Справа № 1-кп/593/174/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2024 р. Бережанський районний суд

Тернопільської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Бережанах кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000232 від 04 вересня 2024 року щодо обвинуваченої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бережани Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , не одруженої, освіта середня-спеціальна, не працюючої, не депутатки, в силу ст. 89 КК України не судимої,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 вчинила: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану; таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, вчинені в умовах воєнного стану; викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів; незаконне заволодіння паспортом.

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

Верховною радою України 24 лютого 2022 року прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема, строк дії воєнного стану продовжено Указом Президента України від 23 липня 2024 року №469/2024, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року №3891-ІХ відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 13 години 45 хвилин 04 вересня 2024 року ОСОБА_3 перебувала на території автобусної станції ТОВ «Тернопільавтотранс», за адресою: АДРЕСА_2 , - спільно зі своїм знайомим ОСОБА_6 . В цей період у ОСОБА_3 , якій ОСОБА_6 добровільно передав свою сумку з особистими речами та грошовими коштами, щоб вона пішла та придбала в касі квитки на автобус, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , близько 13 години 49 хвилин 04 вересня 2024 року перебуваючи на території автобусної станцій ТОВ «Тернопільавтотранс», за адресою: вул. Привокзальна, 3, м. Бережани Тернопільської області, - утримуючи при собі сумку з особистими речами та грошовими коштами ОСОБА_6 , яку він їй добровільно передав для придбання квитків на автобус, з метою особистого незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів та прямим умислом, в період дії воєнного стану, повідомила ОСОБА_6 що йде в касу по квитки та подивиться чи наближається автобус. Відійшовши за ріг адміністративної будівлі автостанції ТОВ «Тернопільавтотранс», ОСОБА_3 відкрила сумку ОСОБА_6 , в якій виявила його грошові кошти в сумі 4200 гривень. Переконавшись, що її дії не будуть помічені ОСОБА_6 та сторонніми особами, не маючи наміру придбати в касі автостанції квитки, ОСОБА_3 покинула територію автостанції, тим самим шляхом вільного доступу умисно таємно викрала грошові кошти потерпілого в сумі 4200 гривень та отримала реальну можливість розпоряджатись викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що близько 13 години 45 хвилин 04 вересня 2024 року ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 перебували на території автобусної станції ТОВ «Тернопільавтотранс», за адресою: вул. Привокзальна, 3, м. Бережани Тернопільської області. В цей період ОСОБА_6 добровільно передав ОСОБА_3 свою сумку з особистими речами, в якій, зокрема, знаходилася його банківська картка AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , щоб вона пішла та придбала в касі квитки на автобус. Утримуючи при собі сумку ОСОБА_6 , ОСОБА_3 повідомила йому що йде в касу по квитки та подивиться чи наближається автобус. Відійшовши за ріг адміністративної будівлі автостанції ТОВ «Тернопільавтотранс», у сумці ОСОБА_6 . ОСОБА_3 виявила його банківську картку AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та в той час у неї виник кримінально-протиправний умисел спрямований на таємне викрадення офіційногодокументу з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел ОСОБА_3 близько 13 години 49 хвилин 04 вересня 2024 року перебуваючи на території автобусної станції ТОВ «Тернопільавтотранс», за адресою: вул. Привокзальна, 3, м. Бережани Тернопільської області, - без будь-якого наміру придбати в касі автостанції квитки на автобус та повернутися до ОСОБА_6 , передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи протиправно, з прямим умислом, переконавшись що її дії мають таємний характер, викрала сумку ОСОБА_6 із його банківською карткою для обслуговування банківського карткового рахунку № НОМЕР_1 AT «Ощадбанк», з безконтактною технологією проведення платежів, яка є різновидом офіційних документів, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу. Після цього ОСОБА_3 покинула місце вчинення злочину, отримавши реальну можливість розпоряджатися карткою на власний розсуд, за допомогою якої того ж дня близько 16 години мала намір здійснити оплату товарів у магазині «Продукти», за адресою: АДРЕСА_3 .

Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.357 КК України за ознаками: викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що близько 13 години 45 хвилин 04 вересня 2024 року ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 перебували на території автобусної станції ТОВ «Тернопільавтотранс», за адресою: вул. Привокзальна, 3, м. Бережани Тернопільської області. В цей період ОСОБА_6 добровільно передав ОСОБА_3 свою сумку з особистими речами, в якій, зокрема, знаходився паспорт громадянина України на його ім`я серії НОМЕР_2 , щоб вона пішла та придбала в касі квитки на автобус. Утримуючи при собі сумку ОСОБА_6 , ОСОБА_3 повідомила йому, що йде в касу по квитки та подивиться чи наближається автобус. Відійшовши за ріг адміністративної будівлі автобусної станції ТОВ «Тернопільавтотранс», у сумці ОСОБА_6 . ОСОБА_3 виявила його паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , коли у неї виник кримінально-протиправний умисел спрямований на таємне викрадення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел ОСОБА_3 близько 13 години 49 хвилин 04 вересня 2024 року перебуваючи на території автобусної станції ТОВ «Тернопільавтотранс», за адресою: АДРЕСА_2 , без будь-якого наміру придбати в касі автостанції квитки на автобус та повернутися до ОСОБА_6 , передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи протиправно, з прямим умислом, переконавшись, що її дії мають таємний характер, викрала сумку ОСОБА_6 з його паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , який є різновидом офіційного документу, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати держателя цього спеціального засобу, покинула територію автостанції, тим самим незаконно заволоділа паспортом громадянина України.

Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.357 КК України за ознаками: незаконне заволодіння паспортом.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 08 вересня 2024 року, близько 10 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 перебувала на набережній Бережанського ставу, що знаходиться поруч із АДРЕСА_4 . Прогулюючись по набережній, ОСОБА_3 виявила на березі ставу залишений без нагляду рюкзак ОСОБА_5 , з його особистими речами. Оглянувши вміст рюкзака та виявивши у ньому гаманець з грошовими коштами, у ОСОБА_3 , повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вищезазначений час та місці, ОСОБА_3 , з метою особистого незаконного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, в період дії воєнного стану, переконавшись що за нею ніхто не спостерігає та її дії носять таємний характер, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрала гаманець ОСОБА_5 , у якому зберігались його грошові кошти в сумі 300 доларів СІІІА купюрами номіналом по 100 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на момент вчинення кримінального правопорушення становить 12324 гривні. Вказаний гаманець із грошовими коштами ОСОБА_3 заховала в кишеню свого одягу та покинула набережну ставу, тим самим отримала реальну можливість розпоряджатись викраденим на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 12324 гривні.

Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 08 вересня 2024 року, близько 10 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , яка прогулювалася набережною Бережанського ставу, що знаходиться поруч із АДРЕСА_4 , виявила рюкзак ОСОБА_5 з його особистими речами, який він залишив без нагляду на березі ставу. Оглянувши вміст рюкзака, ОСОБА_3 виявила у ньому гаманець з банківською карткою АТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_5 . В цей час у неї виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення офіційного документу з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вищевказаний час та місці, ОСОБА_3 , яка виявила у рюкзаку ОСОБА_5 гаманець з його банківською карткою, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи протиправно, з прямим умислом, переконавшись що її дії мають таємний характер, вийняла із рюкзака потерпілого його гаманець із банківською карткою для обслуговування банківського карткового рахунку № НОМЕР_3 AT КБ «Приватбанк», з безконтактною технологією проведення платежів, та яка є різновидом офіційних документів, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу.

Гаманець з банківською карткою ОСОБА_5 . ОСОБА_3 заховала у кишеню свого одягу та покинула місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись карткою на власний розсуд, а саме: 09 вересня 2024 року о 20 годині 43 хвилини здійснила зняття грошових коштів в сумі 4000 гривень у банкоматі за адресою: АДРЕСА_5 .

Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.357 КК України за ознаками: викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 09 вересня 2024 року, близько 20 години 30 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 , яка перебувала по місцю свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 та мала при собі викрадену 08 вересня 2024 року банківську картку ОСОБА_5 , повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення та діючи з прямим умислом, в період дії воєнного стану, ОСОБА_3 близько 20 години 30 хвилин 09 вересня 2024 року направилася до банкомату AT КБ «Приватбанк», що знаходиться у приміщенні Бережанського районного споживчого товариства, за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши до банкомату по вищезазначеній адресі, ОСОБА_3 о 20 годині 43 хвилини повторно таємно викрала грошові кошти в сумі 4000 гривень ОСОБА_5 , шляхом їх зняття з його банківської картки № НОМЕР_3 AT КБ «Приватбанк», ввівши її пін-код, що був зазначений на зворотній стороні картки.

Таким чином, ОСОБА_3 отримала реальну можливість розпоряджатись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

11 жовтня 2024 року в м. Бережани згідно вимог ст.472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості між прокурором, який отримав згоду потерпілих на укладення угоди, з однієї сторони та підозрюваною ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_8 з другої сторони, відповідно до якої дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357, ч.3 ст. 357 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у інкримінованих їй діяннях, а також узгоджено покарання, яке повинна нести ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень, а саме: за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі; за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі, - на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років позбавлення волі та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки їх невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 ККУкраїни. Згідно ст. 12 КК України кримінальні правопорушення передбачені ч. 4 ст. 185КК України, - є тяжкими злочинами, а кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України, є кримінальними проступками. Згідно з обвинувальним актом шкода внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, завдана правам та інтересам окремих осіб, у зв`язку з чим у кримінальному провадженні беруть участь потерпілі, які надали прокурору письмову згоду на укладення угоди між прокурором та підозрюваною.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, згідна на призначення покарання визначеного в угоді про визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні укладену угоду про визнання винуватості від 11 жовтня 2024 року підтримує, просить її затвердити.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 укладену угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою підтримує, просить її затвердити.

Прокурор укладену угоду про визнання винуватості між ним та обвинуваченою підтримує, вважає, що її слід затвердити.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що дав згоду прокурору на укладення такої угоди, просить її затвердити.

Представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 пояснив, що його довіритель ОСОБА_6 дав згоду прокурору на укладення такої угоди, а тому просить її затвердити.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що за умовами угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_3 в присутності захисника, міра покарання визначена у відповідності до ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, і обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяного збитку.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між: прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_8 , - і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання за обвинуваченням: за ч.4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.1 ст. 357 КК України - у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі; за ч.3 ст. 357 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі, - та призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання згідно ст. 75 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на обвинувачену обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді особистого зобов`язання, - скасувати.

Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 11 жовтня 2024 року між прокурором та підозрюваною ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 Кримінального кодексу України і призначити їй покарання:

- за ч.4 ст. 185Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі терміном 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст. 357Кримінального кодексу України у виді обмеження волі терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ч.3 ст. 357 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі терміном 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі терміном 5 (п`ять) років.

Відповідно до вимог ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до вимог ч.1, п.2 ч.3 ст.76 Кримінального кодексу України покласти на засуджену ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - скасувати.

На вирок можуть бути подані апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку суду.

Роз`яснити засудженій, захиснику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: