Провадження № 1-кп/638/1692/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000030 від 12 січня 2024 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Одеради, Ківерцівського району, Волинської області, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України у військовому званні «солдат», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 серпня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (штатна посада - номер обслуги 2 єгерського відділення 1 єгерського взводу 6 єгерської роти 2 єгерського батальйону), реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно, тимчасово, ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 11 серпня 2023 року не з`явився вчасно на службу, без поважних причин, а саме, до місця дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (дислокувалися за адресою: АДРЕСА_2 ), та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 21 червня 2024, дня прибуття до органу досудового розслідування.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 винними себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними у матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні.

Оскільки обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведеною та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем, без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, неодружений, осіб на утриманні не має, на диспансерному обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, раніше судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочину.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію прокурора, який вважав за доцільне призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією статті, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 тримається під вартою у даному кримінальному провадженні з 21 червня 2024 року, у зв`язку з чим строк відбуття покарання рахувати з 21 червня 2024 року.

Суд вважає за необхідне на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з 21 червня 2024 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Суд вважає за доцільне до набранням вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 21 червня 2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а саме з 21 червня 2024 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1