Справа № 296/9751/24
Вирок

Іменем України

11 листопада 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002454 від 05.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, з середньо освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 09.08.2019 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 13.08.2020 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 14.07.2022 по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби призваним під час мобілізації, перебуваючи в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , вчинив умисні кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 21.11.2022 строком на 90 діб та який у подальшому було неодноразово продовжено.

Так, 04.08.2024 близько 01 год 03 хв ОСОБА_6 , достовірно знаючи про дію воєнного стану в Україні, з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до підвального приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , належного ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-стандарт», та перебуває у використанні ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , який раніше вчинив кримінальне правопорушення передбачене статтею 186 КК України, за яке судимість не знята та не погашена, скориставшись відсутністю власника майна та інших сторонніх осіб, які могли б завадити вчиненню злочину, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, повторно таємно з корисливих мотивів, за допомогою підручних матеріалів зірвав скобу з вхідних дерев`яних дверей та відкривши їх, проникнув всередину підвального приміщення, розташованого за вищевказаною адресою, де в кімнаті зі столу таємно викрав:

- перфоратор марки «Metabo» моделі «КНА 18 LTX» напругою 18 V, вартістю 6160 грн.;

- шуруповерт марки «Metabo» моделі «BS-18 Q», вартістю 2866 грн 67 коп.;

- болгарка марки «Grand» моделі «МШУ 125-1250», вартістю 809 грн 75 коп.;

- болгарка марки «Metabo» моделі «W9-125 Quick», вартістю 2226 грн 67 коп.;

- болгарка марки «Makita» моделі «DGA540» у кейсі (24 V, 125мм) НОМЕР_2 акумуляторами, вартістю 2316 грн 33 коп.;

- болгарка марки «Makita» з 2 акумуляторами на 12 V, вартістю 1266 грн 77 коп.;

- ноутбук марки «Asus» VivoBook моделі «X512D», вартістю 9118 грн 67 коп.

Після цього ОСОБА_6 , з викраденим майном покинув місце вчиненого злочину та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 24764 грн 86 коп.?

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що дійсно мали місце обставини, викладені у обвинувальному акті. В серпні цього року зайшов до підвального приміщення по АДРЕСА_3 , де за допомогою підручних матеріалів зірвав скобу з вхідних дверей, проникнув всередину та таємно викрав: перфоратор, шуруповерт, декілька болгарок та ноутбук. Після цього з викраденим майном залишив місце події та в подальшому реалізував його частково на ринку та в ломбардах.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченої.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали провадження, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, виходячи з того, що судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Також суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_6 на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодноразово судимий за вчинення злочинів, зокрема, проти власності, за які судимість не знята та не погашена. Раніше реально відбував покарання, однак належних висновків для себе не зробив та не став на шлях виправлення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, яке необхідно відбувати реально.

На думку суду, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Щодо вирішення заявленого потерпілим цивільного позову, суд доходить наступного висновку.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено до ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення майнової шкоди в сумі 24 764 грн 86 коп та моральної в сумі 10 000 грн. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_8 зазначив, що вчиненим кримінальним правопорушенням йому завдано матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, а також моральної шкоди, яка полягає у спричиненні протиправними діями ОСОБА_6 страждань, які обумовлені порушенням нормального способу життя, реалізації своїх звичок, бажань та трудових обов`язків, оскільки викрадений інструмент використовувався ним у професійній діяльності.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні цивільний позов підтримав у повному обсязі.

Обвинувачений в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала.

Водночас, вирішуючи питання щодо задоволення цивільних позовів, суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторони повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що майнова шкода, завдана потерпілому є наслідком неправомірних дій ОСОБА_6 , винуватість якого в судовому засіданні доведена повністю та розмір якої підтверджений належними доказами, тому суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 24 764 грн 86 коп.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає задоволенню, суд враховує те, що внаслідок злочину потерпілий зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_6 , які проявились у порушенні його сталого способу життя.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 визнав повністю, визнання позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже, цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 24 764 грн 86 коп та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн слід задовольнити у повному обсязі.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз по даному кримінальному, а саме судової трасологічної експертизи у сумі 1893 грн 02 коп та судової товарознавчої експертизи у сумі 7951 грн 44 коп, що складає загальну суму 9844 грн 46 коп, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Арешт на майно не накладався.

Питання про речові докази, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишити у вигляді тримання під вартою без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371,373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з часу його фактичного затримання, тобто з 16 жовтня 2024 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше шістдесяти днів з дня проголошення вироку.

Речові докази, а саме:

-оптичні DVD-R диски, залишити в матеріалах кримінального провадження;

-слід низу взуття, змив, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Житомирського РУП, знищити.

Процесуальні витрати на проведення експертиз на загальну суму 9844 (девять тисяч вісімсот сорок чотири) грн 46 коп стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 24 764 (двадцять чотири тисячі сімсот шістдесят чотири) гривень 86 копійок та моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження вручити повний текст вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1