Провадження №1-кп/127/622/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

інших учасників судового процесу: потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 12 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2021 за № 0000090, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Липники Пустолитівського району Львівської області, громадянина України, розлученого, з вищою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК).

30.09.2024 через відділ прийому захисник обвинуваченого подала до суду заяву про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні подану заяву підтримали та просили її задовольнити, з підстав викладених у заяві. При цьому обвинувачений повідомив, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності йому зрозумілі.

Прокурор проти задоволення заяви сторони захисту не заперечувала, разом з тим просила суд долучити до матеріалів справи вимогу на підтвердження того, що обвинувачений не притягувався до кримінальної відповідальності.

Потерпіла та її представник підтримали подану захисником обвинуваченого заяву, наголосивши на тому, що ОСОБА_5 відшкодував завдані потерпілій збитки та вибачився перед останньою.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Частиною четвертою статті 286 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту частини першої статті 285 КПК випливає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 2 частини першої статті 49 КК визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з обвинувальним актом 11.02.2021 близько 09:15 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 105, на десятому поверсі адміністративної будівлі ПрАТ «Вінницький завод МАЯК», на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, спровокував словесний конфлікт зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_6 з приводу того, що остання не мала наміру налагоджувати з ним стосунки та продовжувати далі сімейні відносини. В ході чого, у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи умисел на заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , продовжив з нею словесну суперечку, під час якої погрожував їй фізичною розправою, якщо остання не погодиться на продовження стосунків із ним, однак ОСОБА_8 відмовилась від пропозиції і поспішила до свого кабінету, оскільки через агресивну поведінку колишнього чоловіка, була вкрай налякана. Тоді ОСОБА_5 наздогнав жінку, замахнувся рукою та умисно наніс один сильний удар ОСОБА_8 в область потилиці, коли остання рухалась попереду нього, внаслідок чого від заподіяних ушкоджень потерпіла втратила рівновагу та впала, ударившись колінами та ліктями об підлогу, після чого через декілька хвилин, жінка відчула як з потиличної ділянки голови тече кров по обличчю, підвелась та поспішила кликати на допомогу.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани потиличної ділянки голови, синця та садна правого ліктьового суглобу, синця лівого ліктьового суглобу, закритої черепно-мозкова травми - забій головного мозку легкого ступеню з контузією обох гемісфер мозочка, забійної рани потиличної ділянки голови. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 виникли від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в термін, вказаний в постанові про призначення експертизи 11.02.2021, за ступенем тяжкості належать: закрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку легкого ступеню з контузією обох гемісфер мозочка, забійна рана потиличної ділянки голови - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; - синець та садна правого ліктьового суглобу, синець лівого ліктьового суглобу до легких тілесних ушкоджень. Характер і локалізація на різних поверхнях тіла тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 виключають можливість утворення їх внаслідок співударяння при однократному падінні на площину з положення стоячи. Характер, локалізація і властивості виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 свідчать про виникнення їх від травматичної дії, за механізмом удар/тертя, тупого твердого предмета (предметів), з прикладанням травматичної сили в ділянки локалізації ушкоджень.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за частиною другою статті 125 КК за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до положень статті 12 КК ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд України у пункті 1 постанови Пленуму № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» (далі Постанова від 23.12.2005) зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 44 КК, а саме у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

У абзаці п`ятому пункту 2 наведеної Постанови від 23.12.2005 зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в абзаці четвертому пункту 2 Постанови від 23.12.2005 підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

З наданого суду матеріалів убачається, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальне правопорушення було вчинене 11.02.2021, тобто на час розгляду кримінального провадження судом минуло понад три роки з дня вчинення кримінального правопорушення. Отже, підставою для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є настання певної події, а саме закінчення строків давності на час розгляду кримінального провадження судом.

Вирішуючи питання щодо наявності умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності суд враховує таке.

Як вже суд зазначив вище, сторона обвинувачення під час досудового розслідування дійшла до переконання, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати саме за частиною другою статті 125 КК.

Суд вже зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що Верховний Суд (далі ВС) в ухвалі від 13.06.2019 (справа № 322/5602/13-к) зазначив, що застосування положень кримінального закону про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності для суду є обов`язковими. Тобто положення статті 49 КК носять імперативний характер та у разі встановлення судом закінчення цього строку безпідставної відмови у звільненні від відповідальності процесуальним законом не передбачено, навіть якщо проти такого звільнення будуть заперечувати інші учасники судового розгляду, наполягаючи на завершенні розгляду пред`явленого обвинувачення винній особі в загальному порядку.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Аналогічний висновок зроблений ВС і у постанові від 29.05.2019 (справа № 287/359/14-к) та постанові від 19.11.2019 (справа № 345/2618/16-к).

При цьому у постанові від 19.11.2019 ВС додатково зауважив, що пунктом 1 частини другої статті 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд вже зазначив вище, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені частиною першою статті 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у частині першій статті 49 КК строків не вчинила нового кримінального правопорушення.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених частиною першою статті 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Про обов`язок суду вирішити питання про звільнення особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності відповідних умов та підстав зазначив ВС і у постанові від 26.03.2020 (справа № 730/67/16-к).

Отже, зважаючи на ту обставину, що строк, передбачений пунктом 2 частини першої статті 49 КК сплинув 11.02.2024, обвинувачений проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності не заперечував, інші правові застереження, які б свідчили про неможливість такого звільнення, в судовому засіданні встановлені не були, тому суд дійшов до переконання, що клопотання сторони захисту слід задовольнити.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до положень статті 100 КПК. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що будь-які рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні прийняті не були.

Керуючись статтями 284, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 2 частини першої статті 49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2021 за № 0000090, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: