Справа № 442/4107/24
Провадження № 1-кп/442/222/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000515 від 03.05.2024 відносноОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дрогобич Львівської області, громадянина України, цигана, без освіти, одруженого, невійськовозобов`язаного, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , адвокатом та депутатом не є, на утриманні дітей немає, раніше неодноразово судимий, востаннє 04.07.2022 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року та 3 місяців позбавлення волі, яке відбув повністю та 19 травня 2023 року звільнений із ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» по відбуттю строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

з участю сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 22.05.2024 надійшов обвинувальний акт, яким ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

ОСОБА_3 будучи раніше неодноразово судимий, востаннє 04 липня 2022 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року та 3 місяців позбавлення волі, яке відбув повністю та 19 травня 2023 року звільнений із ДУ «Личаківської виправної колонії № 30» по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, а повторно вчинив новий, умисний, корисливий, тяжкий злочин проти власності в умовах воєнного стану.

Так, Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 3429-IX від 08.11.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX), та Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX), 06.02.2024 № 3564-IX "Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

ОСОБА_3 , 03.05.2024 приблизно о 15год. 20 хв. ОСОБА_3 , знаходячись на зупинці громадського транспорту по АДРЕСА_2 , намагаючись зайти у маршрутне таксі, побачив перед собою ОСОБА_6 , яка підготувавши грошові кошти для оплати за проїзд, поклала свій гаманець у сумку, та в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме жіночого гаманця.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 перебуваючи на зупинці громадського транспорту по АДРЕСА_2 , заходячи у маршрутне таксі, переконавшись в тому, що його дії не будуть викриті іншими особами, відчинив сумку потерпілої ОСОБА_6 , звідки таємно, повторно, в умовах воєнного стану викрав жіночий гаманець із шкіряного замінника рожевого кольору марки «SPY &FAMILY The insuan crisis» вартістю 399 грн. 20 коп. у якому перебували грошові кошти у сумі 775 гривень, а також банківські карки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 та АТ «Універсал банк» «Monobank» № НОМЕР_3 , після чого з викраденим покинув територію зупинки та пішов у невідомому напрямку, тобто привласнив викрадене та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим заподіяв матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 1 174 грн. 20 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному, повторному викрадені чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 03.05.2024 приблизно о 15 год. 20 хв. ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, перебуваючи на зупинці громадського транспорту по АДРЕСА_2 , заходячи у маршрутне таксі, переконавшись в тому, що його дії не будуть викриті іншими особами, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав зі сумки потерпілої ОСОБА_6 жіночий гаманець із шкіряного замінника рожевого кольору марки «SPY &FAMILY The insuan crisis» вартістю 399 грн.20 коп. В подальшому оглянувши вказаний гаманець, ОСОБА_3 виявив у ньому банківські картки, а саме: номер НОМЕР_1 емітентом якої є АТ «Ощадбанк», номер НОМЕР_2 емітентом якої є АТ «Ощадбанк» та номер НОМЕР_3 емітентом якої є АТ «Універсал банк» «Monobank», які в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» №2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 07 грудня 2000 року, «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційними документами, тобто електронним платіжним документам, де в подальшому у нього виник умисел, направлений на їх привласнення з корисливих мотивів.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у викраденні офіційних документів банківської картки, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

У судовому засіданні 21.10.2024 захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 .Вза епізодом від 03.05.2024 за ч. 4 ст.185 КК України з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, просив клопотання прокурора задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання та закрити кримінальне провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов наступного висновку.

На час, до якого відноситься інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_8 діяння за епізодом від 03.05.2024 за ч.4 ст.185 КК України, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн. (3028 грн./ 50%).

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2024 році на час, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_9 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302 грн. 80 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 302 грн. 80 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

Отже, таємне викрадення чужого майна вартістю до 302 грн. 80 коп. у 2024 році, кваліфікувалися за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 302 грн. 80 коп. - за ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, в умовах воєнного стану) - за відповідною частиною статті 185 КК України, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення правопорушення, що становить 3028 грн. (1514 х 2), а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованого ОСОБА_3 діяння за епізодом від 03.05.2024 за ч.4 ст.185 КК України, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки якого він обвинувачується, згідно обвинувального акту становить 451 грн. 67 коп., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028грн).

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Ураховуючи наведене та те, що під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ним діяння за епізодом від 03.05.2024 за ч.4 ст.185 КК України, і обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд доходить висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Водночас суд ураховує, що скасовано кримінальну протиправність діянь за епізодом від 03.05.2024 за ч.4 ст.185 КК України, за яким обвинувачується ОСОБА_10 , але не скасовано його протиправність взагалі. Прокурор не позбавлений можливості, за наявності підстав, направити необхідні документи до органу, уповноваженому порушувати провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 не заявлявся.

Згідно ч.2 ст.334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст.217 цього Кодексу.

Так, за правилами ч.3 ст.217 КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

Враховуючи положення кримінально-процесуального закону та фактичні обставини справи, суд вважає, за необхідне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 03.05.2024 за ч. 1 ст. 357 КК України (потерпіла ОСОБА_6 ,) продовжити в загальному порядку.

Керуючись ст.5 КК України, ст.58 Конституції України, п.4-1 ч.1, ч.2 ст.284, 314, 372, 479-2 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Продовжити розгляд кримінального провадження № 0000515 від 03.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення від 03.05.2024 за ч. 1 ст. 357 КК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду складено та оголошено 21 жовтня 2024 року о 15 год..

Суддя ОСОБА_12