Дата документу 14.10.2024 Справа № 333/3805/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3805/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/668/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою з доповненням ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

5 вересня 2024 року після визначення підсудності до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги заявник вказував, що 18 квітня 2024 року в порядку ст. 214 КПК України на ім`я прокурора - керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ним була подана заява про кримінальне правопорушення, в якій він просив притягнути до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 361 КК України суддю Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 , секретаря судового засідання ОСОБА_8 , процесуального прокурора ОСОБА_9 , невстановлену особу, яка назвалась ОСОБА_10 , які у змові 27 листопада 2023 року вчинили незаконні дії у вигляді несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно - комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

Просив визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 3 ст. 361 КК України, зобов`язати посадових осіб Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя зареєструвати подану ним 18 квітня 2024 року заяву про злочин, внести відомості до ЄРДР та надіслати витяг з ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2024 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що наведені в заяві дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 361 КК України, не містять фактичних відомостей чи посилання на обставини, які б свідчили про вчинення саме кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою зобов`язати Шевченківську окружну прокуратуру м. Запоріжжя виконати вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України, внести відомості за його заявою про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, надати витяг.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що він не був повідомлений про місце, дату та час судового розгляду його скарги, чим грубо було порушено вимоги ч. 3 ст. 306 КПК України та розглянуто скаргу у його відсутність.

Зазначає, що уповноваженими особами Шевченківської окружної прокуратури не були виконані норми КПК України, оскільки не були внесені відомості до ЄРДР за його заявою, не надано витягу.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що судовий розгляд за його скаргою було проведено в його відсутність, зокрема, коли він перебував на стаціонарному лікуванні, його не було повідомлено про судове засідання навіть телефонним зв`язком, проте його явка є обов`язковою. Вважав, що внесення відомостей до ЄРДР за його заявою є обов`язковим.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 не подавав, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що відсутність прокурора не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, заявника ОСОБА_6 та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Так, як убачається із матеріалів скарги, 12 квітня 2024 року ОСОБА_6 на адресу Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя було направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 3-4).

Зі змісту вказаної заяви ОСОБА_6 випливає, що він просив притягнути до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 361 КК України суддю Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 , секретаря судового засідання ОСОБА_8 , процесуального прокурора ОСОБА_9 та невстановлену особу, яка назвалась ОСОБА_10 , за вчинення незаконних дій у вигляді несанкціонованого втручання в роботу інформаційно (автоматизованих), електронних, комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

Крім того, зі змісту скарги ОСОБА_6 убачається, що відомості за його заявою до ЄРДР внесені не були.

Надаючи оцінку вказаним доводам в контексті висновків оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зміст вищенаведеної заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину не визначає наявності елементів об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 361 КК України.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, у особи, яка подає заяву, відсутній обов`язок наводити в ній всі фактичні обставини певного злочину, оскільки забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, зокрема доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження.

Водночас, як вже зазначалось вище, до ЄРДР вносяться відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь-які дії, які очевидно не містять таких ознак.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно - небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

В своїй заяві ОСОБА_6 посилається на вчинення суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 , секретарем судового засідання ОСОБА_8 , процесуальним прокурором ОСОБА_9 та невстановленою особою, яка назвалась ОСОБА_10 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 361 КК України.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 361 КК України передбачає кримінальну відповідальність за несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, ч. 2 цієї статті - за ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, а ч. 3 вказаної статті - за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, якщо вони призвели до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації.

Згідно з Законом України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», інформаційна (чи автоматизована) система є «організаційно-технічною системою, в якій реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів». Порушенням цілісності інформації у системі є несанкціоновані дії щодо інформації в системі, внаслідок яких змінюється її вміст.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) - сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС.

Згідно з ч. 1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження).

В своїй заяві про вчинення злочину, ОСОБА_6 вказує, що суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 було проведено судове засідання 27 листопада 2023 року, під час якого в режимі відеоконференції було підключено невідому особу, яка представилась законним представником потерпілої - ОСОБА_11 .

ОСОБА_6 вважає, що суддею ОСОБА_7 не було ідентифіковано вищевказану особу, така особа не надала підтверджуючих документів, вийшла на зв`язок з невідомого технічного засобу.

