Провадження № 1-кп/161/1329/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 05 вересня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002183, що надійшов з Луцької окружної прокуратури 12.08.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки АДРЕСА_1 , українки, гр.України, з середньою освітою, заміжньої, перебуває в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною, не працюючої, не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_4 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (даті, часі, місці та у невстановленої особи), умисно, незаконно придбала з метою збуту психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

27.06.2024 близько 15.30 год. у місці видачі/отриманні відправлень відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: смт.Торчин Луцького району Волинської області, вул.Незалежності, 49а, отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи посилку за номером ТТН №7738, в якому знаходився полімерний пакет з вмістом речовини, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, у великих розмірах, яку, зберігаючи при собі, з метою збуту, перенесла на прилеглу територію до вказаного відділення, де продовжувала незаконно зберігати до моменту вилучення працівниками поліції до 20.28 год. 27.06.2024.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/103-24/8469-НЗПРАП від 28.06.2024 вилучена та надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 3,820 г.

Відповідно до Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України за № 188 від 01.08.2000, є психотропною речовиною у великому розмірі.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразилисьу незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у великому розмірі, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю. Суду дала показання, що 27.06.2024, після обіду, з метою збуту, отримала у відділенні № НОМЕР_1 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: АДРЕСА_2 а посилку з вмістом психотропної речовини - PVP, яку у неї відразу ж біля відділення вилучили працівники поліції. Вчинила так у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, відсутністю коштів на проживання та утримання дитини, яку вона виховує самостійно.

У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо її не карати, оскільки вона усвідомила незаконність своїх дій.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_4 її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винної.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та, за наслідками судового розгляду вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст.65 КК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що помякшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, при цьому, це соціально-небезпечний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що набув на даний час неабиякого поширення у суспільстві, особливо серед молоді.

Відповідно до ст. ст.50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України і роз`яснень п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При цьому, у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і впливають на пом`якшення покарання.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, однак від її неправомірних дій не наступили жодні негативні наслідки, оскільки вона відразу була зупинена працівниками поліції, які виявили та вилучили психотропну речовину, враховуючи, що вона раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалась, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, як під час досудового слідства та і судового активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, а тому - усвідомила незаконність вчинених нею дій та у вчиненому щиро розкаялася, вона має постійне місце реєстрації та проживання, де, згідно поданих документів, характеризується виключно позитивно, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, що, на думку суду, в своїй сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому вважає за можливе призначити ОСОБА_4 більш м`яке покарання, аніж передбачене законом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України.

При цьому, з врахуванням особи обвинуваченої, того, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності (раніше до жодного виду відповідальності не притягувалась), її сімейних обставин: наявності виключно на її утриманні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки з батьком дитини вона хоча і офіційно одружена, однак вже більше року разом не проживають, він не бере ніякої участі у вихованні дитини, тому суд вважає за можливе застосувати положення ст. 75, 76 КК України.

Додаткове покарання у виді конфіскації майна обвинуваченій ОСОБА_4 не призначається, оскільки судом приймається рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду, обрана міра покарання, враховуючи конкретні обставини вчинення даного кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, буде необхідною та достатньою для її виправлення, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та відповідатиме вимогам ст.50 КК України.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, - повернути законному володільцеві та знищити.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинувачену ОСОБА_4

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 02.07.2024, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.

Запобіжний захід домашній арешт, обраний ухвалою від 04.07.2024 та продовжений відповідним судовим рішенням ухвалою від 27.08.2024, залишити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.307 КК України, та призначити покарання,з застосуванням ст.69 КК України, 3 (три) роки позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй на праві приватної власності майна.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

-зіп-пакет з кристалічною речовиною, товарно-транспортну накладну №7738, поліетиленовий пакет з зіп-пакетами, електронні ваги «Domotec», що передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Луцького РУП ГУНП у Волинській області знищити;

-мобільний телефон марки «Редмі» імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 з сім картками № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , що переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Луцького РУП ГУНП у Волинській області, повернути за належністю власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в доход держави 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) грн 56 (п`ятдесят шість) коп. судових витрат у справі за проведення експертизи.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 02.07.2024 скасувати.

Запобіжний захід домашній арешт, обраний ухвалою від 04.07.2024 та продовжений відповідним судовим рішенням ухвалою від 27.08.2024, залишити до вступу вироку в законну силу.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1