Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/9593/24
Провадження № 1-в/644/794/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Орджонікідзевського районного суд м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ОСОБА_4 ), про приведення у відповідність судового рішення до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 30.05.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому основне покарання за: 1) ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на два роки; 2) ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на чотири роки і шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначено у виді позбавлення волі на чотири роки і шість місяців.

Остаточне покарання обвинуваченому визначено на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків у виді п`яти років і шести місяців позбавлення волі, приєднавши до призначеного покарання за цим вироком частину не відбутого покарання у виді одного року позбавлення волі за попереднім вироком Московського районного суду м. Харкова від 13 червня 2018 року, за яким його було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років і 5 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.03.2024 вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 30 травня 2023 року в частині засудження ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - скасовано. На підставі ст.49 КК України ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строку давності.

Виключено з резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_4 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, в іншій частині вирок суду залишено без змін.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, чинний з 09 серпня 2024 року (надалі за текстом Закон № 3886-ІХ), яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 13 червня 2018 року вартість таємно викраденого чужого майна ОСОБА_4 становить 435,00 грн.

На підставі викладеного, засуджений ОСОБА_4 відповідно до вимог № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, просив суд привести вирок суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у режимі відеоконференції у судовому засіданні підтримав свою заяву.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, прокурора, дослідивши матеріали справи, особову справу засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 про приведення відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року підлягає частковому задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в умовах ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Таджицька, 7, отже справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Харкова на підставі ч.2 ст. 539 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України

Суд бере до уваги, що вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 30.05.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, і приєднавши до призначеного покарання за цим вироком частину не відбутого покарання у виді одного року позбавлення волі за попереднім вироком Московського районного суду м. Харкова від 13 червня 2018 року, за яким його було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому остаточне основне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 та ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на п`ять років і шести місяців.

Початок строку відбування покарання визначено з 30.05.2023. Також, вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 30.05.2023 зараховано в строк відбування покарання обвинуваченого з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення, час його тримання під вартою у зв`язку з обранням щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, з 22 травня 2020 року по 30 травня 2023 року.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.03.2024 вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 30 травня 2023 року в частині засудження ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - скасовано.

Тобто, остаточне основне покарання ОСОБА_4 за вказаними вище судовими рішеннями складає позбавлення волі на чотири роки і шість місяців за ч. 2 ст. 186 КК України та невідбутої частини не відбутого покарання у виді одного року позбавлення волі за попереднім вироком Московського районного суду м. Харкова від 13 червня 2018 року, за яким його було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цим Законом № 3886-ІХ, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, якою визначено адміністративну відповідальність за вчинення дрібної крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Податкового кодексу України, сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється законом станом на 01 січня поточного року, а саме: у 2024 році 3028 грн., у 2023 році 2684 грн., у 2022 році 2481 грн., у 2021 році 2270 грн., у 2020 році 2102 грн., тощо.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2018 року складав 881,00 грн. (1 762 грн - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2018 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 881,00 х 2 = 1 762,00 грн.

Згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 13 червня 2018 року вартість таємно викраденого чужого майна становить 435,00 грн, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1 762,00 грн), тобто кримінальна караність цього діяння наразі усунута.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімума, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України.

Частиною 3 ст. 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч.2 ст.74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч.1 ст. 58, ч.1 ст. КК України),11,13,13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Отже, ОСОБА_4 вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 30.05.2023 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на один рік; 2) ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на чотири роки і шість місяців, у загальному остаточне покарання становить п`ять років і шість місяців.

Початок строку відбування покарання визначено вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 30.05.2023 з 30.05.2023, також, судом зараховано в строк відбування покарання обвинуваченого з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення, час його тримання під вартою у зв`язку з обранням щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, з 22 травня 2020 року по 30 травня 2023 року.

Частина 6 ст. 3 КК передбачає, що зміни до КК можуть вноситися, зокрема, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення, що відрізняє ситуацію, яка розглядається, від змін нормативно-правових актів інших галузей права.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Отже, на засудженого розповсюджується дія Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Керуючись ст.107 ч.4, ст.537 ч.1 п.13, ст.539 ч.2 п.2 та ч.5, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст. 5, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч.2 ст. 74, 75 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 30.05.2023 за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді одного року позбавлення волі за попереднім вироком Московського районного суду м. Харкова від 13 червня 2018 року, за яким його було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років і 5 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, приєднавши до призначеного покарання за цим вироком частину не відбутого покарання, на підставі ч.2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 30.05.2023 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на чотири роки і шість місяців.

Порядок та початок строку відбування покарання залишити без змін, відповідно до вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 30.05.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1