Згідно з п. 49 вищевказаного Положення, для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції учасник справи повинен попередньо зареєструватися в Електронному кабінеті. Учасник справи також повинен перевірити наявні у нього власні технічні засоби на відповідність технічним вимогам, визначеним Інструкцією користувача підсистеми відеоконференцзв`язку, для роботи із системою відеоконференцзв`язку.

Крім того, п. 5.4-1 Положення, електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Отже, виходячи із норм Положення, ідентифікація особи в Електронному кабінеті за допомогою якого може відбуватися відеоконференцзв`язок здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації.

Тобто, ідентифікація особи, яка приймає участь в режимі відеоконференції за допомогою Електронного кабінету здійснюється автоматично і перебування особи за межами території України не позбавляє її права приймати участь в тому числі у судовому засіданні дистанційно.

Також, в своїй заяві ОСОБА_6 вказує на те, що із отриманого ним відеозапису судового засідання убачається, що на екрані монітору вказана недостовірна інформація щодо місця перебування на його думку не ідентифікованої особи, зокрема - Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Разом з тим, зазначення на технічному пристрої вочевидь назви суб`єкту, який здійснював відеоконференцзв`язок з особою, не вказує про наявність ознак кримінального правопорушення.

Крім того, на переконання колегії суддів, є суперечливими і доводи ОСОБА_6 про те, що під час судового засідання 27 листопада 2023 року, проведеного у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя не був увімкнутий технічний запис судового процесу, адже, апелянт в заяві про вчинення злочину відображає як зміст запису розмов у судовому засіданні, так і вказує про наявність відео, з якого він прийшов до висновку про вчинення злочину.

Відтак, із наведеного випливає, що судове засідання, яке було проведено 27 листопада 2023 року забезпечувалось повним фіксуванням за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Також слід зазначити, що в своїй заяві ОСОБА_6 просить притягнути до кримінальної відповідальності прокурора, разом з тим не вказує жодних обставин вчиненням прокурором кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 361 КК України.

Зі змісту заяви ОСОБА_6 тільки убачається присутність прокурора під час судового засідання 27 листопада 2023 року, проте, апелянт не вказує жодних конкретних дій прокурора, які б могли призвести до несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

Більш того, на прокурора не покладено обов`язку встановлення осіб присутніх у судовому засіданні, а також функцій щодо здійснення фіксування судового процесу.

Отже, із наведеного, на переконання колегії суддів не убачається в діях судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя, секретаря судового засідання ОСОБА_8 , процесуального прокурора ОСОБА_9 та особи, яка на думку ОСОБА_6 є невстановленою та представилась ОСОБА_10 , ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 361 КК України, зокрема, дій, що призвели витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або порушення встановленого порядку її маршрутизації.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в заяві ОСОБА_6 не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому, викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

З приводу доводів ОСОБА_6 щодо розгляду слідчим суддею скарги у його відсутність, то слід зазначити наступне.

Так, положення ч. 1 ст. 135 КПК України передбачають порядок здійснення виклику особи в кримінальному провадженні шляхом здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Крім того, відповідно до п. 2 Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, надсилання учасникам судового процесу судових повісток, повідомлень і викликів в електронній формі здійснюється шляхом направлення в месенджері за допомогою програмного додатка або SMS-повідомлення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду.

Як убачається із матеріалів скарги, повістку про виклик до суду, ОСОБА_6 на судове засідання, призначене на 9 вересня 2024 року на 11 год. 15 хв. було створено у вигляді SMS-повідомлення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду.

Із наявної в матеріалах провадження довідки випливає, що вказане SMS-повідомлення ОСОБА_6 було доставлено 5 вересня 2024 року об 11 год. 20 хв. (а.с. 145), що вказує на належне його повідомлення про дату та час розгляду скарги.

Отже, на переконання колегії суддів, ураховуючи належне повідомлення ОСОБА_6 про розгляд справи, відсутність від останнього заяв або клопотань про відкладення та строки, передбачені ч. 2 ст. 306 КПК України для розгляду скарг, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду скарги у відсутність заявника.

Крім того процесуальні права заявника були в повному обсязі поновлені під час розгляду його апеляційної скарги в апеляційному суді і нових доводів, які б вказували неповне з`ясування обставин в суді першої інстанції при апеляційному розгляді заявником наведено не було.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4