Справа № 740/3383/24
Провадження № 1-кп/740/334/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор - ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 травня 2024 року за № 0000405, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Плесецьке Васильківського району Київської області, є громадянином України, має неповну загальну середню освіту, неодружений, не працевлаштований, зі слів - підробляє на будівництві, раніше не судимий, не має місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України,

установив:

Відповідно до графіка несення служби особовим складом Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області на 19.05.2024 інспектори відділу реагування патрульної поліції Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які відповідно до посадових інструкцій та ст. 222 та 255 КУпАП складають у межах компетенції протоколи про адміністративні правопорушення і здійснюють провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймають рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечують їх виконання, з 08 год. 00 хв. 19.05.2024 до 08 год. 00 хв. 20.05.2024 несли службу в складі ГРПП № 1 Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області на службовому автомобілі марки Peugeot моделі 301, р. н. 0844.

Під час несення служби 19.05.2024 близько 12 год. 02 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 для перевірки був зупинений транспортний засіб, а саме скутер марки Fada моделі FD50QT17, чорного кольору, без реєстраційних знаків, під керуванням ОСОБА_4 . Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим підлягав адміністративній відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Разом з тим установлено, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом без реєстраційних номерних знаків, за що передбачена відповідальність за ч. 7 ст. 121 КУпАП, а також керував скутером, не маючи відповідної категорії, повторно, за що підлягав адміністративній відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Після цього ОСОБА_4 близько 12 год. 18 хв., перебуваючи в службовому автомобілі марки Peugeot поблизу будинку АДРЕСА_2 , під час спілкування з працівниками поліції щодо з`ясування обставин для оформлення відповідних документів, з метою уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, здійснив спробу надати неправомірну вигоду ОСОБА_6 у розмірі 3500,00 грн за непритягнення його до адміністративної відповідальності, шляхом намагання передати на місці складання адміністративних матеріалів грошові купюри із рук в руки ОСОБА_6 . При цьому, коли останній відмовився взяти вказані купюри, ОСОБА_4 поклав їх на панель поблизу ручки перемикання передач службового автомобіля марки Peugeot моделі 301, р. н. 0844.

Таким чином, 19.05.2024 близько 12 год. 18 хв. ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними, щоб довести злочин до кінця, а саме надати ОСОБА_6 , який є службовою особою правоохоронного органу, неправомірну вигоду у розмірі 3500,00 грн за невчинення ним в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-яких дій з використанням наданої йому влади та службового становища, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_6 відмовився від прийняття запропонованої неправомірної вигоди.

Указаними діями ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України, а саме закінчений замах на надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Надав показання, що дійсно 19.05.2024 вдень він керував транспортним засобом - скутером без номерного знака і був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху. За непритягнення до адміністративної відповідальності і нескладання стосовно нього адміністративних матеріалів він запропонував поліцейському 3500,00 грн, але той відмовився, тому він поклав ті грошові кошти на панель поблизу ручки перемикання передач службового автомобіля. Шкодував у вчиненому, засуджував свої дії. Щодо міри покарання - просив призначити штраф у мінімальному розмірі, має змогу його сплатити.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України, а саме закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є закінченим замахом на нетяжкий злочин.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено, в обвинувальному акті - не зазначено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому суд ураховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він має неповну загальну середню освіту, неодружений, не працевлаштований, хоча працездатного віку, зі слів - підробляє на будівництві, раніше не судимий, не має місця реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

Разом з цим суд ураховує досудову доповідь органу пробації, згідно з якою виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

За сукупністю вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України, а саме у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України із застосуванням спеціальної конфіскації на підставі ч. 1 ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ураховуючи вказане вище, суд вважає, що слід скасувати арешт грошових коштів у сумі 3500,00 грн.

Процесуальні витрати - відсутні.

Керуючись ст. 100, 174, ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України - конфіскувати у власність держави грошові кошти у сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, а саме грошові купюри: номіналом тисяча гривень серія та номер ЕА8318106 - 2021 року, номіналом тисяча гривень серія та номер ГР9450005 - 2023 року, номіналом п`ятсот гривень серія та номер ЗВ1011720 - 2021 року, номіналом п`ятсот гривень серія та номер ЄГ3718458 - 2021 року, номіналом п`ятсот гривень серія та номер ВИ4567766 - 2018 року, які поміщено до спецпакета SUD1101623.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2024 року, на грошові кошти у сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, а саме грошові купюри: номіналом тисяча гривень серія та номер ЕА8318106 - 2021 року, номіналом тисяча гривень серія та номер ГР9450005 - 2023 року, номіналом п`ятсот гривень серія та номер ЗВ1011720 - 2021 року, номіналом п`ятсот гривень серія та номер ЄГ3718458 - 2021 року, номіналом п`ятсот гривень серія та номер ВИ4567766 - 2018 року.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1