Провадження № 1-кс/201/3688/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника - адвоката - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000756 від 26 серпня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що 16 серпня 2024 року, через месенджер «Telegram»-каналу ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер: НОМЕР_1 , нікнейм « ОСОБА_7 » невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 запропонував неповнолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заробіток шляхом підпалів військових транспортних засобів, тим самим вступивши з останнім у злочинну змову.

Відповідно до узгоджених дій, ОСОБА_9 під керівництвом невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_8 » мав знаходити військові автомобілі, фотографувати їх та після узгодження з ним об`єкту, підпалювати автомобілі знімаючи злочин на відео.

З цією метою 25 - 26 серпня 2024 року, неповнолітній громадянин України ОСОБА_9 , перебуваючи на території м. Слов`янськ Донецької області, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, будучи обізнаним щодо ведення збройної агресії РФ проти України та фактом введення на всій території України воєнного стану, здійснив пошук та подальше пошкодження автомобіля, яким користуються підрозділи Сил оборони України (далі за текстом - СОУ), шляхом його підпалу.

Так, 25 серпня 2024 року, неповнолітній громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запропонував спільно вчинити підпал автомобіля, який належить підрозділу СОУ, своєму знайомому, громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на що останній погодився, тим самим ОСОБА_9 і ОСОБА_4 вступили у злочинну змову, направлену на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

25 серпня 2024 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , виявили транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, та які мали явні візуальні ознаки військового автомобіля (державний номерний знак чорного кольору, на криші встановлені проблискові маячки красного та синього кольорів, надпис на капоті «ІНСПЕКЦІЯ» та по периметру наклеєна смуга синьо-жовтого кольору, тобто кольору прапору України), що перебуває на балансі та у користуванні співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 , в результаті чого у них виник злочинний умисел на здійснення підпалу вказаного автомобіля.

26 серпня 2024 року о 06 годині 30 хвилин ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів СОУ, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України, в умовах воєнного стану і військової агресії РФ проти України, переслідуючи досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності СОУ в особливий період, діючи умисно, спільно з ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ним, шляхом вчинення підпалу транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, яка використовується у діяльності Сил оборони України, при цьому застосувавши заздалегідь підготовлену для підпалу пластикову ємність із запалювальною сумішшю невстановленого складу, облив нею лобове скло та капот транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, яка використовуються у діяльності Сил оборони України, та підпалив його, викликавши тим самим його займання. При цьому, ОСОБА_4 , діючи відповідно до розробленого ним спільно з ОСОБА_9 плану вчинення кримінального правопорушення, здійснював відеозапис на власний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A34 5G», який переслав ОСОБА_9 , саме процес підпалювання і займання вказаного автомобіля, для подальшої передачі відеозапису замовнику підпалу на ім`я « ОСОБА_8 » і одержання від нього винагороди за підпал у вигляді грошових коштів.

Перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виражається у навмисному знищенні спеціального автомобілю військової інспекції безпеки дорожнього руху (далі за текстом - ВІБДР) марки Volkswagen Golf, в/ НОМЕР_3 , чим унеможливлюється належне виконання екіпажем ІНФОРМАЦІЯ_5 у межах зони діяльності військової комендатури бойових (спеціальних) завдань начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 в частині:

-здійснення нагляду за дорожнім рухом військових транспортних засобів і дотриманням вимог ПДР їх водіями на дорогах;

-попередження, виявлення і припинення правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, з`ясування обставин скоєння ДТП за участю військовослужбовців;

-супроводження колон військових транспортних засобів та окремих автомобілів з особовим складом, небезпечними вантажами, великогабаритними ОВТ, озброєнням і військовою технікою;

-контролю за виконанням у військових частинах (підрозділах) вимог законодавства України про дорожній рух, нормативно-правових актів щодо порядку використання транспортних засобів Збройних Сил України.

Умислом ОСОБА_4 охоплювались дії, спрямовані на заподіяння шкоди з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, та безпосередньо їх транспортному засобу. При цьому, ОСОБА_4 усвідомлював об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння та передбачав настання суспільно небезпечних наслідків.

По даному факту 26 серпня 2024 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0000756, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

27 серпня 2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України.

28 серпня 2024 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років позбавлення волі, у зв`язку з чим, може переховуватись від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків, експерта, а також інших осіб у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечували стосовно задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, відповідно до Наказу № 197 від 20 липня 2022 року визначено тимчасове місце дислокації слідчих підрозділів ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, а саме слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь, Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях та 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк, Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на території Соборного району в м. Дніпрі, на період дії воєнного стану, або до прийняття окремого рішення Головою Служби безпеки України.

З матеріалів клопотання встановлено, 26 серпня 2024 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0000756, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

27 серпня 2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України.

28 серпня 2024 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків, а також інших осіб у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав, які б свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя враховує наступні обставини.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, про що свідчать наступні докази, зокрема, рапорт ст. інспектора-чергового ЧЧ СМ ВП №4 Краматорвського РУП ГУНП в Донецькій області від 26 серпня 2024 року, протокол огляду місця події від 26 серпня 2024 року, акт про пожежу від 26 серпня 2024 року, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27 серпня 2024 року, протокол огляду речового доказу від 28 серпня 2024 року, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 27 серпня 2024 року, протоколи огляду від 28 серпня 2024 року, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 27 серпня 2024 року, протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 27 серпня 2024 року, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 27 серпня 2024 року, протокол допиту підозрюваного від 28 серпня 2024 року, протокол проведення слідчого експерименту від 28 серпня 2024 року, а отже, сукупність цих фактичних даних на даному етапі досудового розслідування надають можливість переконатись в обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

При цьому, слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вирішує питання щодо доведеності винуватості останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину і правильності кваліфікації його дій, що є предметом судового провадження.

Також, на думку слідчого судді, доведеними є ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон. а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Поряд із цим, слідчий суддя вважає недоведеним під час розгляду клопотання наявність ризиків, визначених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків, а також інших осіб у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з підстав їх необґрунтованості та відсутності будь-яких достатніх доказів на підтвердження їх існування.

В той же час, прокурором доведено і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, що підтверджується копією пред`явленої йому підозри, вчинив вказане діяння у період дії воєнного стану, тож, з урахуванням встановлених вище ризиків, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним, ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальним законом обов`язків.

Виходячи з вищенаведеного, а також враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину; вік та стан його здоров`я, які не перешкоджають застосуванню такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою; майновий стан підозрюваного, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить дотримання підозрюваним, ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу суд не вбачає.

Згідно абзацу третього ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», строком дії до 25 жовтня 2024 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 25 жовтня 2024 року.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 15.45 годині 02 вересня 2024 року.

Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1