ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/429/24 Справа № 697/2394/24 Категорія: ст. 303 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи: скаржник представник скаржника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року про відмову у відкриття провадження,

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою про звільнення незаконно затриманої особи, в порядку ст. 206 КПК України.

Скарга обґрунтована тим, що 27.10.2024 року о 18.00 год. в місті Каневі Черкаського району без будь-яких правових підстав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був фактично затриманий військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , та під вартою доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де безпідставно утримується.

Просив слідчого суддю зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 , поданої в порядку ст. 206 КПК України про звільнення незаконно затриманої особи відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що адвокат оскаржує дії службових осіб РТЦК та СП, які полягали в затримані ОСОБА_6 , але вказані службові особи не є суб`єктами на яких поширюється вимоги кримінально-процесуального кодексу, тому у слідчого судді відсутні повноваження вирішувати питання затримання особи в порядку ст. 206 КПК України.

Також слідчий суддя не вправі надавати оцінку діям службових осіб територіальних центрів комплектування та військової частини щодо виконання порядку проведення призову громадян України на військову службу.

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року, як незаконну, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що загальні обов`язки слідчого судді, які визначені ст. 206 КПК України щодо захисту прав людини поширюються на будь-які випадки, незалежно від процедури, під час якої виникають відповідні обставини, за якими особа позбавлена свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається з матеріалів провадження, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою, в порядку ст. 206 КПК України, в якій просить зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Зі скарги адвоката ОСОБА_7 вбачається, що викладені в ній обставини не відносяться до правовідносин, які регулюються нормами КПК України, оскільки слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні. ОСОБА_6 не затримувався в порядку норм КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обгрунтованого висновку, що у нього відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи в інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду скарги у порядку ст. 206 КПК України.

При цьому слідчий суддя зазначив, що заявник у разі порушення його прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними з мобілізацією, для судового захисту вправі звернутись з адміністративним позовом до адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів не вбачає будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: