Справа № 496/3770/24
Провадження № 1-кп/496/488/24
У Х В А Л А

25 вересня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту,

УСТАНОВИВ:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов затверджений прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000055 від 05.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000055 від 05.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України прокурору через невідповідність вимогам КПК.

Клопотання обґрунтовано тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме не містить посилання на подію злочину, форму вини та мотив вчинення кримінального правопорушення, що є обов`язковим. Крім цього в обвинувальному акті не повністю викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення. Так, згідно наказу НПУ № 2718 від 25.10.2013 року ОСОБА_5 знаходився у відрядженні на території Одеської області із закріпленою табельною вогнепальною та автоматичною зброєю, яка видавалась йому в черговій частині НПУ 30.12.2022 року, а саме пістолет «Макарова» з набоями у кількості 16 одиниць, автомат Калашникова АКС-74У з набоями у кількості 120 одиниць. 24.04.2023 року після вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 . ОСОБА_5 зазначив, що готовий надати покази про походження боєприпасів у кількості 60 одиниць. Під час допиту ОСОБА_5 надав покази про те, що отримав додаткові набої від представника МВС ОСОБА_7 , які ОСОБА_5 міг застосувати при виконанні завдань щодо протидії ворожим ударним дронам на території Одеської області з використанням наявної у нього виданої зброї автомата АКС-74У. У разі невикористання боєприпасів ОСОБА_5 необхідно було їх повернути ОСОБА_7 . Крім цього, 15.05.2024 року був допитаний ОСОБА_7 , який в повному обсязі підтвердив покази ОСОБА_5 . Допит ОСОБА_7 зазначено в п. 26 (проведені під час досудового розслідування процесуальні дії) реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №000055 від 05.02.2024 року. Також в матеріалах кримінального провадження наявна відповідь директора Департаменту авіаційної безпеки МВС ОСОБА_8 на запит адвоката ОСОБА_9 , який також підтвердив передачу ним додаткових набоїв для виконання бойового розпорядження, зокрема ОСОБА_5 . Такі обставини є суттєвими та мали знайти своє відображення спочатку у зміненій підозрі, а потім і в обвинувальному акті. Однак цього не відбулося. Формулювання обвинувачення в частині «діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання без передбаченого законом дозволу…заходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений час…придбав бойові припаси…) знову ж таки очевидно заперечується допитом ОСОБА_10 та відповіддю на адвокатський запит. Крім цього, в обвинувальному акті викладена слово в слово зміст первинної підозри, без врахування вищезазначених суттєвих обставин, а саме: 1) ОСОБА_5 на момент виявлення у нього патроні (трасерів) був діючим співробітником поліції, який був відряджений з табельною та автоматичною вогнепальною зброєю до Одеської області. При цьому був обізнаний з правилами поводження зі зброєю та мірами безпеки; 2) Патрони (трасери) були отримані ОСОБА_5 для боротьби з дронами в складі попередньо створених груп. Тобто були отримані від керівництва співробітником поліції із законно отриманою автоматичною зброєю у воєнний час для використання у боротьбі з дронами, що очевидно виключає незаконне придбання, носіння чи зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу. При цьому окремий дозвіл на боєприпаси не передбачений, якщо в наявності дозвіл на відповідну зброю. Захисник вважає, що за таким «обвинувальним актом» особа має статус не обвинуваченого, а підозрюваного, оскільки відповідно до положень ст. 277 КПК України це становить зміст повідомлення про підозру. Відсутність умислу, наявність дозволу на зброю, видану черговою частиною НПУ, наявність доказів, які доводять непричетність ОСОБА_5 до інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджують відсутність самої події кримінального правопорушення.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту та вважав, що обвинувальний акт у повній мірі відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання про повернення обвинувального акту, вважає його таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті і цей перелік є вичерпним.

Таким чином, повернення обвинувального акта прокурору може бути лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Разом з тим, судом встановлено, що в обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченим, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

За таких підстав, суд дійшов висновку про відповідність даного обвинувального акта вимогам чинного законодавства, а також про відсутність у ньому таких недоліків, які б перешкоджали суду призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту щодо невідповідності фактичних обставин, що викладені у обвинувальному акті, відсутності події кримінального правопорушення, не можуть бути перевірені судом на стадії підготовчого судового розгляду, оскільки передбачають необхідність проведення судового слідства, під час якого будуть перевірені докази як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, яким буде надана оцінка судом. При цьому, за результатами судового розгляду прокурор також не позбавлений можливості змінити обсяг обвинувачення шляхом уточнень або відмовитись від обвинувачення повністю або в частині.

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1