Справа № 134/1584/24
У Х В А Л А

28 жовтня 2024 року с-ще Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за кордон,

встановила:

У провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

28 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 , у якому він просить надати обвинуваченому ОСОБА_2 дозвіл на виїзд за кордон.

В обґрунтування клопотання вказує, що 08.07.2024 ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 у справі № 134/1195/24 було задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 03.09.2024 включно.

Також визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої встановлено у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, у разі внесення якої на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.09.2024, покладаються наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками по справі та потерпілим; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

09.07.2024 ОСОБА_2 звільнено з-під варти, у зв`язку із внесенням застави.

Починаючи з 09.07.2024 стороною обвинувачення клопотань про продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_2 , подано не було, відтак, обов`язки, що були покладені на ОСОБА_2 , втратили свою чинність 03.09.2024 року.

У зв`язку з вищенаведеним в ОСОБА_2 виникла необхідність поїхати за кордон, а саме в Республіку Молдову ( АДРЕСА_1 ) до своєї племінниці ОСОБА_5 .

Крім цього, ОСОБА_2 має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто має право на виїзд за кордон.

Судове засідання з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, призначене на 10 год. 00 хв. 04 листопада 2024 року.

В свою чергу, ОСОБА_2 зобов`язується повернутися до розгляду кримінального провадження та бути присутнім в судовому засіданні.

Дослідивши клопотання, суддя дійшла наступних висновків.

За змістом ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі покладення на обвинуваченого передбачених цією частиною обов`язків, умови їх виконання визначаються судом.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 14 жовтня 2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за кордон.

Згідно ч. 1 ст. 350 КПК України відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Разом з тим, у клопотанні про надання дозволу на виїзд за кордон, яке надійшло до суду 28 жовтня 2024 року, як і в попередньому клопотанні, стороною захисту не вказано жодних обставин щодо нагальності та поважності причин виїзду ОСОБА_2 в Республіку Молдову до племінниці та не надано відповідних доказів, не вказано орієнтовну тривалість періоду перебування за кордоном.

Дійсно, громадяни України, які мають відстрочку від мобілізації, мають право на виїзд за кордон. Це право гарантується їм Законом України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».

Однак, враховуючи, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, ризики, які існували при встановленні ОСОБА_2 обов`язків при обранні запобіжного заходу, не зменшилися, беручи до уваги необхідність забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає, що в даному випадку суспільний інтерес у розгляді кримінального провадження переважає над приватними інтересами обвинуваченого, тим більше, що, як вже зазначалося вище, поважних причин для виїзду обвинуваченого за кордон клопотання не містить.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 194, 369, 372 КПК України, суддя

постановила:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за кордон - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя