Справа № 496/3372/24
Провадження № 1-кд/496/2/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання Міністерства юстиції України про виконання на території України вироку суду Кишинеу (Буюкань) від 07.06.2019 року відносно ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

Представник Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) звернувся до суду з клопотанням і просить вирішити питання про виконання на території України вироку Суду Кишинеу (Буюкань) від 07.06.2019 року, який набрав законної сили 10.02.2021 року, з урахуванням ухвали Апеляційної палати Кишинеу від 10.02.2021 року до покарання у вигляді штрафу у розмірі 31 500 лей та призначено до сплати процесуальні витрати у розмірі 5 410 лей; вирок Суду Кишинеу (Буюкань) від 07.06.2019 повністю або частково; визначити частину покарання, яка підлягає виконанню в Україні на підставі положень Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнано винною вироком Єдинецького Суду (Окніца) від 04.02.2021 року та звернути до виконання ухвалу про визнання та виконання на території України вказаного вироку.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_5 є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 засуджено вироком Суду ОСОБА_6 (Буюкань) від 07.06.2019 року, який набрав законної сили 10.02.2021 року, з урахуванням ухвали Апеляційної палати Кишинеу від 10.02.2021 року до покарання у вигляді штрафу у розмірі 31 500 лей та призначено до сплати процесуальні витрати у розмірі 5 410 лей. Вирок Суду ОСОБА_6 (Буюкань) від 07.06.2019 року щодо вказаної громадянки на території Республіки Молдова не виконувався. ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого пунктом «б» частини другої статті 361 (використання завідомо підробленого документа) Кримінального кодексу Республіки Молдова, що також є караним діянням відповідно статті 358 Кримінального кодексу України. ОСОБА_5 була присутньою під час винесення вироку Суду ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) від 07.06.2019 року, копію якого їй було вручено 07.06.2019 року, що підтверджується довідкою вироку Суду ОСОБА_6 (Буюкань) від 30.06.2021 року та копією письмової розписки засудженої від 07.06.2019 року.

З листом ОСОБА_8 надано лист ОСОБА_6 , в якому повідомлено, що відповідно до підпункту «а» пункту 1 статті 97 Кримінального кодексу Республіки Молдова обвинувальний вирок не підлягає виконанню, якщо він не був звернений до виконання протягом таких строків, що обчислюються з дня набрання вироком законної сили: 2 роки у разі засудження нетяжкий злочин. В той же час, пунктом 3 вказаної статті строки давності переривається, якщо особа уникає покарання або якщо до закінчення давності визначених у підпунктах 1, 2, він/вона умисно вчинив нове правопорушення. Якщо особа уникає виконання покарання, обчислення строків давності починається з того моменту, коли особа з`явилась для виконання покарання або з моменту коли особу заарештовано, а в разі вчинення нового правопорушення перебіг строку давності починається з моменту скоєння нового правопорушення. Строки давності виконання покарання на території Республіки Молдова не сплинули, а тому вирок Суду Кишинеу (Буюкань) від 07.06.2019 року №1-861/2019 відносно громадянки ОСОБА_5 підлягає виконанню.

Щодо строків давності виконання обвинувального вироку представник зазначає, що обов`язковою умовою для перейняття виконання в Україні відповідно до п. «а» ст. 1 Європейської конвенції 1970 року виконання покарання за вироком іноземного суду є набрання таким вироком законної сили, а саме для цілей цієї Конвенції «європейське судове рішення у кримінальній справі» означає будь-яке остаточне рішення, винесене кримінальним судом Договірної Сторони в результаті кримінального провадження.

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції 1970 року для цілей пункту 1 статті 6 та застереження, зазначеного в пункті (с) Додатка І до цієї Конвенції, будь яка дія, що перериває чи зупиняє перебіг строку давності, належним чином виконана органами Держави винесення вироку, вважається такою, що має такий самий ефект при обчисленні строку давності в запитуваній Державі згідно з законодавством цієї Держави.

Згідно ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Щодо розміру штрафу, який підлягає стягненню на території України на підставі зазначеного вироку відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 45 Європейської конвенції 1970 року якщо запит про виконання штрафу чи конфіскації суми грошей прийнято, суд чи орган, уповноважений згідно зі Статтею 37, конвертує таку суму у валюту запитуваної Держави за курсом обміну, що діє в той час, коли приймається рішення. Він, таким чином, фіксує суму штрафу, чи суму, яку треба конфіскувати, яка, тим не менш, не перевищує максимальну суму, встановлену її власним законодавством за такий самий злочин, чи за відсутності такого встановленого максимуму, не перевищує максимальну суму, яка звичайно накладається у запитуваній Державі стосовно подібного злочину. Однак, суд чи орган, уповноважений згідно зі Статтею 37, може затвердити вирок у вигляді штрафу чи конфіскації, у сумі, що була накладена у запитуючій Державі, якщо така санкція не передбачена законодавством запитуваної Держави за той самий злочин, але це законодавство дозволяє накладання більш суворих санкцій. Таке саме правило застосовується, якщо санкція, накладена у запитуючій Державі, перевищує максимум, визначений у законодавстві запитуваної Держави за той самий злочин, але це законодавство дозволяє накладання більш суворих санкцій.

Представник Міністерства юстиції (м. Одеса) у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав.

Прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні вказаного клопотання наполягав та зауважив, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання вироку Суду, а тому вважає, що строки виконання вироку не сплили.

Засуджена ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, до закінчення воєнного стану, оскільки вона виїхала до Португалії в якості біженця та бажає особисто приймати участь у судовому розгляді.

Згідно ч. 2 ст. 603 КПК України про дату судового засідання повідомляють особі, щодо якої ухвалено вирок, якщо вона перебуває на території України. Така особа має право користуватися правовою допомогою захисника. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Оскільки ОСОБА_5 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути клопотання за її відсутності, оскільки вона могла реалізувати своє право на участь у судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку, залучити захисника, але ОСОБА_5 вказаними правами не скористувалась. Разом з тим, суд не має можливості відкладати розгляд вказаного клопотання до закінчення воєнного стану, оскільки буде порушено розумний термін розгляду клопотання.

Заслухавши представника Міністерства Юстиції, думку прокурора, дослідивши матеріли, додані до клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає у задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Європейською Конвенцією про міжнародну дійсність кримінальних вироків 1970 року та норм Кримінального кодексу України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно ст. ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 603 КПК України при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд встановлює, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою. При цьому суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи. За результатами судового розгляду суд постановляє ухвалу:

1) про виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково. При цьому суд визначає, яка частина покарання може бути виконана в Україні, керуючись положеннями Кримінального кодексу України, що передбачають кримінальну відповідальність за злочин, у зв`язку з яким ухвалено вирок, та вирішує питання про застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили;

2) про відмову у виконанні вироку суду іноземної держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 засуджено вироком Суду ОСОБА_6 (офіс Буюкань) від 07.06.2019 року за ч. 2 ст. 361 Кримінального Кодексу та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 630 умовних одиниць, що дорівнює сумі 31500 лей.

Ухвалою Апеляційної палати Кишинеу від 10.02.2021 року задоволено апеляційну скаргу прокурора, додатково стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати в розмірі 5410 лей. В іншій частині вирок залишено без змін.

Згідно довідки Суду Кишинеу (офіс Буюкань) від 30.06.2021 року вирок Суду Кишинеу (офіс Буюкань) від 07.06.2019 року щодо ОСОБА_9 на території Республіки Молдова не був прийнятий до виконання. Вирок набрав законної сили 10.02.2021 року, на підставі рішення Апеляційного Суду Кишинеу.

Ст. 8 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків передбачає, що для цілей пункту 1 Статті 6 та застереження, зазначеного в пункті (c) Додатка I до цієї Конвенції будь-яка дія, що перериває чи призупиняє перебіг строку давності, належним чином виконана органами Держави винесення вироку, вважається такою, що має такий самий ефект при обчисленні строку давності в запитуваній Державі згідно з законодавством цієї Держави.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді штрафу, і вказане покарання є менш суворіше ніж обмеження волі, а тому строк виконання вироку становить 2 роки.

Ч. 3, 4 ст. 80 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Ст. 389 КК України передбачає наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.

Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є кримінальним правопорушенням. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), суду не надано. За змістом ст.389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Сама по собі несплата штрафу не свідчить про ухилення від виконання вироку, достовірних доказів того, що ОСОБА_5 ухилялася від сплати штрафу суду не надано.

Суд вважає, підстав для зупинення перебігу давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 з підстав ухилення засудженої від відбування покарання не доведено.

Суду також не надано відомостей, що ОСОБА_5 вчинила нове кримінальне правопорушення у зв`язку із чим строк давності був би перерваний.

Таким чином, строк давності виконання вироку Суду Кишинеу (Буюкань) від 07.06.2019 року, який набрав законної сили 10.02.2021 року сплив ще 10.02.2023 року, тобто до моменту звернення до суду 13.05.2024 року представника Міністерства юстиції України з клопотанням про виконання вказаного вироку Суду, а тому наявні підстави для відмови в задоволенні зазначеного клопотання.

Керуючись ст.ст. 369, 371, 372, 602, 603 КПК України, Європейською конвенцією про міжнародну дійсність кримінальних вироків, ст. ст. 53, 80, 358 КК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду Кишинеу (Буюкань) від 07.06.2019 року відносно ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1