233 № 233/5000/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області підготовче судове засідання по кримінальному провадженню (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 10 липня 2024 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, розлученого, пенсіонера, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з підстав, викладених у письмовому клопотанні, обґрунтовуючи, це тим, що ризики, які існували при обранні такого виду запобіжного заходу раніше до теперішнього часу не зникли і продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, клопотання захисника підтримав.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримавши клопотання підзахисного та просив обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком по 07 вересня 2024 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 вересня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком по 04 листопада 2024 року.

Необхідність застосування відносно обвинуваченого. запобіжного заходу у виді тримання під вартою в клопотанні обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки він може, на думку прокурора, переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 04 листопада 2024 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 , дійшов висновку про доцільність обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не даючи при цьому оцінки зібраним доказам , та беручі до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, тому наслідки і ризик втечі для підозрюваного можуть бути визнані ним менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, є пенсіонером за віком, а також беручи до у ваги те, що м. Костянтинівка Донецької області, де мешкає ОСОБА_5 , знаходиться у безпосередній близькості до тимчасово неконтрольованої окупованої території України, ОСОБА_5 може з великою вірогідністю у короткий проміжок часу змінити місце свого мешкання та переховуватись на тимчасово окупованій території або під виглядом евакуації переїхати до більш безпечної області України, де також зможе переховуватись;

- незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що свідок ОСОБА_6 є сусідкою обвинуваченого ОСОБА_5 та надала під час досудового розслідування показання, що свідчать про причетність ОСОБА_5 до скоєння вищевказаного кримінального правопорушення. Крім того, інкримінується вчинення злочину із застосуванням фізичного насилля, що фактично становить умови для здійснення впливу на свідка, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останньої насильницьких дій та можливістю погрози застосування насильства. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідка залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, зазначені ризики, на думку суду, посилюються через введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

При продовженні запобіжного заходу судом враховано також особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_5 є розлученим, пенсіонер, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; раніше не судимий.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_5 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.

Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, тому обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, не зможе запобігти вищевказаним ризикам з вищенаведених причин і не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Згідно ст.ст. 3, 27 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю» та «Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя».

Тримання під вартою є співмірним з існуючими вищезазначеними ризиками та забезпечує належне виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням наявності встановлених ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено.

Отже, з урахуванням вищенаведеного та вимог ст. 183 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, задоволенню не підлягає.

З урахуванням положень ч.4 ст. 183 КПК України, зокрема обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину із застосуванням насильства, відсутні підстави для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 314-317, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 16 грудня 2024 року включно, в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Вручити копію цієї ухвали учасникам негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя