Номер провадження 1-кп/641/628/2024 Справа № 641/3613/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000517 від 02.04.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , в період дії воєнного стану, введеного на території України, будучи обізнаним з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року, та продовженого до теперішнього часу, 22.03.2024 в період часу з 17:00 до 17:15, перебуваючи у КНП ХОР «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1», що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_3 , а саме у палаті № 310, попросив у свого знайомого ОСОБА_8 , який також проходив лікування у палаті №310, мобільний телефон з метою здійснення дзвінка своїм знайомим. Після отримання телефону, ОСОБА_3 здійснив вхід у мобільний додаток «Приват 24», що був встановлений на телефоні ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись в тому, що його дії носять таємний характер, та за ним ніхто не спостерігає, маючи доступ до банківської карти, таємно викрав кошти ОСОБА_8 в сумі 10 050 гривень, шляхом переказу з банківського рахунку ОСОБА_8 НОМЕР_2 на картку № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_9 . В подальшому, ОСОБА_10 в той же день у період часу з 19:40 по 19:50, не будучи обізнаним про протиправний умисел ОСОБА_3 та погодившись йому допомогти, здійснив у банкоматі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , зняття грошових коштів з своєї картки, гроші передав ОСОБА_3 . ОСОБА_3 розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 10050 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , в період дії воєнного стану, введеного на території України, будучи обізнаним з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року, та продовженого до теперішнього часу, 23.03.2024 в період часу з 19:20 до 19:25, перебуваючи у КНП ХОР «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1» за адресою: будинок АДРЕСА_3 , а саме у палаті № 310, попросив у свого знайомого ОСОБА_8 , який також проходив лікування у палаті №310, мобільний телефон з метою здійснення дзвінка своїм знайомим. Після отримання телефону, ОСОБА_3 здійснив вхід у додаток «Приват 24», що був встановлений на телефоні ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись в тому, що його дії носять таємний характер, та за ним ніхто не спостерігає, маючи доступ до банківської карти, таємно викрав кошти ОСОБА_8 в сумі 10 050 гривень, шляхом переводу з банківського рахунку ОСОБА_8 НОМЕР_2 на картку № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_9 . В подальшому, ОСОБА_10 в той же день у період часу з 19:40 по 19:50, не будучи обізнаним про протиправний умисел ОСОБА_3 та погодившись йому допомогти, здійснив у банкоматі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , зняття грошових коштів зі своєї картки, гроші передав ОСОБА_3 . ОСОБА_3 розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 10050 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , в період дії воєнного стану, введеного на території України, будучи обізнаним з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року, та продовженого до теперішнього часу, 24.03.2024 в період часу з 18:45 до 18:50, перебуваючи у КНП ХОР «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1» за адресою: будинок АДРЕСА_3 , а саме у палаті № 310, попросив у свого знайомого ОСОБА_8 , який також проходив лікування у палаті №310, мобільний телефон з метою здійснення дзвінка своїм знайомим. Після отримання телефону, ОСОБА_3 здійснив вхід у додаток «Приват 24», що був встановлений на телефоні ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись в тому, що його дії носять таємний характер, та за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав кошти ОСОБА_8 в сумі 15075 гривень, шляхом переводу з банківського рахунку ОСОБА_8 НОМЕР_2 на свою картку № НОМЕР_4 , в подальшому розпорядився викраденими коштами на власний розсуд, чим спричинив своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 15075 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , в період дії воєнного стану, введеного на території України, будучи обізнаним з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року, та продовженого до теперішнього часу, 24.03.2024 в період часу з 20:05 до 20:25, перебуваючи у КНП ХОР «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1» за адресою: будинок АДРЕСА_3 , а саме у палаті № 310, попросив у свого знайомого ОСОБА_8 , який також проходив лікування у палаті №310, мобільний телефон з метою здійснення дзвінка своїм знайомим. Після отримання телефону, ОСОБА_3 здійснив вхід у додаток «Приват 24», що був встановлений на телефоні ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись в тому, що його дії носять таємний характер, та за ним ніхто не спостерігає, маючи доступ до банківської карти, таємно викрав кошти ОСОБА_8 в сумі 25 050 гривень, шляхом переводу з банківського рахунку ОСОБА_8 НОМЕР_2 на картку № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_11 . В подальшому, ОСОБА_11 в той же день, не будучи обізнаним про протиправний умисел ОСОБА_3 та погодившись йому допомогти, перерахував гроші на банківську картку ОСОБА_3 № НОМЕР_6 . ОСОБА_3 розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 25050 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , в період дії воєнного стану, введеного на території України, будучи обізнаним з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року, та продовженого до теперішнього часу, 26.03.2024 в період часу з 00:25 до 00:30, перебуваючи у КН ХОР «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1» за адресою: будинок АДРЕСА_3 , а саме у палаті № 310, попросив у свого знайомого ОСОБА_8 , який також проходив лікування у палаті №310, мобільний телефон з метою здійснення дзвінка своїм знайомим. Після отримання телефону, ОСОБА_3 здійснив вхід у додаток «Приват 24», що був встановлений на телефоні ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись в тому, що його дії носять таємний характер, та за ним ніхто не спостерігає, маючи доступ до банківської карти, таємно викрав кошти ОСОБА_8 в сумі 10050 гривень, шляхом переводу з банківського рахунку ОСОБА_8 НОМЕР_2 на картку № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_3 , який в подальшому розпорядився викраденими коштами на власний розсуд, чим спричинив своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 10050 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , в період дії воєнного стану, введеного на території України, будучи обізнаним з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року, та продовженого до теперішнього часу, 30.03.2024 в період часу з 01:10 до 01:15, перебуваючи у КНП ХОР «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1» за адресою: будинок АДРЕСА_3 , а саме у палаті № 310, попросив у свого знайомого ОСОБА_8 , який також проходив лікування у палаті №310, мобільний телефон з метою здійснення дзвінка своїм знайомим. Після отримання телефону, ОСОБА_3 здійснив вхід у мобільний додаток «Приват 24», що був встановлений на телефоні ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись в тому, що його дії носять таємний характер, та за ним ніхто не спостерігає, маючи доступ до банківської карти, таємно викрав кошти ОСОБА_8 в сумі 10000 гривень, шляхом переводу з банківського рахунку ОСОБА_8 НОМЕР_2 на картку № НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_3 , який в подальшому розпорядився викраденими коштами на власний розсуд, чим спричинив своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 10000гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся та пояснив суду, що проходив лікування у КНП ХОР «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1», з ОСОБА_8 перебував в одній палаті. Протягом двох тижнів просив у ОСОБА_8 мобільний телефон під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, а сам заходив у додаток " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на його телефоні та перераховував його грошові кошти на свою картку та картки своїх знайомих. Кошти в подальшому знімав у банкоматі та витрачав їх на свою користь. В зв`язку з лікуванням був виведений поза штат, військова частина гроші не виплачувала, тому вирішив взяти кошти у ОСОБА_8 . Після того, як ОСОБА_8 викрив його, він написав потерпілому розписку, у якій зобов`язався протягом тижня повернути грошові кошти, однак кошти у строк не повернув. Цивільний позов визнає повністю. Просить суворо його не карати, призначити умовний термін покарання.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, матеріалами кримінального провадження та щирим каяттям обвинуваченого.

Потерпілим ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 80257грн. та моральну шкоду у розмірі 50000грн.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні цивільний позов підтримала, просить стягнути з обвинуваченого матеріальну та моральну шкоду. Крім того, представником потерпілого подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій вона просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 судові витрати у розмірі 20000грн.

Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 :

- за епізодом від 22.03.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану,

- за епізодами від 23.03.2024 року, 24.03.2024 року, 26.03.2024 року, 30.03.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , судом встановлено, що він перебував на військовій службі, самовільно залишив лікувальний заклад, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання на нього скарг не надходило, одружений, має зареєстроване місце проживання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_3 злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, особу ОСОБА_3 , обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, позицію представника потерпілого, який погодився з запропонованим прокурором покаранням, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому, враховуючи обставини та характер вчинення кримінальних правопорушень, кількість епізодів протиправної діяльності, суд не знаходить достатніх підстав для застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.

При розгляді цивільного позову ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд враховує наступне.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішуючи цивільний позов, суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частинами 1- 4 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Приймаючи до уваги визнання обвинуваченим ОСОБА_3 цивільного позову, доведеність його вини у заподіянні потерпілому ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 80257грн. та моральної шкоди у розмірі 50000грн.

Таким чином, цивільний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Такі витрати складаються, у тому числі, з витрат на правову допомогу (п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правничу допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 607/4341/20).

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має урахувати розумність їх розміру, а також пересвідчитися, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.

На підтвердження понесення відповідних витрат на правничу допомогу до матеріалів справи додано копію договору № 130 про надання правової допомоги від 14.06.2024 року, копію договору № 80-1 про надання правової допомоги від 01.08.2018 року, ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_8 у Комінтернівському районному суді м. Харкова адвокатом ОСОБА_7 , акт наданих послуг від 26.08.2024 року з розрахунком наданих адвокатом послуг, їх вартості та тривалості.

З огляду на викладене, враховуючи обсяг послуг та витрачений адвокатом час на надання правничої допомоги, витрати потерпілого ОСОБА_8 на правничу допомогу у розмірі 20000грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Інші судові витрати відсутні.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили ОСОБА_3 затримати та через Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» направити до місць відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_9 ) матеріальну шкоду у розмірі 80257грн., моральну шкоду у розмірі 50000грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 20000грн., а разом 150257грн.

Речові докази:

- CD-R диск з відеозаписом з камер відео спостереження, які встановлені у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою, АДРЕСА_4 за 23.03.2024 в період часу 19 год. 40 хв. до 19 год. 55 хв.; CD-R диск 6030Т, виписка по руху коштів на 1 арк.; CD-R диск вх. 5655668-ВБ, додаток до протоколу 5655668, виписки по руху коштів на 15 арк., виписка по банківській картці № НОМЕР_10 на 2х арк. та фотоматеріали надані потерпілим на 2х. арк., після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1