УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Хмельницькому клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000526,

встановила:

21.11.2024 прокурор Окружної прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на предмет, ззовні схожий на ніж довжиною близько 20 сантиметрів із рукояткою чорного кольору, довжиною близько 10 сантиметрів та клинком близько 8 сантиметрів, із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ним.

Прокурор у судове засідання не з`явилася. У клопотанні прокурора міститься прохання про розгляд клопотання без участі ініціатора.

Володілець майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, шляхом здійснення повідомлення по телефону.

Положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України передбачено, що неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на ці положення закону, слідча суддя дійшла висновку про можливість розгляду клопотання у відсутності прокурора та володільця майна, належним чином повідомлених про дату та час судового розгляду.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню із наступних підстав.

Сектором дізнання Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000526, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Під час досудового розслідування установлено, що « 20.11.2024 року близько 12 год. 30 хв. невстановлена особа перебуваючи між другим та третім поверхом третього під`їзду, будинку АДРЕСА_1 на грунті раптово виниклих не приязних стосунків спричинила неповнолітній ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

У ході проведення огляду місця події 20.11.2024 у третьому під`їзді буд. АДРЕСА_2 під час проведення огляду місця події ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав предмет, ззовні схожий на ніж довжиною близько 20 сантиметрів із руків`ям чорного кольору, довжиною близько 10 сантиметрів та клинком близько 8 сантиметрів, який було вилучено до сейф-пакету №CRI 1224257, герметично заклеєно та підписано усіма учасниками огляду».

Слідчою суддею установлено, що постановою дізнавача сектору дізнання ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 від 21 листопада 2024 року предмет зовні схожий на ніж довжиною близько 20 сантиметрів з рукояткою чорного кольору, довжиною близько 10 сантиметрів та клинком близько 8 сантиметрів, визнано речовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

За ч. 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що вилучений 20.11.2024 у ході огляду місця події предмет, ззовні схожий на ніж довжиною близько 20 сантиметрів із рукояткою чорного кольору, довжиною близько 10 сантиметрів та клинком близько 8 сантиметрів відповідає критеріям речових доказів відповідно до положень ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр уважати, що указана річ зберегла на собі сліди кримінального правопорушення та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За таких обставин, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідча суддя уважає за необхідне накласти арешт із тимчасовим позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на предмет, ззовні схожий на ніж довжиною близько 20 сантиметрів із рукояткою чорного кольору, довжиною близько 10 сантиметрів та клинком близько 8 сантиметрів, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на даній стадії кримінального провадження не надано. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, слідча суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, -

постановила:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на предмет, ззовні схожий на ніж довжиною близько 20 сантиметрів із рукояткою чорного кольору, довжиною близько 10 сантиметрів та клинком близько 8 сантиметрів.

Виконання ухвали доручити дізнавачу сектору дізнання ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 .

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення; якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідча суддя