Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-в/641/230/2024 Справа № 641/6078/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.07.2024 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

встановив:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.07.2024 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданні вказано, що засуджена відбуває покарання в ДУ "Качанівська виправна колонія (№54)».11.10.2024 року звільнена після відбуття строку покарання.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.01.2020 року ОСОБА_4 1990 р.н. засуджена за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 , ч.1 ст.70 КК України, до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.12.2021 року іспитовий строк скасований ОСОБА_4 направлена для відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Станом на день розгляду подання відповідальність за дії ОСОБА_4 передбачена ст. 51 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Засуджена та представник установи виконання покарання у поданих до суду заявах просили розглядати клопотання за їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.01.2020 року, ОСОБА_4 призначено покарання- у виді позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, покладено обов`язки передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України за вчинення кримінального правопорушення -проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Згідно з вищевказаним вироком кримінальне правопорушення вчинені в 2019 році, загальна вартість майна, яке було предметом крадіжки, становить 1554грн.92 коп. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.12.2021 року іспитовий строк скасований ОСОБА_4 направлена для відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни дост. 51 КУпАП(Дрібне викрадення чужого майна).

Частиною 1ст. 51 КУпАП(у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП(у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1ст. 51 КУпАП, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироків вбачається, що кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинила у 2019 році щодо майна на загальну суму 1554 грн.92 коп.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 960 грн.50 коп.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність заст. 185 КК України у 2019 році , становила 1921 грн..

На підставі вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , на цей час не можуть вважатись кримінальними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення яких остання була засуджена, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого закон передбачає кримінальну відповідальність.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.01.2020 року.

При цьому суд саме звільняє засуджену від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Керуючись ст. 5, КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

ухвалив:

Подання начальника Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)» задовольнити.

Звільнити засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова, від 14.01.2020 року, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Роз`яснити засудженій, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, вона не може бути звільнена, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Cуддя- ОСОБА_1