Номер провадження:1-кс/521/3283/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2024 року м. Одеса
Відповідно до клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 18.10.2024 року приблизно о 12:20 год в м. Одеса, на регульованому перехресті вул. Балківська вул. Розкидайлівська, мала місце ДТП (наїзд на пішохода) за участі автомобіля Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка здійснюючи рух по проїзній частині вул. Розкидайлівська, при виконанні маневру повороту ліворуч на проїзну частину вул. Балківська допустила наїзд на пішоходів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перетинали проїзну частину вул. Балківська, рухаючись по пішохідному переходу, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху автомобіля. В результаті ДТП тілесні ушкодження отримали пішоходи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були доставлені в КНП «ООДКЛ» ООР.
18.10.2024 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був оглянутий автомобіль Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 , який в наступному були поміщені на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Одеській області за адресою: АДРЕСА_1 .
21.10.2024 автомобіль Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Автомобіль Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, автомобіль Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 , є тимчасово вилученим майном, яке необхідно дослідити шляхом проведення авто-технічної та транспортно-трасологічної експертиз.
Автомобіль Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 , згідно ч.2 ст.167 КПК України відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.
У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті автомобілю Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 , який є речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України автомобіль Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 , підпадає під ознаки іншого володіння особи.
Автомобіль Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 , має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, його арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, що б у ході подальшого розслідування мати можливість його дослідження за вказаним місцем зберігання.
Якщо транспортний засіб буде перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні у кримінальному провадженні або до нього буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази у провадженні.
Постановою слідчого від 21.10.2024 року автомобіль Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України є збереження речових доказів.
У зв`язку з вищевикладеним, прокурор просить накласти арешт на вилучене майно.
Прокурор ОСОБА_3 надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив здійснити розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, просив його задовольнити, оскільки вилучене майно визнано речовим доказом, який необхідно дослідити шляхом проведення судових експертиз та існує реальна загроза відчудження, зміни або знищення майна.
Власник майна ОСОБА_7 надала до суду письмові заперечення проти накладення арешта на автомобіль, відповідно до яких зазначає, що станом на теперішний час транспортний засіб марки Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 , який їй належить, перебуває на штраф майданчику, розшук вказаного транспортного засобу не потрібен. Вона, як власник вказаного транспортного засобу та ОСОБА_4 , як належний користувач, не мають на меті приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити або відчужити транспортний засіб марки Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 . Крім того, зазначає, що вона не має процесуального статусу підозрюваної чи обвинуваченої у кримінальному провадженні, а тому на її майно не може бути накладено арешт.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.п.1,3 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що прокурор своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, необхідності проведення судових експертиз, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора.
При цьому слідчий суддя відхиляє заперечення власника майна щодо відсутності підстав для арешту майна - автомобіля з підстав, що власник майна не має процесуального статусу підозрюваної чи обвинуваченої у кримінальному провадженні та відсутності наміру щодо відчудження, знищення та переховування автомобіля, оскільки зазначений в клопотанні автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та підлягає дослідженню - проведенню судових експертиз, а отже саме тимчасово вилучене майно відповідно до наведених вимог КПК України є таким, що зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, підлягає дослідженню, а тому клопотання про арешт майна фізичної особи є обгрунтованим.
Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».
При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.
Враховуючи потреби досудового розслідування у кримінальному провадженні та необхідності збереження та дослідження речового доказу - автомобіля, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення у сфері безпеки руху та експлуатації трансорту, слідчий суддя приходить до висновку, що втручання у право власності власника автомобіля у формі арешту майна є співмірним та відповідає вимогам чинного законодавства України.
Виконання ухвали про арешт майна слід доручити слідчому та прокурору як стороні обвинувачення відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно 18.10.2024 року в ході огляду місця події, а саме:
- автомобіль Кіа Sportage, р/Н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення у кримінальному провадженні.
Виконання ухвали про арешт майна слід доручити слідчому та прокурору як стороні обвинувачення відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 року.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1