ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000065 від 02.02.2024, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернівецької області, Дністровського району, м.Хотин, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 та ч.3 ст. 307 КК України, - на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 липня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою клопотання задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 17.08.2024 року в межах строку досудового розслідування.

ЄУНСС №727/7059/24 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_8

Провадження №11-сс/822/226/24 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 199 КПК України

Доводи апеляційних вимог.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , у своїй апеляційній скарзі зазначає, що її підзахисний не згідний з ухвалою слідчого судді та вважає, що вона підлягає скасуванню.

Вказує, що ОСОБА_7 фактично проживає разом з бабцею та дідом, батьки його померли, то ж вихованням підозрюваного багато років здійснювали вони. Наразі члени сім`ї підозрюваного потребують догляду через похилий вік та стан здоров`я, інших членів родини, хто міг би здійснювати догляд не має. Підозрюваний ОСОБА_7 є єдиним доглядачем за особами похилого віку дідусем ОСОБА_9 та бабцею ОСОБА_10 ..

Сторона захисту вважає, що обґрунтована необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, а саме на цілодобовий домашній арешт та заперечення на цій підставі щодо продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Застосування домашнього арешту мало би істотний вплив на покращення положення його членів сім`ї похилого віку, адже стан здоров`я осіб похилого віку постійно погіршується.

Наявність фактичних родинних відносин з ОСОБА_11 не мас впливу на ситуацію в родині. Адже ОСОБА_11 на вихованні перебувають двоє неповнолітніх дітей 6-ти років та до 2 років. Будь- якої допомоги від неї не має, адже вона наразі не працює, постійно здійснює догляд за своїми неповнолітніми дітьми.

Вважає, що рішення слідчого судді в порушення ст. 370 КПК України є не обґрунтованим та не вмотивованим, а зазначені стороною обвинувачення ризики передбачені п.1, п.2, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України не доведеними, сукупність даних ризиків викладена на припущеннях.

Позиції сторін.

Адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала подану нею апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти нове рішення, яким визначити ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням носіння браслету.

Прокурор просив апеляційні вимоги сторони захисту залишити без задоволення, як необґрунтовані, а ухвалу слідчого судді без змін, як таку, що відповідає вимогам закону.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали та вимоги апеляційної скарги сторони захисту, з`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних вимог, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та умотивованим.

З наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що 02.02.2024 року до ЄРДР внесені відомості №0000065, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

В подальшому до ЄРДР внесені відомості №0000065 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України.

16.05.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України.

17.05.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського суду м. Чернівці відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 липня 2024 року.

24.06.2024 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2, ч.3 ст. 307 КК України.

08.07.2024 постановою першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_12 продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 17.08.2024.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 17.08.2024 в межах строку досудового розслідування.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2, ч.3 ст. 307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження строку дії застосованого запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень доведена прокурором та сумнівів не викликає, а їх сукупність дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому діянь є обґрунтованою та дає підстави для продовження строку тримання його під вартою.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, або ж щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів та в межах досудового слідства повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчиненого злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Окрім цього, слідчим суддею враховано тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , які відносяться до тяжких та особливо тяжкого злочинів, і за деякі з них передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 та 12 років з конфіскацією майна, а також дані про особу підозрюваного в їх сукупності, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному підозрюваному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не було встановлено. Жодних доказів цих обставин стороною захисту суду не надано.

Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Що стосується тверджень адвоката ОСОБА_6 про стан здоров`я дідуся та бабці підозрюваного ОСОБА_7 , які потребують стороннього догляду, наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей, то вони не є надто вагомими підставами, які суттєво впливають на зміну йому раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з утриманням під вартою.

Надаючи оцінку аргументам захисника наведеним у скарзі, а саме в разі обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який сторона захисту вважає достатнім для забезпечення її підзахисним виконання покладених на нього обов`язків, то на думку колегії суддів, вони є не вмотивованими та не доведеними, і не спростовуються належними доказами.

Оскільки, наразі матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, як і не містять тих даних, які б давали можливість застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням носіння браслету, як про те просить захист.

Що стосується доводів адвоката в частині ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які вважає викладеними на припущеннях, то, на думку апеляційного суду, такі висловлювання захисника нічим не підтверджені і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів бере до уваги та вважає, що існує певна ймовірність того, що останній розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Як і перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою зменшення обсягу обвинувачення, а також і уникнення кримінальної відповідальності.

Докази наявні в матеріалах кримінального провадження також вказують і на наявність ризику можливого вчинення іншого злочину чи продовження того, в якому підозрюється, так як ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоч і в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим.

Отже, продовження запобіжного заходу здійснюється з метою подальшого попередження ризиків поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

При цьому, Суд апеляційної інстанції звертає увагу на встановлені ризики та особу ОСОБА_7 , тяжкість вчинених ним кримінально караних діянь, та період вчинення - воєнний стан, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа причетна до вчинення інкримінованих йому злочинів, покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження, а тому доводи сторони захисту їх не спростовують.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом й не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисту.

Істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ч.2 ст. 376, 183, 199, 309, 404, 407, 418, 419, 422, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 липня 2024 року відносно ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду:

суддя Чернівецького

апеляційного суду ( ОСОБА_1 )

(26.07.2024р. дата засвідчення копії)