Справа №368/1184/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5159/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

12 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 06 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду в задоволенні подання начальника державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)» про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.

Згідно ухвали, судом встановлено, що засуджений станом на 13.07.2024 року відбув 1/3 частину міри покарання у виді позбавлення волі і станом на день розгляду справи має невідбутий строк 1 рік 11 місяців 7 днів позбавлення волі.

Суд вказав, що відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміну невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосоване судом, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Разом з тим, суд вважав передчасним робити висновок, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки виправлення засудженого не носить системного характеру, враховуючи значний невідбутий строк покарання засудженим, наслідки вчинення злочину у вигляді смерті людини, наявність невідшкодованої шкоди потерпілим згідно вироку суду, накладення стягнення на засудженого яке достроково знято 3.07.2024 року та незважаючи на наявність 3 заохочень від адміністрації установи під час відбування покарання від 4.01.2024, 3.04.2024, 3.07.2024 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 06 серпня 2024 року та винести нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)» та клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, оскільки виправлення засудженого не носить системного характеру, враховано значний невідбутий строк покарання засудженим, наслідки вчинення злочину у вигляді смерті людини, накладання одного стягнення.

Зазначає, що такий висновок суду є помилковим, оскільки він став на шлях виправлення про що свідчать наступні обставини, які не були враховані судом при винесені ухвали, а саме: в поданні ДУ «Кагарлицька виправна колонія (115)» начальник та комісія колонії дійшли висновку, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення і заслуговує згідно ст. 82 КК України на заміну покарання більш м`яким покаранням; під час перебування в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (115)» з самого початку він виявив бажання до праці та був добровільно залучений до роботи, яку виконує по даний час; характеризується позитивно адміністрацією ДУ «Кагарлицька виправна колонія (115)»; з часу відбування покарання в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (115)» працює за трудовим договором робітником на контрагентному об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи», де продовжує свою трудову діяльність і на даний час; приймає активну участь в роботах з благоустрою виправної колонії, виконує роботи з самообслуговування, має для цього достатні навички; у скоєному злочині свою вину визнав та розкаявся, на час винесення вироку характеризується позитивно; відбув 1/3 частину призначеного вироком покарання; згідно винесеним судом вироку, цивільні позови до нього не пред`явлено не було та шкода не стягувалась; судові витрати сплачені в повному обсязі; подання та клопотання було підтримано представником ДУ «Кагарлицька виправна колонія (115)»; має 3 заохочення від адміністрації, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення; у разі заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, він ще більше стане на шлях виправлення, реалізуючи себе в роботі, до якої в нього є велике бажання, завдяки чому він проявить себе як повноцінний член суспільства.

Разом з тим, вказує, що під час розгляду клопотання судом першої інстанції, суд не мав враховувати стягнення від 03.07.2024 року, оскільки відповідно до ст. 134 Кримінально-виконавчого кодексу України, таке стягнення знято.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування ухвали місцевого суду, відповідно до якої суд відмовив в задоволенні подання начальника державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)» про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 , зокрема щодо заміни невідбутої частини строку основного покарання, призначеного за вироком Іванківського районного суду Київської області від 04.11.2021 року, згідно з яким останнього було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на два роки, з огляду на таке.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом зокрема за необережний тяжкий злочин, а сама заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, як це передбачено ч. 3 вказаної вище статті, може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Станом на час звернення до суду першої інстанціїз поданням про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, останній, будучи засудженим за вчинення необережного тяжкого злочину, дійсно фактично відбув третину строку призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, а згідно відповідного подання засуджений став на шлях виправлення, оскільки за час відбування покарання характеризується позитивно, має три заохочення, дисциплінарних стягнень не має.

Разом з тим, незважаючи на вказані обставини, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, у відповідності до вимог закону, є правом, а не обов`язком суду першої інстанції та може бути застосована у разі, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Свою відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтував тим, що вважає передчасним робити висновок, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки виправлення засудженого не носить системного характеру, враховуючи значний невідбутий строк покарання засудженим, наслідки вчинення злочину у вигляді смерті людини, наявність невідшкодованої шкоди потерпілим згідно вироку суду, накладення стягнення на засудженого, яке достроково знято 03.07.2024 року та незважаючи на наявність 3 заохочень від адміністрації установи під час відбування покарання від 04.01.2024, 03.04.2024, 03.07.2024 року.

Враховуючи наведені обставини, а також ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину та його наслідків у вигляді смерті потерпілого, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що на даний час є передчасними підстави для висновку, що засуджений став на шлях виправлення, незважаючи на наявність три заохочення та відсутність дисциплінарних стягнень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки, всупереч доводам апеляційної скарги засудженого, він не суперечить фактичним обставинам справи, а посилання ОСОБА_7 на неповноту судового розгляду у зв`язку з неврахуванням його поведінки, не спростовують обґрунтованості його мотивів щодо передчасності наявності достатніх підстав для висновку про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

У зв`язку з цим, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги засудженого про те, що останній став на шлях виправлення, а тому, відповідно до вимого ст. 82 КК України, до нього може бути застосована заміна невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням, оскільки, як зазначалось така заміна є правом, а не обов`язком суду, який в достатній мірі обґрунтував своє рішення про відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)».

До того ж, прийняте судом рішення не позбавляє можливості повторного звернення з аналогічним поданням або клопотанням, як в порядку ст. 82, так і ст. 81 КК України.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необхідним ухвалити рішення, яким вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 06 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя