Справа № 359/1333/24
Провадження № 1-кп/359/379/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді

ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 , цивільного позивача ОСОБА_12 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000596 від 10.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радгоспне Близнюківського району Харківської області, громадянина України, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Національної гвардії України, де проходив військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді головного сержанта комендантської роти у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , перебуваючи поза службою, 10.08.2023 приблизно о 08.30 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN AMAROK» реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані стомлення, та здійснюючи рух на 6 км автодороги Р-03 (кільцева дорога АДРЕСА_3 , в бік с. Іванків, порушив вимоги п. 2.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких «водієві заборонено керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу». Здійснюючи рух на 6 км автодороги Р-03 (кільцева дорога АДРЕСА_3 , в бік с. Іванків, діючи в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (д) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; та для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та своєчасно не відреагував на її зміну, в порушення вимог в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» - не обрав безпечної швидкості для руху та допустив засинання за кермом, внаслідок чого допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «RENAULT MASTER» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався в зустрічному напрямку в бік м. Києва та в подальшому автомобіль «VOLKSWAGEN AMAROK» реєстраційний номер НОМЕР_2 контактував з автомобілем «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався позаду в напрямку с. Іванків Бориспільського району Київської області.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «RENAULT MASTER» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_13 , отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови (закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під м`яку мозкову оболонку та шлуночки мозку), грудної клітки (двосторонні переломи ребер, перелом 4-го грудного хребця зі зміщенням та з стисненням спинного мозку), закритої травми живота (1500 мл рідкої крові), закритої травми тазу (перелом кісток тазу з крововиливом в клітковину тазу), нижніх кінцівок (неповна ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні колінного суглобу, відкритий багатоуламковий перелом лівої велико-гомілкової кістки, відкритий багатоуламковий перелом правої велико-гомілкової та мало-гомілкової кісток з роздавленням м`язів, перелом правого надколінника), що ускладнилася крововтратою та шоком від яких загинув на місці пригоди, пасажир «RENAULT MASTER» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_10 , отримав тілесні ушкодження у уламкового перелому лівої стегнової кістки, перелому передніх стінок обох верхньощелепних пазух, множинних ран та саден тулуба, кінцівок, травматичної екстракції зубів, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, а водій автомобіля «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому остистого відростку сьомого шийного хребця, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

Грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.5, 2.3 (д), 2.9 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_13 , та спричиненні потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, не оспорює жодні фактичні обставини кримінального правопорушення, погоджується із правовою кваліфікацією дій. ОСОБА_5 в суді підтвердив, що дійсно 10.08.2023 приблизно о 08.30 год., він перебуваючи в стані стомлення після добового чергування, керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN AMAROK» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Рухаючись на 6 км автодороги Р-03 (кільцева дорога м. Бориспіль), Бориспільського району Київської області, в бік с. Іванків допустив засинання за кермом, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з іншим транспортним засобом, який рухався в зустрічному напрямку та допустив контактування з автомобілем, який рухався позаду. ОСОБА_5 визнає, що ним порушено пункти 1.5, 2.3 (д), 2.9 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого настала смерть потерпілого ОСОБА_13 , та іншим потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_7 спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засідання підтвердив, що був пасажиром в автомобілі «RENAULT MASTER» та після зіткнення лишився зубів і отримав суттєві тілесні ушкодження. Під час призначення покарання ОСОБА_5 не наполягає на реальному позбавленні волі.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засідання показав, що перебував за кермом «HYUNDAI SONATA» та рухався позаду автомобіля ОСОБА_5 Раптом транспортний засіб «VOLKSWAGEN AMAROK» почав дивно рухатися зі сторони в сторону, потім вирівнявся та в подальшому різко виїхав на зустрічну смугу де відбулося зіткнення. В подальшому від удару автомобіль обвинуваченого кинуло на його транспортний засіб. Просив призначити покарання ОСОБА_5 на розсуд суду, однак не наполягає на реальному позбавленні волі.

Потерпілі ОСОБА_8 (дружина загиблого), ОСОБА_9 (мати загиблого) просили призначити покарання ОСОБА_5 на розсуд суду.

Обвинувачений, його захисник, прокурор, потерпілі, представник потерпілого не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, у зв`язку із чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, судом визнається доведеним, що ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, та спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження. Тобто він вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України. Таку правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Суд звертає увагу на те, що щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (аналогічна думка викладена в Постанові ВП ВС № 629/847/15к).

У судовому засіданні обвинувачений визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, засудив свою поведінку, а тому щире каяття суд визнає обставиною, яка пом`якшує його покарання. Крім того, обвинувачений є військовослужбовцем, є учасником бойових дій, стоїть на захисті Батьківщини та безпосередньо виконує завдання в районах проведення бойових дій, що також визнається судом іншою обставиною, що пом`якшує покарання.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить з того, що обвинуваченим вчинено необережний злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту та у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 з 2018 року є військовослужбовцем, здійснював виконання бойових завдань по обороні м. Маріуполь, внаслідок артилерійського обстрілу отримав мінно-вибухову травму. Знаходився в полоні країни агресора, де утримувався в неналежних умовах. Після звільнення продовжив нести службу та у 2022 знову отримав вогнепальне осколкове поранення. Відповідно до посвідчення є учасником бойових дій. Неодноразово був нагороджений грамотами, подяками. Нагороджений Орденом «За мужність» ІІІ ступеня, медаллю «За військову службу Україні». 22.08.2024 старшого сержанта ОСОБА_5 звільнено за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби. Одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася. Згідно медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває.

Потерпілі просили суд призначити покарання не пов`язане із реальним позбавленням волі.

З огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, визнання ним вини, наявності обставин, що пом`якшують покарання, доводи та позицію потерпілих, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Суд звертає увагу, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України надає можливість суду як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати такого покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність має альтернативний характер застосування, і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд, залежно від конкретних обставин кримінального провадження. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 керуючи джерелом підвищеної небезпеки, наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, вчинив кримінальне правопорушення, хоч і з необережності, але шляхом порушення вимог ПДР в нескладній дорожній обстановці з виїздом на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з іншим автомобілем, що призвело до спричинення смерті потерпілого ОСОБА_13 , та іншим потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_7 спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Отже, зазначені обставини мають значення під час вибору заходу примусу та для забезпечення його мети, а сукупність цих обставин свідчить про те, що обране засудженому покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту як самим засудженим, так і іншими особами.

У судовому засіданні захисник просив суд застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від реального відбування основного покарання з випробуванням. В обґрунтування своєї позиції учасники провадження послалися на те, що ОСОБА_5 вчинив необережний злочин за відсутністю обтяжуючих обставин, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, стояв на захисті Батьківщини та безпосередньо виконував завдання в районах проведення бойових дій.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства. При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України. Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Враховуючи тяжкість та особливість цього злочину, зокрема характер діяння, наслідки які настали, обстановку, спосіб та місце його вчинення, зважаючи на індивідуальні особливості обвинуваченого, приймаючи до уваги думку учасників провадження, суд приходить до висновку про наявність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства. На думку суду, виправлення ОСОБА_14 можливе без реального відбування основного покарання, у зв`язку із чим на підставі ст. 75 КК України він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном два роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 3 ст. 55, 77 КК України строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами слід обчислювати з моменту набрання законної сили вироком.

Рішення про цивільний позов.

1. Потерпілий ОСОБА_7 пред`явив цивільний позов (том 1, а.с. 27) в якому просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на свою користь: матеріальні збитки у розмірі 29838,33 гривень за лікування завданих травм після ДТП; моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень завдану внаслідок ДТП; матеріальні збитки у вигляді неотримання середньої заробітної плати, у період з 10.08.2023 по день закінчення лікування.

Представник МТСБУ ОСОБА_15 просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, оскільки надані позивачем копії чеків є не читабельними або взагалі не відносяться до шкоди завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання події, що є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ в межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньої транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 41 Закону передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій. Згідно із п. г) 41.1 ст. 41 Закону за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;

Згідно із пунктом 13.1 статті 13 Закону учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 згідно посвідчення серія УБД № 631588 від 28.09.2022 року є учасником бойових дій.

Отже, МТСБУ, хоч і не завдав шкоди, але в силу закону є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку, а тому цивільний позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 25298,54 грн., який підтверджується квитанціями про витрати на лікування, консультативним висновком спеціаліста, випискою із медичної карти (том 1 а. с. 36-47). Решту заявлених позивачем витрат на лікування суд вважає документально не підтвердженими (частина копій квитанцій є не читабельною або взагалі не відносяться до шкоди завданої внаслідок пригоди).

В свою чергу, вимога про стягнення матеріальних збитків у вигляді неотриманої середньої заробітної плати, у період з 10.08.2023 по день закінчення лікування не обґрунтована належними та допустимими доказами, зокрема не надано достатніх відомостей про доходи, які потерпілий міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Тобто на підтвердження обґрунтованості заявленої вимоги про стягнення неотриманої середньої заробітної плати до суду не подано достатньої кількості належних та допустимих доказів щодо ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до ушкодження здоров`я, не визначено відсоток та період обчислення середньомісячного заробітку. З огляду на це, заявлені позивачем вимоги суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Суд звертає увагу на те, що страхова сума це грошова сума, у межах якої (тобто не більше) страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. В Постанові ВС від 1 липня 2021 року справа № 182/3734/15-к, провадження № 51-5137км19 викладено правовий висновок, що розрахунок суми на відшкодування моральної шкоди згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен проводитися від суми страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи викладене, з МТСБУ на користь потерпілого слід стягнути 1264,93 грн. відшкодування моральної шкоди (сума страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю (25298,54) х 5%).

2. Цивільний позивач ОСОБА_12 пред`явила цивільний позов (том 1, а.с. 48) в якому вона просить суд стягнути: з Моторного (транспортного) страхового бюро України на свою користь матеріальні збитки за пошкодження належного їй транспортного засобу марки «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_4 у розмірі регламентної виплати, яка складає 160 000 гривень; з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 матеріальні збитки за пошкодження належного їй транспортного засобу марки «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_4 , у сумі, які складають різницю між сумою матеріального збитку та розміром регламентної виплати тобто 440 642 гривні.

Обвинувачений ОСОБА_5 вимоги за цивільним позовом щодо нього визнав частково в розмірі 300 000 гривень.

Представник МТСБУ ОСОБА_15 у своєму відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів того, що транспортний засіб «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_4 був забезпечений страховим полісом.

Щодо вимог до МТСБУ про відшкодування майнової шкоди.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на момент вчинення кримінального правопорушення цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_4 була застрахована в ПАТ «Страхова Група «ТАС», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-215438766 від 10.07.2023. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 160000 гривень. Крім того встановлено, що шкода спричинена обвинуваченим, який керував автомобілем «VOLKSWAGEN AMAROK» реєстраційний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована не була.

Преамбулою Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Цим Законом передбачено обов`язок страхування цивільно-правової відповідальності особою, яка експлуатує транспортний засіб.

В той же час п. а) 41.1 ст. 41 Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема транспортним засобом, власник якого не застрахував своєї цивільно-правової відповідальності, крім шкоди заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке перебувало в такому транспортному засобі.

Із змісту цивільного позову вбачається, що, визначена позивачем ОСОБА_12 майнова шкода, пов`язана з відшкодуванням шкоди в частині пошкодження майна, а саме: автомобіля марки «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_4 , згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 51349 від 19.08.2023 станом на 10.08.2023 становить 600642 гривні. Відповідно до розрахунку вартості КТЗ марки «HYUNDAI SONATA», встановлено, що розмір регламентної виплати становить 160 000 гривень.

