19.09.2024 Справа № 363/1037/24
ВИРОК

Іменем України

19 вересня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000011 від 24.01.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Лютіж Вишгородського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Вишгородського районного суду Київської області від 27.12.2023 року за ст. 390-1 КК України, призначено покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту; ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.06.2024 року замінено невідбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 27 грудня 2023 року у вигляді 1 (одного) місяця арешту на пробаційний нагляд строком на 2 (два) місяці, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2023 за заявою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Вишгородським районним судом Київської області у цивільній справі № 363/6494/23 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 2 (два) місяці та покладено на нього заходи обмежувального припису, а саме: заборонено ОСОБА_6 перебувати за місцем проживання (перебування) ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_6 наближатися на відстань до 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_5 та інших місць частого відвідування, а саме на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 та за місцем роботи за адресою: АДРЕСА_3 ; заборонено ОСОБА_4 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Під час судового засідання та проголошення рішення суду ОСОБА_4 був особисто присутнім, а також 30.11.2023 останньому вручено рішення суду, що підтверджується розпискою з особистим підписом останнього.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи належним чином ознайомленим з тимчасовими обмежувальними заходами його прав, застосованими згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області у цивільній справі № 363/6494/23 від 27.11.2023, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 23 січня 2024 року близько 10 год. 18 хв., усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, порушуючи встановлені судом заходи тимчасового обмеження, з`явився та перебував за місцем роботи ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , де влаштовував конфлікт із потерпілою ОСОБА_5 , яка знаходилась у вказаному приміщенні на робочому місці, в тому числі ображаючи її словами нецензурної лайки, та тим самим порушив вимоги обмежувального припису, а саме: заборону ОСОБА_6 наближатися на відстань до 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_5 та інших місць частого відвідування, а саме за місцем роботи за адресою: АДРЕСА_3 ; заборону переслідувати ОСОБА_5 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в умисному невиконані обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України визнав повністю та підтвердив вчинення кримінального правопорушення за обставин зазначених вище.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованому йому кримінального правопорушення, не оспорював фактичні обставини, кваліфікацію, а також докази, добуті по справі, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, визнавши недоцільність повного дослідження доказів та обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність усвідомлення обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, а також, що немає сумнівів у добровільності та істиності їх позиції, крім того, роз`яснивши їм наслідки цього, суд, відповідно до положень ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів по справі допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують його особу.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

Згідно із ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення, призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Також при призначенні покарання суд враховує висновок постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 грудня 2021 року щодо застосування положень ч. 1 ст. 71 КК:

"Для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності:

- перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим "після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання" за попереднім вироком;

- друга наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

Якщо на момент вчинення особою нового кримінального правопорушення невідбутою частиною покарання за попереднім вироком було основне покарання у виді штрафу (ст. 53 КК), яке на час ухвалення нового вироку вже відбуте, порядок та правила призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, визначені положеннями ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК, не застосовуються".

Судом встановлено, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 27.12.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 390-1 КК України та призначено покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.06.2024 року замінено невідбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 27 грудня 2023 року у вигляді 1 (одного) місяця арешту на пробаційний нагляд строком на 2 (два) місяці.

Нове кримінальне правопорушення ОСОБА_4 скоїв 23.01.2024 року.

Як вбачається з листа заступника начальника Вишгородського районного відділу №1 ДУ "Центр пробації" у м. Києві та Київській області станом на день розгляду справи покарання засуджений ОСОБА_4 відбув з 02.07.2024 по 02.09.2024 року.

Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції статті за це кримінальне правопорушення, оскільки даний вид покарання є необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено, речові докази та процесуальні витрати відсутні, запобіжний захід обвинуваченому у провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у пред`явленому обвинуваченні за ст. 390-1 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 3 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1