Справа № 331/6697/24
Провадження № 1-кс/331/2274/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001556 від 12.10.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій ОСОБА_3 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, по кримінальному провадженню № 0001556 від 12.10.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання зазначено, що не пізніше 12.10.2024 громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_1 ), діючи за попередньою змовою із невстановленим досудовим розслідуванням особою, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті вжити активних заходів, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, підшукали транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», в кузові зеленого кольору, з номерним знаком «ІНФОРМАЦІЯ_3», який мав явні візуальні ознаки військового автомобіля та безпосередньо використовувався військовою частиною НОМЕР_2 та її військовослужбовцями з метою виконання завдань, спрямованих на відсіч збройній агресії рф проти України на території Запорізької області, в результаті чого у ОСОБА_4 з невстановленою досудовим розслідуванням особою, виник злочинний умисел на здійснення підпалу вказаного транспортного засобу.

В подальшому, 12.10.2024 близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленим досудовим розслідуванням особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків, вчинив дії, спрямовані на створення перешкод, ускладнення маневрів Збройних Сил, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України, в умовах воєнного стану і військової агресії російської федерації проти України.

Так, ОСОБА_4 разом з невстановленим досудовим розслідуванням особою, заздалегідь підготували для підпалу ємність із запальною сумішшю невстановленого складу, та перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинили дії, спрямовані на підпал транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», в кузові зеленого кольору, з номерним знаком «ІНФОРМАЦІЯ_3». ОСОБА_4 облив запальною сумішшю лобове скло та капот транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», в кузові зеленого кольору, з номерним знаком «ІНФОРМАЦІЯ_3», та підпалив його, викликавши тим самим його займання. Процес підпалювання і займання вказаного автомобіля невстановлена досудовим розслідуванням особа зафіксувала на відеозапис для подальшого пересилання відеозапису у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» на адресу невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка використовує ідентифікатор « ОСОБА_6 » і одержання від останньої винагороди за підпал у вигляді грошових коштів.

Таким чином, унаслідок вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення знищено транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», в кузові зеленого кольору, з номерним знаком «ІНФОРМАЦІЯ_3», камуфляжного зеленого кольору, чим унеможливлено його подальше цільове використання.

07.11.2024 на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя проведено обшук квартири за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення якого вилучено предмети, які мають вагоме значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон марки та моделі «Samsung», IMEI1: НОМЕР_3 , з встановленою сім-карткою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки та моделі «Redmi Note 13» IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , в корпусі чорного кольору , з встановленою сім-карткою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

- чорну коробку із пластику у якій знаходиться речовина рслинного походження, зеленого кольору.

Так під час проведення обшуку виявлено та вилучено наведену вище речі, на яких можуть бути міститись електронні докази злочинної діяльності ОСОБА_7 , та які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також необхідні для встановлення об`єктивної істини, як передбачено ст.2 КПК України, а також висвітлюють фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

07.11.2024 постановою слідчого вищезазначені предмети та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вище викладене, вилучені, предмети та документи, відповідають критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України, які відповідно до п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України підлягають арешту.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», прошу провести розгляд клопотання без виклику володільця.

На підставі вищевикладеного просить суд клопотання задовольнити. Накласти арешт на майно шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження та метою забезпечення збереження речових доказів, яке було вилучене 07.11.2024 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- мобільний телефон марки та моделі «Samsung», IMEI1: НОМЕР_3 , з встановленою сім-карткою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки та моделі «Redmi Note 13» IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , в корпусі чорного кольору , з встановленою сім-карткою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

- чорну коробку із пластику у якій знаходиться речовина рслинного походження, зеленого кольору.

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», просить провести розгляд клопотання без виклику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності, слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, взявши до уваги заяву слідчого, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001556 від 12.10.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження та метою забезпечення збереження речових доказів, яке було вилучене 07.11.2024 під час проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- мобільний телефон марки та моделі «Samsung», IMEI1: НОМЕР_3 , з встановленою сім-карткою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки та моделі «Redmi Note 13» IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , в корпусі чорного кольору , з встановленою сім-карткою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

- чорну коробку із пластику у якій знаходиться речовина рслинного походження, зеленого кольору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя: ОСОБА_1