ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1364/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захиснику підозрюваного ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року, якою задоволено клопотання прокурорау кримінальному провадженні № 0001357 від 08.07.2023 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор№ в межах строку досудового розслідування до 18.12.2024 року включно.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт або визначити розмір застави.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилався на те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є необґрунтованою. Поряд з цим вважав, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України є недоведеними. Також вказував, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, що свідчать про наявність «корупційних зв`язків серед правоохоронних органів». Також посилався на відомості про особу підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтавіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001357 від 08.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 307 КК України.

18.06.2024 року ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

18.06.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч.3 ст. 307 КК України.

19.06.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 307 КК України.

25.09.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлену про нову підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 368 КК України.

05.11.2024 слідчий звернувся до слідчого судді Московського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 368 КК України, а також на тяжкість кримінальних правопорушень в яких підозрюється ОСОБА_8 . Також посилався на продовження існування ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наявності обґрунтованої підозри, викладені обставини, на думку слідчого, дають підстави вважати, що продовження відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання наведених ризиків а тому, з метою запобігання переліченим ризикам, слідчий просив продовжити стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Вирішуючи питання про продовження виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 368 КК України, за вчинення одного з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Разом з цим, слідчий суддя суду першої інстанції вважав встановленим та доведеним стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Поряд з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 255 КК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні прокурора, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 368 КК України.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, в тому числі, вчинення тяжкого злочину, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності продовження існування ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Перевіряючи доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_8 вдатись до певних дій, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованих підозрюваному злочинів, які були вчинені ОСОБА_8 , згідно підозри, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що віна може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Поряд з цим, згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст.255 КК України, а саме, у участі у злочинній організації, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень сторони захисту щодо не доведеності ризиків та не зазначення обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просив скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та його сімейний стан. При цьому, висновки суду першої інстанції належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання строків досудового розслідування.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :