Номер провадження: 11-кп/813/1478/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційні скарги прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , та представника потерпілої ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2024 року про закриття кримінального провадження №0002393, внесеного до ЄРДР 01 серпня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 .

Звільнено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачену у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження №0002393, внесене до ЄРДР 01 серпня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,- закрито.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що діяння, інкриміноване ОСОБА_8 , мало місце 23.05.2019 року, тобто з моменту його вчинення минув строк, передбачений п. 2 ч.1 ст. 49 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, просить ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.

Аргументує тим, що у підготовчому судовому засідання захисник обвинуваченої звернувся до суду з клопотанням про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 1-1, ч. 2 ст. 284 КПК України, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що під час досудового розслідування повідомлення про підозру ОСОБА_8 вручено неуповноваженою особою, тобто звернувся до суду з клопотанням про закриття вказаного кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

У свою чергу, суд постановив ухвалу, відповідно до якої звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, тобто закрив кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав без згоду обвинуваченої.

На вказану ухвалу обвинувачена ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в якій зазначають, що вказана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що суд самостійно без клопотання сторони захисту прийняв рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки стороною захисту було заявлено клопотання про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 1-1, ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не набула статусу підозрюваної в рамках вказаного провадження, а на теперішній час строк досудового розслідування без пред`явлення підозри ОСОБА_8 становить понад вісімнадцять місяців.

Представник потерпілої ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала суду підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В своїй апеляційній скарзі вказує, що ухвалу суду першої інстанції необхідно змінити, та визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки встановлення факту вини при закритті кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, має дуже важливий аспект для подальшого захисту потерпілої шляхом отримання компенсації.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та сторони захисту, а також частково підтримала апеляційну скаргу представника потерпілої.

Обвинувачена ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 підтримали апеляційні скарги сторони захисту та обвинувачення, однак, заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої.

Представник потерпілої ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу та не заперечував проти задоволень апеляційних скарг сторони захисту та обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до 49 КК України визначено підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як визначено положеннями ч.3 ст.285 КК України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі у загальному порядку.

Таким чином, в залежності від позиції підозрюваного чи обвинуваченого та за наявності підстав для закриття кримінального провадження вимоги процесуального закону передбачають альтернативні варіанти щодо розгляду питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Зокрема, законодавцем передбачено процесуальне право обвинуваченого відмовитися від закриття провадження та наполягати на дослідженні доказів у справі з метою встановити свою невинуватість.

У такому випадку судове провадження проводиться у загальному порядку і за результатами такого розгляду суд постановляє вирок: у разі недоведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення - виправдувальний; у разі доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення - обвинувальний, та звільняє таку особу від призначеного покарання на підставі статей 49, 74 КК України.

Тоді як заявлене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та стадії судового розгляду передбачає, що обвинувачений фактично відмовляється від такої процедури, а закриття кримінального провадження з цих підстав не вказує про його невинуватість, тобто не реабілітує його за вчинені дії.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване у даному провадженні судове рішення вказаним вимогам процесуального закону не відповідає.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувало кримінальне провадження №0002393, внесене до ЄРДР 01 серпня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Зі змісту оскаржуваної ухвали, колегією суддів встановлено, що під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , звернувся з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.5-11 т. 3).

У свою чергу, за наслідками заявленого клопотання суд першої інстанції постановив ухвалу, відповідно до якої звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України.

Апеляційний суд погоджується із твердженнями апеляційних скарг сторони обвинувачення та захисту, що судом першої інстанції порушено положення ст.ст. 285-288 КПК України, які встановлюють правила судового провадження під час звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_8 не надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Колегія суддів звертає увагу на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності можливе лише у разі наявності згоди особи на таке звільнення, оскільки вказана підстава є нереабілітуючою, а закон надає право обвинуваченій заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

Встановлені апеляційним судом порушення свідчать про неналежний розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_8 , що унеможливлювало ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, та у відповідності до положень ч.1 ст.412 КПК України визнаються апеляційним судом істотними та такими, що тягнуть за собою скасування судового рішення.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою ст. 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що встановлені апеляційним судом порушення не можуть бути усунені в порядку апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати ухвалу районного суду та призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_8 у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 412, 415, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційні скарги прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , - задовольнити.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , - задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2024 року про закриття кримінального провадження №0002393, внесеного до ЄРДР 01 серпня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч .1 ст.125 КК України,- скасувати, та призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_8 у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4