду на наведене, у клопотанні стверджується про наявність таких ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; продовжити та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обгрунтовано вважати про наявність вказаних ризиків органу досудового розслідування дають наступні обставини.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, і за яке, згідно санкції, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна. Тобто тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі доведення його вини, вже обгрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування.

На сьогоднішній день відсутні будь-які медичні застереження щодо унеможливлення перебування підозрюваного в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Підозрюваний ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні не розкаявся, і хоча це його право і його позиція захисту, однак ця обставина, також, являється і характеристикою особистості, а тому, не можна її оминути увагою, так як ця обставина свідчить, що свої дії ОСОБА_4 не піддав критичній оцінці, відповідних висновків для себе не зробив і не усвідомив тяжкість скоєного, що ще раз обґрунтовує ризик переховування з метою уникнення покарання в будь-який спосіб.

Беручи до уваги наявність вказаних ризиків, сторона обвинувачення доходить висновку про неможливість запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Прокурор у судовому засіданні підтримує клопотання і просить його задовольнити з підстав, вказаних у клопотанні.

Підозрюваний та його адвокат заперечують щодо застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою, просять застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування вказують, що ризики ґрунтуються на припущеннях сторони обвинувачення, підозрюваний немає намірів переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків чи вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Слідчим суддею встановлено наступні обставини.

Слідчим відділом Святошинського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за No0003063 від 26.09.2024 року, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

15.10.2024 р. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Згідно протоколу обшуку від 15.10.2024 р. проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_4 у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено документи, які можуть бути підставою для перетину кордону, копії паспортів, дипломів, військових квитків, документів про освіту.

15.10.2024 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно із частиною 1 статті 131 КПК, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 9 частини 2 статті 131 визначено зокрема, що заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Частиною 1 статті 176 КПК визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно із частиною 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Також згідно із статтею 178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частинами 1, 3 статті 183 КПК визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме постановою КМУ від 11.01.2012 N 15) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених 3 або 4 статті 183 цього кодексу.

Частинами 4, 5 статті 182 КПК визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Частиною 6 статті 182 КПК визначено, що підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно із частиною 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу в даному випадку є набуття особою статусу підозрюваного та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

КПК не визначає змісту поняття "обгрунтована підозра", а тому відповідно до частини 5 статті 9 КПК, належить керуватись усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), за якою "існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин… (наприклад, пункт 32 рішення ЄСПЛ у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.90, пункт 175 рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011). Такий стандарт є найнижчим за рівнем переконання у кримінальному провадженні, тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого приходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування" (пункт 55 рішення ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28.10.94).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального провапорушення підтверджується зібраними доказами, а саме: матеріалами СБУ про виявлення та реєстрацію кримінального правопорушення; допитом свідка ОСОБА_7 який повідомив про обставини вчинення злочину ОСОБА_4 та його листуванням з приводу виготовлення пакету документів ніби то для виїзду на навчання за кордоном за сприяння ОСОБА_4 ; матеріалами протоколу затримання ОСОБА_4 від 15.10.2024 року під час контролю за вчиненням злочину, а саме при передачі грошових коштів у сумі 5000 доларів США; матеріалами проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 в ході якого виявлено та вилучено пакет документів (копія диплому, копія закордонного паспорту, копія військового квитка, копія ідентифікаційного коду та копія документів про освіту); допитом свідка ОСОБА_8 , яка повідомила про обставини пересування на її автомобілі підозрюваного ОСОБА_4 до місця вчинення злочину; іншими матеріалами в їх сукупності.

Таким чином, є обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Разом із цим належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Також однією із підстав застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки частина 3 статті 332 КК за класифікацією статті 12 КК належить до тяжкого кримінального правопорушення та її санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії" (рішення від 26.06.2001 заява N 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі "Пунцельт проти Чехії" (рішення від 25.04.2000 заява N 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Орім того, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 20 % власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак належить з`ясувати реальну можливість здійснити їх в майбутньому.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним ризик можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні в клопотанні обґрунтовується тим, що інші особи, які можуть бути підозрюваними, свідками у даному кримінальному провадженні досудовим розслідування наразі не встановлені, відтак існує ризик, що ОСОБА_4 може впливати на таких осіб з метою зміни чи відмови від наданих ними показань, тобто є наявний ризик незаконного впливу підозрюваним на таких осіб.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, матеріали клопотання не доведено можливості підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, з огляду на таке, слідчий суддя вважає недоведеним існування такого ризику.

Оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до тяжких, та двох доведених ризиків, відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що об`єктивно необхідним є застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає, що на теперішній час застосування більш м`яких запобіжних заходів (особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт) не здатне забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та запобігти наявним ризикам.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК, слідчий суддя зазначає, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності підозрюваного чи обвинуваченого в суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою судовому розгляду кримінального провадження.

При вирішенні даного питання варто прийняти до уваги практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, ЄСПЛ у рішенні "Мангурас проти Іспанії" від 20.11.2010 зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. При цьому ЄСПЛ також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою. У той же час, слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Також у рішенні в справі "Істоміна проти України" (Istomina V. Ukraine, заява N 23312/15) від 13.01.2022, ЄСПЛ зауважив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. ЄСПЛ наголосив на тому, що суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

Таким чином, з однієї сторони, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншої не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вид і розмір покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, наявність двох доведених ризиків, відомості про майновий стан підозрюваного, відсутність офіційного працевлаштування, навчання у вищому навчальному закладі, наявність місцних соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для визначення для підозрюваного максимального розміру застави у розмірі 80-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн., який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобіганню ризикам та не є явно непомірним.

При цьому внаслідок наявності ризиків слідчий суддя вважає необхідним у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК, які можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців згідно із частиною 7 статті 194 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003063, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з подальшим триманням його в ДУ Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Строк дії ухвали про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою складає 60 днів та закінчується 13.12.2024 року.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 80-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок у форматі IBAN р/р НОМЕР_1 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання: АДРЕСА_4 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів свій закордонний паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених на підозрюваного у разі внесення застави, з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-підварти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію цієї ухвали вручено ___________ року

о «_____» год. «_____» хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження

підозрюваний _________________________