ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/366/24 Справа № 705/5219/24 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 вересня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кищенці, Маньківського району, Черкаської області, офіційно не працює, має на утриманні 5 малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 31.10.2018, учасника бойових дій - посвідчення № НОМЕР_1 від 15.11.2023 року, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, що було погоджене прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 вересня 2024 року клопотання слідчого задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці.

Строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 рахується з 13 вересня 2024 року по 11 листопада 2024 року та покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

- заборонити підозрюваному ОСОБА_7 залишати житло цілодобово, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, щоденно на час дії запобіжного заходу;

- не відлучатися за межі Уманського району Черкаської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за кожним викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, що обґрунтовується необхідністю полегшення для ОВС можливості виклику підозрюваного для проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій;

Роз`яснено ОСОБА_7 , що порушення покладених на нього обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України. Просить винести нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Зазначає, що встановлено наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, ризик незаконного впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказує, що слідчий суддя не врахував усі обставини, не вмотивував належним чином висновки про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою, не оцінив обставини, на які посилалися слідчий та прокурор.

Дослідивши матеріали провадження, заслухавши доводи прокурора у підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти її задоволення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено слідчим суддею у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0001541 від 12.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.09.2024 близько 21 години 50 хвилин водій ОСОБА_7 , в порушення п.2.1.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, без посвідчення водія та не маючи прав керування будь-яким транспортним засобом, керуючи автомобілем «ВАЗ 11193» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись по ґрунтовій польовій дорозі в напрямку від автодороги М-05 «Київ-Одеса» до с. Кищенці, в адміністративних межах Маньківської територіальної громади Уманського району Черкаської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, у момент виникнення перешкоди для його руху, яку він об`єктивно був спроможній виявити, а саме автомобіля DAF FТ ХF 105 реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом WEIGHTLIFTER 3STS реєстраційний номер НОМЕР_4 , що знаходився у нерухомому стані з увімкненими габаритними вогнями та аварійною світловою сигналізацією ближче до правого краю проїзної частини, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, здійснив наїзд на задню частину напівпричепа WEIGHTLIFTER 3STS реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 11193» ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №285 від 13.09.2024 року.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ 11193» реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме вимог пунктів 2.3 б), 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_14

13.09.2024 року, о 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України. 14.09.2024 року йому повідомлено про підозру.

Частина перша статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 статті 194 КПК України встановлює, що, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 цілодобовий арешт.

На думку колегії суддів цілодобовий домашній арешт щодо підозрюваного зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризику можливої втечі чи переховування від органу досудового слідства, ризику можливого незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Наявність на даній стадії у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого та ніким з учасників не оспорюється, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Апеляційний суд вважає доведеним стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, та вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 має міцні й сталі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні п`ятеро малолітніх дітей, одна з яких має діагноз ДЦП, що на думку колегії суддів, може бути стримуючим фактором, який запобігатиме ризику переховування від органу досудового розслідування. Визнання ОСОБА_7 на даному етапі розслідування своє вини, нівелює ризик можливого впливу на свідків у кримінальному провадженні. А щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то стороною обвинувачення не обґрунтовано належним чином, як саме ОСОБА_7 зможе перешкоджати.

Водночас, надаючи оцінку заявленим в апеляційній скарзі прокурора доводам, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що під час апеляційного розгляду скарги прокурор не надав жодних доказів, які б дали підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати найтяжчий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, судова колегія враховує, що ОСОБА_7 присутній під час розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення його становища, що в свою чергу характеризує його як особу, яка навпаки не намагається переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Отже, доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах та не доведені прокурором під час апеляційного розгляду скарги.

Зважаючи на вище викладене, колегія суддів, приходить до висновку про залишення запобіжного заходу, який визначив слідчий суддя.

На думку апеляційного суду, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно останнього найбільш суворого запобіжного заходу а повинні оцінюватись в сукупності з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріалами які характеризують особу підозрюваного та його поведінку після вчиненого.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції залишає ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 193, 194, 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 вересня 2024 року, якою відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та застосовано цілодобовий домашній арешт, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: