Справа № 203/4781/24
Провадження № 1-кп/0203/933/2024
У Х В А Л А

11 листопада 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002523 від 22.07.2024 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 за ч.3 ст.307 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Вказала, що в обвинувальному акті зазначено лише адресу та час коли співробітниками Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровський області виявили сліп-пакети з психотропною речовиною: 22.07.2024 року о 07.30 та відсутні відомості щодо дат та часу виявлення співробітниками поліції сліп-пакетів протягом періоду з 23.07.2024 року по 26.07.2024 року, тобто обвинувальний акт не містить відомостей про фактичні обставини кримінального правопорушення, що є порушенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Крім того відсутність вказаних відомостей позбавляє можливості визначити підсудність даного кримінального провадження.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту. Вказав, що в обвинувальному акті повно викладені фактичні обставини саме кримінального правопорушення, а не обставини досудового розслідування такого кримінального правопорушення. У цьому кримінальному провадженні останнім епізодом, інкримінованим ОСОБА_5 , було зберігання при собі з метою збуту «закладок» під час пересування по Центральному району міста та затримання його за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначив, що послідовність вилучення слідчим «закладок» визначається виключно криміналістичною тактикою та часто не співпадає з тією фактичною послідовністю, з якою вони були розкладені. Вважає, що підхід для визначення місця вчинення правопорушення, зазначений захисником, дає можливість визначати підсудність шляхом вибору яку саме «закладку» необхідно вилучити в останню чергу, що є неприпустимим.

Вислухавши заявлене клопотання, думку учасників кримінального провадження, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити наступні відомості: найменування кримінального провадження та його номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав самостійно.

Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Нормами ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні продовжуваного злочину, тобто одиничному злочині, який складається із декількох тотожних діянь, що об`єднані єдиним злочинним наміром, які реалізовувались певними етапами. Відповідно до встановлених органом досудового розслідування обставин, зазначених в обвинувальному акті, місцем та часом вчинення останньої дії з числа декількох тотожних дій, об`єднаних єдиним наміром, є 22.07.2024 приблизно о 07.30 годині за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувальний акт містить повний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , тобто, слідчим при складанні даного процесуального документу було зазначено конкретний опис поведінки обвинуваченого під час вчинення злочину та спосіб, в який його було вчинено. Також, в обвинувальному акті викладено формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, факт вчинення якого прокурор вважає доведеним.

Щодо тверджень сторони захисту, що викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є неконкретним у зв`язку з відсутністю відомостей щодо дат та часу виявлення співробітниками поліції протягом періоду з 23.07.2024 року по 26.07.2024 року сліп-пакетів, які були розкладені обвинуваченим до 22.07.2024 року, що позбавляє обвинуваченого можливості знати в чому він обвинувачується, то суд не погоджується із такими доводами, оскільки таким поняттям, як «епізод» кримінально протиправної діяльності в правозастосовній діяльності (за усталеними підходами) у контексті обставин конкретного кримінального провадження позначаються як діяння, які містять ознаки окремого кримінального правопорушення, так і складові етапи реалізації єдиного наміру стосовно вчинення продовжуваного кримінального правопорушення, які виявляються у вчиненні тотожних діянь, спрямованих на досягнення єдиної мети, що вчиняються в різні проміжки часу та формально (за об`єктивними ознаками) містять ознаки самостійних правопорушень, тому проведення слідчих дій, направлених на виявлення та вилучення предметів правопорушення, не може вважатись епізодами правопорушення.

До того ж необхідно зазначити, що суд не може вийти за межі повноважень, наданих йому нормами КПК України на стадії проведення підготовчого судового засідання, не може надавати оцінку доведеності обвинувачення, сформульованому в обвинувальному акті прокурором, що має досліджуватись і встановлюватись судом під час безпосереднього здійснення судового провадження, дослідження доказів та перевірці відповідності дій обвинуваченого правовій кваліфікації злочину, викладеній в обвинувальному акті, а також, перевірці наявності в діях ОСОБА_5 складу інкримінованого прокурором кримінального правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обвинувальний акт складено повністю згідно із нормами КПК, а наведені у клопотанні сторони захисту доводи щодо невідповідності обвинувального акту закону, на переконання суду, не є підставами, у розумінні ст. 291 КПК України, для повернення обвинувального акту прокурору, тому у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 291, 314-316 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Повний текст ухвали складено та оголошено 15 листопада 2024 року о 16:30 годині.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1