Справа № 396/1752/24
Провадження № 1-кс/396/430/24
УХВАЛА
В обґрунтування клопотання вказує, що 21.09.2024 о 14 год. 46 хв. надійшло повідомлення зі служби 102, про те, за адресою: м.Новоукраїнка, Новоукраїнськього району, Кіровоградської області на березі р.Чорний Ташлик, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 , займався незаконним рибним добувним промислом, а саме здійснював вилов раків, та у якого під час огляду місця події було виявлено та вилучено 26 особин раків річкових, 1 особина виду «Окунь», 3 особини виду «Краснопірка» та 1 волочок кустарного виробництва.
Виїздом слідчо оперативної групи на місце події, та в ході проведення огляду місця події 21.09.2024 у період часу з 15 год. 03 хв. до 15 год. 31 хв. слідчим СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , встановлено, що місцем проведення огляду є АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності понятих виявлено та вилучено металеву сітку в якій знаходилось 26 особин раків річкових, 1 особина виду «Окунь» та 3 особина виду «Краснопірка» та 1 волочок кустарного виробництва довжиною 3м 83 см.
В ході проведення досудового розслідування не отримано інших документів, які б підтверджували законність походження свіжовиловленої риби.
В ході проведення огляду місця події виявлені та вилучені металеву сітку в якій знаходилось 26 особин раків річкових, 1 особина виду «Окунь» та 3 особина виду «Краснопірка» 1 волочок кустарного виробництва довжиною 3м 83 см. та металева сітка визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
1 особина виду «Окунь» та 3 особина виду «Краснопірка», було проведено знищення відповідно до постанови дізнавача СД Новоукраїнського РВП ОСОБА_7 у зв"язку з тим, що риба знаходилась у не придатному для переробки стані.
26 особин раків річкових відповідно до ст.63 ЗУ «Про тваринний світ» так як останні знаходились у живому вигляді їх було повернуто у природне середовище існування.
Оскільки вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення їх зберігання та використання як речового доказу у справі, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
Прокурор Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_3 на розгляд клопотання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав в повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя, вирішуючи заявлене клопотання виходить із наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно до п.п. 3,4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч.ч 1,2 ст.170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти з метою забезпечення його зберігання та використання як речового доказу у справі.
Суд враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.
Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.
Відповідно до постанови про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів від 21.09.2024 року, вилучені під час огляду місця події речі та предмети, 1 особина виду «Окунь» та 3 особини виду «Краснопірка», проведено знищення відповідно до якту знищення речових доказів у зв"язку з тим, що риба знаходилась у не придатному для переробки стані, 1 волочок кустарного виробництва та 1 металева сітка - визнано речовим доказом та зберігається в камері зберігання речових доказів при Новоукраїнському РВП ГУНП в Кіровоградські області (а.к. 15).
Враховуючи вищезазначені положення КПК України, строки подання клопотання про арешт вилученого майна в ході огляду місця події 21.09.2024 року, слідчий суддя вважає є обгрунтована необхідність у накладенні арешту на майно: волочок кустарного виробницва довжиною 3м. 83 см. та металева сітка, із забороною користування та розпорядження ним до скасовування арешту у встановленому Законом порядку, з метою забезпечення повноти досудового розслідування у кримінальному провадженні і забезпечення доказів у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 170-173,309 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання прокурора Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення огляду місця події від 21.09.2024 року пров. Григорія Сковороди, біля домоволодіння АДРЕСА_2 в низині провулку неподалік р.Чорний Ташлик, а саме: волочок кустарного виробницва довжиною 3м. 83 см. та металева сітка, які зберігаються в камері зберігання речових доказів при Новоукраїнському РВП ГУНП із забороною права користування та розпорядження до скасування арешту в установленому законом порядку.
Ухвала про арешт майна виконується дізнавачем негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з часу її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1