Провадження № 1-кп/750/622/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження, внесене 28.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000240 по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Олексіївка Новоайдарського району Луганської області, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24 лютого 2022 року, приблизно о 5 год. 00 хв., президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних сил РФ про вторгнення на територію суверенної України.

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на сьогодні.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці збройних сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом Закон №1207-VII), тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Старобільська територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) з 28.02.2022.

Після остаточної військової окупації частини міст Старобільського району Луганської області, представниками збройних формувань російської федерації фактично узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових територіях Старобільського району Луганської області, представники збройних формувань РФ, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, у точно невстановлений час, створили на тимчасово окупованій території Луганської області незаконний правоохоронний орган так званий « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Згідно з наказом ГУНП в Луганській області від 04.10.2020 № 468 о/с ОСОБА_5 прийнятий на службу та призначений на посаду поліцейського ізолятору тимчасового тримання № 5 ГУНП в Луганській області. В подальшому наказом по Управлінню поліції охорони в Луганській області від 01.10.2021 № 70 о/с ОСОБА_5 призначений на посаду молодшого інспектора групи реагування Старобільського районного відділення Управління поліції охорони в Луганській області та мав спеціальне «сержант поліції».

ОСОБА_5 , будучи громадянином України, вступаючи на службу в органи поліції присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати і охороняти права і свободи людини, честь держави, згідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Однак, ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу України молодшим інспектором групи реагування Старобільського районного відділення Управління поліції охорони в Луганській області, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, порушуючи присягу працівника поліції, діючи умисно та протиправно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії російської федерації проти України, з власної ініціативи, добровільно в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України за наступних обставин.

Так, з 24.02.2022 збройними силами та іншими військовими формуваннями Російської Федерації здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію суверенної держави Україна.

В на початку березня 2022 року, більш точний час встановити не вдалося, збройні сили РФ та незаконні військові формування так званої «Луганської народної республіки», здійснюючи військове вторгнення, зайняли та здійснювали контроль частини території України, а саме тимчасово окупували територію АДРЕСА_2 , захопили і взяли під силовий контроль будівлі та споруди на території даного населеного пункту, що забезпечували діяльність органів державної влади, в тому числі й Старобільське районне відділення Управління поліції охорони в Луганській області, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , задля припинення їх законної діяльності згідно законодавства України та створення на їх базі і забезпечення функціонування органів окупаційної влади, зокрема і незаконного правоохоронного органу з правозастосовними функціями.

Зокрема, з метою утворення вертикалі незаконних органів управління та їх функціонування на тимчасово окупованій збройними силами російської федерації та представниками так званої «ЛНР» території Луганської області, у точно не становлений час, було створено, в тому числі незаконний правоохоронний орган під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В свою чергу, орієнтовно 24.06.2022, більш точний час встановити за об`єктивних причин не вдалось можливим, сержант поліції, молодший інспектор групи реагування Старобільського районного відділення Управління поліції охорони в Луганській області ОСОБА_5 , будучи громадянином України, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, яка розпочалась повномасштабним військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, переслідуючи особисті інтереси, добровільно залишився на тимчасово окупованій території збройними формування держави-агресора, а саме в АДРЕСА_2 .

Перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме в м. Старобільск Луганської області ОСОБА_5 , орієнтовно 24.06.2022, більш точний час встановити за об`єктивних причин не вдалось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території м. Старобільск Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів погодившись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора та представників незаконних збройних формувань так званої «лнр», умисно та протиправно, добровільно, за власним бажанням, діючи із власних ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями РФ, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, всупереч вимог діючого законодавства України зайняв посаду в незаконно створеному правоохоронному органі так звану посаду «участкового инспектора полиции ІНФОРМАЦІЯ_2 », та добровільно працював в указаному незаконному правоохоронному органі, чим створив умови для функціонування зазначеного незаконного правоохоронного органу, тим самим забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади РФ та так званої «Луганской народной республики» на тимчасово окупованій території Україні.

За час перебування на вищевказаній посаді та виконання поліцейських функцій в незаконному правоохоронному органі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 отримував грошову винагороду в національній валюті російської федерації, зокрема за період роботи з 2022 по 2023 роки у сумі 524757,19 російських рублів.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 05.11.2024 кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 надсилались та публікувались відповідно до вимог ч.8 ст. 135 та ст. 323 КПК України шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газети «Урядовий кур`єр», а також шляхом розміщення повісток про виклик до суду на веб-сайті Деснянського районного суду міста Чернігова).

Обвинувачений ОСОБА_5 до суду жодного разу не з`явився, заяв та клопотань не подавав, показання суду не надавав, у зв`язку з чим судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого, а саме був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, приймав участь у дослідженні доказів, виступав в судових дебатах, під час яких висловив позицію щодо недоведеності обвинувачення, у зв`язку з чим просив виправдати обвинуваченого.

З огляду на наявні в матеріалах справи чисельні документи на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_5 до слідчого (прокурора) та суду, направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що обвинувачений мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав б отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, самостійно обрати захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безоплатно.

Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від правосуддя держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, свідок ОСОБА_6 показала суду, що станом на 24.02.2022 вона проживала разом з батьками в місті Старобільськ Луганської області, працювала старшим інспектором з соціально-психологічної роботи в СІЗО. Із ОСОБА_5 знайома по роботі, оскільки останній привозив ув`язнених до СІЗО і вони оформляли відповідні документи. Після початку окупації міста Старобільськ, їй дозволили не виходити на роботу з метою збереження власного життя. Згодом вона пішла з батьком за продуктами і побачила біля Старобільського районного відділу поліції Власишина, який стояв розмовляв, посміхався. Потім вона зустріла свою знайому ОСОБА_7 , яка розмовляла з Власишиним, і запитала у неї, про що вона розмовляла з Власишиним, а вона відповіла, що він (Власишин) запитував у неї, чи знає вона людей, які ще залишились у Старобільську, і які підтримують збройні сили РФ, пропонував їй поїхати до іншого міста і отримати квартиру, дав їй свій номер телефону для того, щоб вона повідомляла про осіб, які мають прихильність до влади та збройних сил РФ. Після цього свідок виїхала з міста Старобільськ. Наразі ніякою інформацією стосовно ОСОБА_5 не володіє.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю досліджених у порядку, встановленому ст. 358 КПК України, та перевірених під час судового розгляду доказів, а саме:

-рапортом оперуповноваженого відділу оперативних розробок Луганського управління ДВБ НП України, згідно із яким 18.05.2022 отримано інформацію щодо можливого вчинення державної зрази з боку окремих колишніх працівників Управління поліції охорони в Луганській області, а саме, що молодший інспектор групи реагування Старобільського районного відділення Управління поліції охорони в Луганській області сержант поліції ОСОБА_5 в умовах воєнного стнау вчинив перехід на бік ворога у березні 2022 року погодивсяя на пропозицію представників НЗФ так званого «Министерства внутренних дел ЛНР» бути призначеним на посаду до « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

- рапортом оперуповноваженого 2 сектору 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Чернігівській області, відповідно до якого ОСОБА_5 у квітні 2022 року добровільно зайняв посаду дільничного інспектора поліції «Старобельского районного отдела МВД ЛНР»;

- протоколом огляду відеозапису, розміщеного в мережі Інтернет, від 05.08.2022, відповідно до якого на веб-сторінці офіційного сайту так званого «

ІНФОРМАЦІЯ_4 » розміщено статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », при перегляді якої встановлено фото, на якого зображено чоловіка, одягнутого в камуфляжну форму, на якій містяться шеврон з написом «Полиция ЛНР», який в руках тримає папку із символікою НЗФ «ЛНР». Вказаним чоловіком є ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду відеозапису, розміщеного в мережі Інтернет, від 25.08.2022, відповідно до якого на веб-сторінці офіційного сайту так званого «Министерства

Внутренних дел Луганськой народной республики» розміщено статтю та відеоматеріали під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », при перегляді якого зроблено фото зображення чоловік, одягнутого в камуфльовану форму, на якій міститься шеврон з написом «Полиция ЛНР». Вказаним чоловіком є ОСОБА_5 ,

-висновком експерта від 29.08.2024 за №СЕ-19/125-24/10841-ФП, відповідно до якого особа чоловічої статі, зображена у графічному файлі «фото №1» ( скріншот фото чоловіка, схожого на ОСОБА_5 , зображеного в статті («Сотрудники МВД ЛНР и Росгвардии обеспечили охрану общественного порядку на праздничном концерте в городе Старобельске», та особа чоловічої статі, зображена у графічному файлі «фото №2» (фотознімок ОСОБА_5 з особової справи ГУНП в Луганській області» - є одна і та ж особа;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 25.06.2024, відповідно до якого отримано відомості з «Информационно-аналитической системы главного информационного центра МВД России» відносно ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду документів від 29.08.2024, відповідно до якого було оглянуто документ веб-сторінки в мережі Інтернет, розміщеної на веб-сайті з назвою «Луганский информационный центр». За результами огляду встановлено наявність наказу голови «ЛНР» ОСОБА_8 про утворення на окупованій території Луганської області так званої «Администрацию Старобельского района Луганской народной республики» з додатком у вигляді цього указу;

- копією послужного списку Національної поліції України на ОСОБА_5 ;

-копією витягу з наказу від 04.10.2018 №468 о/, згідно із яким ОСОБА_5 був прийняти на службу до поліції на посаду поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 ГУ НП в Луганській області;

- копією витягу з наказу від 01.10.2021 №70 о/с, відповідно до якого ОСОБА_5 призначено на посаду молодшого інспектора групи реагування Старобільського районного відділення Управління поліції охорони в Луганській області в порядку просування по службі;

- копією наказу від 26.02.2022 №13 о/с, відповідно до якого ОСОБА_5 звільнено зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення язі служби з 26.02.2022;

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дослідивши всі обставини кримінального провадження, які знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду, та які у своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними, прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України.

Підстав для визнання недопустимими чи неналежними доказами наведених вище доказів, суд не вбачає.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їхні наслідки, фактичні обставини провадження, особу винного, відсутність даних щодо попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, у зв`язку з чим, на підставі викладеного, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не можливе без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті закону, якою передбачене покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України та з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та буде відповідним скоєному. Також суд вважає за необхідне застосувати ст. 54 КК України.

При цьому, визначаючи розмір призначеного покарання, суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 як громадянин України вчинив злочини в період встановленого в Україні воєнного стану, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, і що свідчить про те, що злочини мають підвищену суспільну небезпечність, вчинив ці злочини умисно з прямим умислом, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без реального відбування покарання, а тому положення ст. 75 КК України не застосовує.

Також з огляду на вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, суд, при призначенні покарання ОСОБА_5 не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Під час досудового розслідування ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в порядку ч.6 ст. 193 КПК України. З врахуванням обставин справи, суд вважає, що обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до моменту його затримання на виконання вироку суду. При цьому, строк відбування покарання обвинуваченому слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід стягнути із обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах України строком на 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання «сержант поліції».

Строк відбування основного покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 у порядку виконання цього вироку, після набрання ним законної сили.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах України обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Речові докази:

-компакт- диски для лазерних систем зчитування СD-R та фотознімок ОСОБА_5 на ньому, компакт- диск №74/32/2219 від 21.06.2024 та інформацію про проходження служби ОСОБА_5 в «МВД ЛРН» на ньому зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 4 543 грн 68 коп витрат за проведення судової експертизи.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний стосовно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 30.08.2024, до моменту його фактичного затримання залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити захиснику обвинуваченого та прокурору.

Суддя ОСОБА_9