Провадження №11-кп/801/1188/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000121 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Вінниці, громадянку України, з середньою освітою, непрацюючу, незаміжню, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму: 22.05.2024 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено їй покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини другої, пункту 4 частини третьої статті 59-1 Кримінального кодексу України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2024 призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування призначеного покарання вирішено рахувати з дня затримання на виконання вироку, що набрав законної сили.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», 22.05.2024 близько 17:00 год, перебуваючи по вул. Житомирське Шосе в м. Вінниці, в лісопосадці на землі знайшла поліетиленовий пакет із вмістом психотропної речовини, обіг якої заборонений, - PVP, який помістила до своєї сумки. Таким чином ОСОБА_7 незаконно придбала та зберігала при собі зазначену психотропну речовину без мети збуту.

У подальшому, 22.05.2024 о 17:20 год ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину, обіг якої заборонений, - PVP, рухаючись неподалік будинку АДРЕСА_2 , була помічена та зупинена працівниками Відділу поліції № 2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, які здійснювали профілактичне відпрацювання на території обслуговування. Усвідомлюючи, що її дії, спрямовані на незаконне зберігання психотропної речовини, будуть викриті, на запитання працівників поліції про наявність заборонених речовин повідомила, що у неї при собі (в сумці) наявна психотропна речовина, обіг якої заборонений, - PVP.

Після цього, в ході проведення огляду місця події 22.05.2024 в період часу з 18:11 год до 18:15 год ОСОБА_7 в присутності двох понятих добровільно видала зі своєї сумки поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина.

У кристалоподібній речовині, масою 0,4277 г, міститься психотропна речовина, обіг якої заборонений, - PVP, масою 0,3414 г.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання відповідно санкції за ч. 1 ст. 309 КК України. Вважає призначене судом покарання надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Посилається на обставину, яка пом`якшує покарання підсудної ОСОБА_7 - визнання вини в повному обсязі, її щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину. Вказує, що обвинувачена молода людина, незаміжня, на її утриманні малолітня донька, яка потребує догляду за нею.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення вимог захисту, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, кваліфікація вчиненого за ч. 1 ст. 309КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, місцевий суд врахував характер та обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, те що остання на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнав щире каяття, а обставиною, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані, викликаному вживанням інших одурманюючих речовин.

Також суд зважив на те, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення було вчинене останньою 22.05.2024, через кілька годин після її засудження за ч. 4 ст. 185 КК та проголошення вироку, відповідно до якого ОСОБА_7 була звільнена від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком. Незважаючи на роз`яснення суду щодо наслідків встановлення іспитового терміну (за попереднім вироком) ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробила та продовжила свою протиправну поведінку.

Згідно довідки від 24.05.2024 № 003 за підписом голови правління ОСББ «Господар 22» ОСОБА_9 , ОСОБА_7 за місцем проживання проявила себе як спокійна, урівноважена людина, однак є організатором та учасником конфліктних ситуацій між сусідами, час від часу веде розгульний спосіб життя, залишає без нагляду свою дитину.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Реалізація такої мети є одним з аспектів виконання визначених у ст. 2 КПК завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Апеляційний суд звертає увагу, що виправлення засудженого є таким впливом покарання на його свідомість, за допомогою якого усуваються ті його негативні риси, що призвели до вчинення кримінального правопорушення. Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, зокрема і кримінального.

Досягнення мети виправлення означає, що в результаті застосування до засудженого покарання в його особистості відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним суспільно небезпечної дії.

Обставини, на які вказує захисник в своїй апеляційній скарзі, судом враховано в повній мірі.

Наявність в обвинуваченої малолітньої дитини не стало для неї на заваді у продовженні кримінальної діяльності.

На переконання колегії суддів, зазначені захисником в апеляційній скарзі доводи, не дають підстав для пом`якшення обраного обвинуваченій покарання.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та особі винної і є достатнім та необхідним для її виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Це рішення належним чином вмотивоване, відповідає вимогам кримінального закону і підстав для зміни вироку, як про це сторона захисту ставить питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2024 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3