1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7497/24 1-кп/335/689/2024
22 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні крадіжки 12.06.2024 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин на зупинці громадського транспорту «Міська клінічна лікарня №6», АДРЕСА_3 мобільного телефону марки Samsung Galaxy A03 в корпусі синього кольору, пам`ять об`ємом 4/64 GB, з мобільним номером НОМЕР_1 , вартість якої відповідно до висновку експерта складає 2775 гривні 00 копійок, що належить ОСОБА_6 .
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
22.10.2024 до судового засідання потерпілий не з`явився по невідомим для суду причинам, про дату, час та місце судового засідання були повідомлений завчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. В матеріалах справи наявна заява про розгляд провадження у його відсутність.
Суд, з`ясувавши думку присутніх учасників розгляду кримінального провадження, які не заперечували, вважає за можливе провести дане засідання у відсутність потерпілого.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна відповідальність.
ОСОБА_4 дала суду згоду на закриття кримінального провадження щодо нього і просить задовольнити клопотання захисника.
Прокурор проти задоволення вказаного клопотання не заперечує.
Вислухавши клопотання захисника, з`ясувавши думку обвинуваченого та прокурора щодо нього, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявленого клопотання виходячи з наступного.
Згідно ч. 2ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12 судам нагадується, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.
Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.
Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.
Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.
09 серпня 2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18 липня 2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»(далі Закон №3886-IX), згідно з яким були внесені зміни дост. 51 КУпАП, якими посилена відповідальність за вчинення, зокрема шахрайства та дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки.
Таким чином, з 09 серпня 2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та шахрайство, стають кримінально караними діяннями, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни дост.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.
Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.
У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ тапідпункту 169.1.1п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.
Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.
Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21.
Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п. 169.1 ст. 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.
Зі змісту обвинувального акту, судом убачається, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, 12.06.2024 року.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2024 становить 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становлять, відповідно, неоподаткований мінімум доходів громадян 1514 грн на 2024 рік, а 2 неоподатковуваних мінімуми становить 3028 грн.
Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становила 3028 гривень (1514гривень х 2).
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Положення п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Здійснивши аналіз наведених вище положень законів, слід дійти висновку, що відбулася втрата чинності закону шляхом прийняття нового закону і, відповідно, визначення нових меж між адміністративними правопорушеннями (дрібне викрадення чужого майна) та кримінальним правопорушенням (крадіжки, шахрайство). Відтак, наразі не є кримінально карним діянням - викрадення чужого майна, вартість якого у 2024 році (на момент вчинення правопорушення) становила до 3028 гривень, ураховуючи положенняст.5 КК України(часткова декриміналізація).
За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_4 який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК України, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185КК України, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки вартість викраденого майна відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 4-1 ч. 1ст.284КПК України у зв`язку із закриттям кримінального провадження через втрату чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. При цьому закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу є безумовним, оскільки приводом для нього є саме скасування кримінальної протиправності діяння в якому обвинувачується особа.
Отже, оскільки судом кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закривається, при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, тому відповідно до приписів ч. 2 ст.122, ст.124КПК витрати на проведення експертизи не підлягають стягненню з ОСОБА_4 та покладаються на державу.
Долю речового доказу по даному провадженню, слід вирішити у відповідності до положень ст.100КПК України, а саме оптичний диcк DVD-R на якому знаходиться відеозапис камери спостереження, що знаходиться в приміщенні 436 ПТ «Клименко і компанія «Ломбард Капітал» - долучений до матеріалів провадження, залишити у матеріалах провадження.
Згідно ч.1 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.
Відповідно до ухвали слідчого судді 26.06.2024 року щодо ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому продовжувався ухвалами суду, тому оскільки кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, обраний запобіжний захід підлягає скасуванню, відповідно до ст. 203 КПК України, а обвинувачений підлягає негайному звільненню з під-варти.
Керуючись ст.ст. п. 4-1 ч. 1 ст. 284 , 372, 376 КПК України, суд-
П О С Т А Н О В И В:
Речовий доказ: оптичний диcк DVD-R на якому знаходиться відеозапис камери спостереження, що знаходиться в приміщенні 436 ПТ «Клименко і компанія «Ломбард Капітал» - долучений до матеріалів провадження, залишити у матеріалах провадження.
Процесуальні витрати на залучення експертів віднести на рахунок держави.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою, скасувати.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1