Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/7289/24
Провадження №1-кп/523/1176/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

24.07.2024

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження № 0000552 від 29.04.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді головного бухгалтера та уповноваженої особи відповідальної за організацію та проведення публічних закупівель комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Одеської міської ради , раніше не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.367 КК України,

Встановив:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера, виконуючи функції уповноваженої особи комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Одеської міської ради (далі КНП «ЦПМСД № 5» ОМР) та голови робочої групи з пошуку найбільш економічно вигідних комерційних пропозицій для проведення процедури закупівлі товарно-матеріальних цінностей, тобто будучи службовою особою відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, в період часу з 02.03.2022 по 14.03.2022, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в силу займаної посади та досвіду роботи повинен був і міг їх передбачити, будучи достовірно обізнаним із порядком організації та проведення публічних закупівель від імені КНП «ЦПМСД № 5» ОМР, діючи в порушення п.п.1, 2, 3 п. 1 Постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2022 № 169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану», ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі», положення про уповноважену особу, відповідальну за організацію та проведення процедур закупівлі/спрощених закупівель КНП «ЦПМСД № 5» ОМР, наказу КНП «ЦПМСД № 5» ОМР № 32-4 від 02.03.2022 не забезпечив додержання принципу максимальної економії, неналежно здійснив оцінку комерційних пропозицій суб`єктів господарської діяльності щодо придбання КНП «ЦПМСД № 5» ОМР товарно-матеріальних цінностей, не здійснив підшукання економічно вигідних комерційних пропозицій від ймовірних постачальників, що стало підставою для укладення з ТОВ «ОКСІВІЛ», код договору № 21/22 від 14.03.2022 у зв`язку з чим за більшої від ринкової вартості товарно-матеріальних цінностей, що були предметом укладення договору, на підставі видаткової накладної № ВН-000012 на рахунок ТОВ «ОКСІВІЛ» код безпідставно перераховано грошові кошти у сумі, що перевищує ринкову вартість згідно договору № 21/22 від 14.03.2022 на загальну суму 728 398,76 (сімсот двадцять вісім тисяч триста дев`яносто вісім гривень сімдесят шість копійок) грн з урахуванням ПДВ, чим спричинено збитки КНП «ЦПМСД № 5» ОМР на вказану суму, що згідно Примітки 4 до ст. 364 КК України в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, та є тяжкими наслідками.

При допиті обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що у березні 2022 року працював на посаді головного бухгалтера КНП «ЦПМСД № 5» ОМР та виконував функції уповноваженої особи відповідальної за організацію та проведення публічних закупівель. З метою виконання наказу Департаменту охорони здоров`я ОМР про забезпечення закладів охорони здоров`я, що визначені опорними по наданню медичної допомоги постраждалим внаслідок військової агресії рф проти України необхідними медичними матеріалами на початку березня 2022 року наказом директора КНП «ЦПМСД № 5» ОМР створено робочу групу з питань закупівель товарно-матеріальних цінностей медичного призначення. Головою робочої групи було призначено ОСОБА_4 . За результатом пошуку постачальників необхідних медичних товарів було знайдено лише одного постачальника ТОВ «ОКСІВІЛ» у якого в наявності були всі необхідні товарно-матеріальні цінності, у зв`язку із чим з останнім було укладено договір закупівлі. Комерційні пропозиції від інших суб`єктів господарювання робоча група не отримувала. У зв`язку із необхідністю проведення закупівлі у стислі терміни належним чином не забезпечив відшукання медичних товарів за нижчою вартістю у інших виробників та постачальників.

Отримавши покази обвинуваченого ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 367 КК України, а саме службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечного діяння, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.ч. 1, 2 Конституції України, ст. 17 ч. 2КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діяння.

- обґрунтованості обвинувачення.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Обвинувачений ОСОБА_4 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив необережний нетяжкий злочин.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що він є осудною, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними - ч. 1 ст. 19 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами а також ту обставину, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчинені кримінального правопорушення, та надав суду правдиві покази.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданих збитків.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_4 , раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, працює на посаді КНП «ЦПМСД № 5» ОМР, вчинив нетяжкий злочин з необережності, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі із застосуванням іспитового терміну.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 - не обирався.

Речові докази - відсутні.

Під час досудового розслідування КНП «ЦПМСД № 5» ОМР заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 728 398,76 грн., який частково у розмірі 50 000 грн. обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодовано.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За частиною першою статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якою враховується характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно із ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Суд вважає, заявлені цивільні вимоги потерпілим, доведені та обгрунтовані, які підлягають задоволенню в частині, яка не відшкодована обвинуваченим ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 59 776,48 гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: 10 516,00 гривень за витрати на проведення судової товарознавчої експертизи за результатом якої складено висновок експерта № СЕ-19/123-23/4897-ТВ від 22.08.2023, 49 260,48 гривень за витрати на проведення судово-економічної експертизи за результатом якої складено висновок експерта № 23-6261 від 07.12.2023.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2024 (справа № 947/11179/24, провадження № 1-кс/947/4677/24) на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме на транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 , марки «CHERY» моделі «JAGGI» сірого кольору з vin-кодом НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 залишити без змін до повного виконання вироку суду в частині виконання ОСОБА_4 майнових стягнень на користь потерпілого КНП «ЦПМСД № 5» ОМР.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків у сфері публічних закупівель на строк 1 (один) рік без призначення штрафу.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 (один) рік, з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирати.

Цивільні позов заявлений комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Одеської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 728 398,76 гривень задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Одеської міської ради матеріальну шкоду у розмірі 678 398,76 гривень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у сумі 59 776,48 гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: 10 516,00 гривень за витрати на проведення судової товарознавчої експертизи за результатом якої складено висновок експерта № СЕ-19/123-23/4897-ТВ від 22.08.2023, 49 260,48 гривень за витрати на проведення судово-економічної експертизи за результатом якої складено висновок експерта № 23-6261 від 07.12.2023.

Відповідно на ст.100 КПК України, речові докази відсутні.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2024 (справа № 947/11179/24, провадження № 1-кс/947/4677/24) на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме на транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 , марки «CHERY» моделі «JAGGI» сірого кольору з vin-кодом НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 залишити без змін до повного виконання вироку суду в частині виконання ОСОБА_4 майнових стягнень на користь потерпілого КНП «ЦПМСД № 5» ОМР.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апелляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1