"07" жовтня 2024 р. Справа № 363/4990/24
УХВАЛА

07 жовтня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000347 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000347 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , з тих підстав, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати. Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 може ухилятися від суду, оскільки злочин який йому інкримінують, відноситься до категорії тяжких, та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10-ти років, і будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує, для уникнення покарання останній може переховуватися від суду. Ризик впливу на свідків підтверджується тим, що ОСОБА_5 володіє інформацією щодо даних вказаних свідків, в тому числі і біографічних, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно останнього, а тому, у разі якщо обвинувачений буде перебувати на волі зможе безперешкодно на них впливати шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від наданих показань. Крім того, ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, підтверджується тим, що останній обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, а також враховуючи вік обвинуваченого, аналізуючи зібрані в сукупності докази, прокурор вважає, що жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не достатній для запобігання зазначеним ризикам, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.Щодо клопотання сторони захисту про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечував.

Захисник у судовому щодо клопотання прокурора заперечував, та зазначив, що ризики які були встановлені на момент застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , в певній мірі втратили свою актуальність, крім того, з`явились нові обставини, які не розглядалися під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема та обставина, що обвинувачений єдиний син в сім`ї, а його батьки являються інвалідами, котрі потребують до себе особливої уваги. Щодо ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначив, що він не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості покарання, та стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які вказували б на те, що останній вчиняє або вчиняв дії, які могли б свідчити або надавати підстави припускати про можливість його ухилення чи переховування від органів слідства чи суду. Щодо ризику на впливу на свідків зазначив, що вказаний ризик не обґрунтований, оскільки також не надано жодного доказу який свідчив про вчинення обвинуваченим спроб спілкування із вказаними особами, жодна особа, з переліку свідків, не зверталася із заявами до правоохоронних органів щодо вчинення ОСОБА_5 будь-кого впливу відносно них. Не належно обґрунтований і ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений раніше не судимий, є волонтером, неодноразово виїжджав за кордон України з батьком, доставляли автомобілі та іншу допомогу, за місцем проживання характеризується позитивно. Крім того додав, що досудове розслідування закінчилося, всі можливі матеріали та докази зібрані, а тому враховуючи викладене, просить суд застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім того додав, що зареєстрований та проживає за однією адресою з батьками, які є інвалідами та які потребують його допомоги, зокрема у введені господарства, характеризується за місцем проживання позитивно, був волонтером та допоміг багатьом людям під час російської окупації, наміру щодо ухилення чи переховування від суду немає, щиро шкодує щодо вчиненого.

Заслухавши клопотання прокурора, врахувавши думку захисника та обвинуваченого, дослідивши надані до суду документи, у межах заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурором зазначено, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 може ухилятися від суду, оскільки злочин який йому інкримінують, відноситься до категорії тяжких, та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10-ти років, і будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує, для уникнення покарання останній може переховуватися від суду; може впливати на свідків, оскільки ОСОБА_5 володіє інформацією щодо даних вказаних свідків, в тому числі і біографічних, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно останнього, а тому, у разі якщо обвинувачений буде перебувати на волі зможе безперешкодно на них впливати. Крім того, може вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому прокурор вважає, що жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не достатній для запобігання зазначеним ризикам.

На думку судді наявність усіх зазначених ризиків прокурором не доведено під час розгляду клопотання та не обґрунтовано доказами.

Під час судового засідання встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, де проживає разом з батьками, які відповідно до наданих стороною захисту документів є інвалідами другої групи. Крім того, ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується характеристиками, приймав участь у волонтерській діяльності, а відтак вказані обставини свідчать про достатні стримуючі соціальні зв`язки обвинуваченого, які можуть забезпечити його належну поведінку під час судового розгляду без ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Щодо ризику впливу обвинуваченого на свідків, шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від наданих показань, то суд погоджується із позицією сторони захисту, що це лише припущення прокурора, яке не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, і жодних документів які б свідчили про спроби обвинуваченого спілкуватись із вказаними особами суду надано не було.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора про вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення та не надано жодних доказів які б свідчили б про вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, з урахуванням обставин, встановлених у ході розгляду клопотання, беручи до уваги обставини та характер вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового засідання. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, а отже у клопотанні про про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в певний з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком на два місяці, тобто до 07.12.2024 року.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 331, 369, 372, 392, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 07.12.2024 року включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , крім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом до суду, перебування в приміщенні суду під час розгляду кримінального провадження, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я та в інших невідкладних випадках пов`язаних із рятуванням життя чи здоров`я в умовах воєнного стану.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою суду в цьому кримінальному проваджені;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- не виїжджати без дозволу суду з Київської області;

- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілими, визначеними у даному кримінальному провадженні, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Вишгородське РУП ГУНП в Київській області.

Ухвала діє до 07.12.2024 включно

Повний текст ухвали проголошено 09.10.2024 року о 16.30 годині.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: ОСОБА_1