Справа № 461/7915/24
Провадження № 1-кс/461/5875/24
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу
27.09.2024 слідча суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшої слідчої в ОВС відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 -
в с т а н о в и л а:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.01.2023 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу та початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_1 .
Відтак, з моменту прийняття на військову службу за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу під час мобілізації та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.02.2023 № 54 вбачається, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення.
У подальшому, ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на різних посадах, до моменту зарахування його у розпорядження командира вказаної військової частини, проте залишаючись діючим військовослужбовцем і не перебуваючи вже на посаді.
Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язують кожного громадянина України захищати Вітчизну, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак, солдат ОСОБА_4 , грубо ігноруючи ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, маючи досвід поводження зі зброєю і боєприпасами та знаючи вимоги законодавства України про те, що зброя та боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, в порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, п. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, а також положення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622, вчинив злочин при наступних обставинах.
Так, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 у період з вересня 2023, але не пізніше 20.08.2024 (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), без присутності третіх осіб, знайшов, тобто придбав, під час виконання бойових завдань на сході України у невстановленому досудовим розслідуванням місці, два 30-мм постріли ВОГ-17М промислового виготовленні, які є боєприпасами, один модернізований уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ промислового виготовлення, який є вибуховим пристроїм, один запал типу М213 промислового виготовлення, який є вибуховим пристроєм, один запал типу ДВМ промислового виготовлення, який є вибуховим пристроєм, а у подальшому незаконно перевіз до АДРЕСА_3 та зберігав в підвальному приміщенні № CCCXLII, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , чим вчинив своїми вищевказаними діями незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
26.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Беручи до уваги вищенаведене, наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення участі підозрюваного ОСОБА_4 у досудовому розслідуванні та судовому розгляді, виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень та враховуючи, що вказаний запобіжний захід є достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, слід застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, просить клопотання задовольнити.
Прокурор у судове засідання не з`явився, просив здійснювати розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримав повністю.
Підозрюваний у судове засідання не з`явився, просив здійснювати розгляд клопотання за його відсутності, проти клопотання не заперечує.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Дослідивши клопотання, приходжу до такого висновку.
26.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
У статті 194 КПК України визначено загальний порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до норм даної статті слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При обранні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання слід врахувати, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені умисного тяжкого кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Так, ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки, є особою, яка обізнана із можливою мірою покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, а також підозрюваний ОСОБА_4 , не має на своєму утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей або осіб похилого віку чи інвалідів, що свідчить про відсутність міцних соціально стримуючих факторів, які б створювали перешкоди для переховування від органу досудового розслідування.
Із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.
Беручи до уваги вищенаведене, наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення участі підозрюваного ОСОБА_4 у досудовому розслідуванні та судовому розгляді, виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень та враховуючи, що вказаний запобіжний захід є достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, слідча суддя приходить до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст. ст. 176 - 179, 193, 194, 196 КПК України, слідча суддя -
клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, тобто до 27.11.2024 включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого СУ ГУ НП у Львівській області, прокурора, слідчого судді та в подальшому до суду;
2) не відлучатися за межі м. Львова, без дозволу слідчого СУ ГУ НП у Львівській області, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;
3) повідомляти слідчого СУ ГУ НП у Львівській області, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування із свідками, експертами у даному кримінальному провадженні;
5) не вчиняти інших кримінальних правопорушень передбачених КК України.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшу слідчу в ОВС відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 .
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_7