Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 285/3446/23
Номер провадження 1-в/948/152/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Машівської ВК (№9) ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№ 9)» стосовно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня професійна, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

про умовно-дострокове звільнення

відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України в судовому засіданні 15.10.2024р. проголошено вступну та резолютивну частини ухвали

в с т а н о в и в :

1.Суть справи

У жовтні 2024 року до суду надійшло вказане подання, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 вироком Новгород-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2023р., скасованого вироком Житомирського апеляційного суду від 11.01.2024р., засуджений за ч.1 ст.286-1 КК України на 1 рік позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Станом на 26 вересня 2024 року відбув 2/3 строку покарання, характеризується позитивно, як особа, що довела своє виправлення, а тому комісією установи 30.09.2024р. прийняте рішення, що до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення.

2.Позиції учасників судового розгляду

В судовому засіданні прокурор подання підтримав з огляду на наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, зазначив, що хоча мала місце відмова від робота, але це порушення було малозначним, враховуючи позицію установи про незастосування стягнення, а тому виправлення є доведеним.

Представник ВК подання підтримав та просив його задовольнити, оскільки засуджений довів своє виправлення, а так як установа обмежилась бесідою виховного характеру за відмову від роботи, а тому для цього були відповідні підстави.

Засуджений з поданням погодився та повідомив, що відшкодував шкоду потерпілому на стадії судового розгляду, щодо відмови від роботи пояснив, що мав проблеми зі здоров`ям, з установою це питання було врегульоване.

3.Докази, на підтвердження доводів подання

Судом установлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 26 січня 2024 року, кінцевий строк 26 січня 2025 року, прибув до Машівської ВК (№9) 19.02.2024р.

Згідно характеристики засудженого, в установі не працевлаштований, порушень установленого порядку відбування покарання не допускав, дотримується правомірних відносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, виконує роботи по благоустрою установи, стягнень не мав, має одне заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку і вимог безпеки праці, шляхом оголошення подяки, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, вину визнає, покарання вважає справедливим, має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства (а.с.2-4).

За висновком щодо ступеня виправлення засудженого він довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (а.с.5-7).

Як видно з Витягу із протоколу №33 від 30.09.2024р. засідання комісії Машівської виправної колонії (№9), комісія постановила подати до суду матеріали на умовно-дострокове звільнення засудженого, який відбув 2/3 строку покарання, як такому, що довів своє виправлення, із залишенням додаткової міри покарання (а.с.8).

З вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2023р., скасованого вироком Житомирського апеляційного суду від 11.01.2024р. вбачається, що засуджений вчинив злочин 01.05.2023р. в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого заподіяв своєму пасажиру середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, вину визнав повністю за виключенням факту перевищення швидкості, розкаявся у вчиненому, частково відшкодував витрати на лікування потерпілому, потерпілий цивільний позов не заявив, повідомив, що отримав від рідних обвинуваченого кошти на операцію, просив призначити покарання не пов`язане з позбавлення волі, за результатами розгляду стягнуто на користь держави процесуальні витрати (а.о.с.2-7, 21-26, 33-35 ч.1).

11.03.2024р. засуджений відмовився від прибирання житлової зони згідно графіку, пояснив це наявністю травм та контузії, прийнято рішення про обмеження бесідою виховного характеру (а.о.с.19-24).

Як видно з витягу із протоколу засідання комісії установи № 23 від 31.07.2024р. засудженому було відмовлено в поданні матеріалів до суду на заміну покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення та не заслуговує на заміну покарання більш м`яким (а.о.с.58 ч.2).

За час відбування покарання до засудженого було застосовано одне заохочення у вигляді подяки 09.08.2024р. за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці (а.о.с.59-62 ч.2).

За довідками бухгалтерії засуджений в установі не працевлаштований, виконавчі листи не надходили (а.о.с.68-69 ч.2).

4.Мотиви суду

Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Тобто доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що, відсутня необхідність повного відбування призначеного судом покарання та він може повернутися до суспільства і це буде безпечним, як для нього, так і для інших.

Водночас, як видно з наданих суду доказів, майже через три місяці після початку відбування покарання, у березні 2024 року засуджений відмовився від прибирання території, у зв`язку з чим, з ним проведено бесіду виховного характеру, після чого на розгляді комісії 31.07.2024р., тобто за два місяці до внесення вказаного подання, установою було прийняте рішення, що він не заслуговує навіть на заміну покарання, що в цілому не свідчить про сумлінне ставлення засудженого до праці протягом усього строку відбування покарання.

Щодо доводів установи про врегулювання питання про відмову засудженого від роботи, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтверджував ті обставини на які посилався засуджений під час засідання дисциплінарної комісії, як і на час судового розгляду з плином майже пів року.

Крім цього, як свідчать матеріали справи, заохочення до засудженого було застосоване лише одне, у серпні 2024 року, тобто безпосередньо перед настанням пільги.

Отже, даючи оцінку доказам у справі суд дійшов висновку, що хоча засуджений відбув 2/3 строку основного покарання за вчинення необережного нетяжкого злочину, що дає йому формально право на умовно-дострокове звільнення, відшкодовував шкоду потерпілому, натомість судом не встановлено сумлінного ставлення до праці протягом усього строку відбування покарання, як і того факту, що він став на шлях виправлення, оскільки, хоча він офіційних стягнень не мав, але перебуваючи з кінця січня 2024 року в місцях позбавлення волі, через три місяці відмовився від роботи, докази поважних причин цього матеріали справи не містять, зокрема і станом здоров`я, як він про це пояснював і в судовому засіданні, лише на початку серпня 2024 року, тобто безпосередньо перед настанням цієї пільги до нього було застосоване одне заохочення, а відтак суд критично відноситься до висновку установи, що засуджений довів своє виправлення, оскільки лише два місяці назад, установою установлено, що він навіть не став на шлях виправлення, а відтак у задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№ 9)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а засудженим у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено о 16 год. 35 хв. 15 жовтня 2024 року

Суддя ОСОБА_1