Отже, на момент інкримінованих подій цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 не була застрахована, у зв`язку з чим МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених пунктом 41.1 статті 41 Закону, у разі заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому слід стягнути з МТСБУ на користь цивільного позивача матеріальну шкоду в розмірі регламентної виплати, яка складає 160 000 гривень.

Щодо вимог до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Із змісту цивільного позову вбачається, що визначена цивільним позивачем майнова шкода, полягає у відшкодуванні шкоди в частині пошкодження майна, а саме: «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_4 . Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 51349 від 19.08.2023 встановлено, що така вартість станом на 10.08.2023 становить 600642 гривні

Таким чином ОСОБА_5 , як особа, що внаслідок ДТП завдав майнову шкоду ОСОБА_12 має сплатити 440642 гривні, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Отже, цивільний позов ОСОБА_12 підлягає задоволенню у повному обсязі.

3. Потерпілий ОСОБА_10 пред`явив цивільний позов (том 1, а.с. 128) в якому він просить суд стягнути із ОСОБА_5 на його користь моральну шкоду заподіяну дією джерела підвищеної небезпеки та отримання тілесних ушкоджень у сумі 350 000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 вимоги за цивільним позовом щодо нього визнав частково в розмірі 100 000 гривень.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд при визначені остаточної суми моральної шкоди завданої потерпілому враховує, що останній отримав тілесні ушкодження уламкового перелому лівої стегнової кістки, перелому передніх стінок обох верхньощелепних пазух, множинних ран та саден тулуба, кінцівок, травматичної екстракції зубів, що призвело до значного фізичного болю та страждань. Внаслідок отриманих травм його здоров`я значно погіршилося та він постійно відчуває біль у лівій стегновій кістці. Враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, з урахуванням обставин даної справи, керуючись вимогами розумності і справедливості суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_10 150 000 гривень відшкодування моральної шкоди. Таким чином, цивільний позов ОСОБА_10 підлягає задоволенню частково.

4. Представником ОСОБА_11 , який діє в інтересах потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був пред`явлений цивільний позов у якому він просить суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у сумі 1 000 000 гривень; з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у сумі 500 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що смерть ОСОБА_13 завдала дружині та матері загиблого глибоких, тяжких душевних емоційних та моральних страждань. Втрата близької людини нанесла їм сильну душевну травму, вони страждають від головних болів, мають поганий сон та постійно перебувають у пригніченому стані, що пов`язано із втратою рідної людини.

Обвинувачений ОСОБА_5 вимоги за цивільним позовом щодо нього визнав частково в розмірі виплати потерпілим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 по 250 000 гривень.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд при визначені остаточної суми моральної шкоди завданої потерпілим враховує наступні обставини: загиблий є чоловіком потерпілої ОСОБА_8 та сином потерпілої ОСОБА_9 його загибель призвела до душевних хвилювань з боку потерпілих, а втрата близької людини, яка була опорою та підтримкою спричинила надзвичайні страждання та повністю змінила їх життя. Враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілих, з урахуванням обставин даної справи, керуючись вимогами розумності і справедливості суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 300 000 гривень відшкодування моральної шкоди кожній. Таким чином, цивільний позов представника ОСОБА_11 , який діє в інтересах потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягає задоволенню частково.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження. Крім того, слід стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні у сумі 11950 грн.

Клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не заявлялося.

Керуючись ст. 368, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном два роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки слід обчислювати з моменту набрання законної сили вироком.

Стягнути із ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 11950 грн.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду, пов`язану із лікуванням потерпілого в сумі 25298,54 гривень та моральну шкоду в сумі 1264,93 гривні. В задоволенні решті вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_7 ) матеріальну шкоду в сумі 160 000 гривень. Стягнути із ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_7 ) матеріальну шкоду в сумі 440 642 гривні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_8 ) 150 000 гривень відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решті вимог відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_9 ) 300 000 гривень відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решті вимог відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_10 ) 300 000 гривень відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решті вимог відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1