ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2189/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0003666 від 26.08.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове

Дніпропетровської області, громадянина України, який

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 15 листопада 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003666 від 26.08.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він у невстановлений органом досудового розслідування час та місці Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_5 , вступили у злочинну змову, домовившись між собою про вчинення розбійного нападу, поєднаного із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у житло, обравши об`єктом свого злочинного посягання кв. АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_6 .

Далі Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , чітко розробили свій злочинний план дій і заздалегідь підготували знаряддя, які повинні були слугувати для вчинення злочину, а саме електрошокер та ніж.

25 серпня 2024 року, приблизно о 16 год. 45 хв., Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, реалізуючи злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_4 , розподілили між собою злочинні ролі розбійного нападу, згідно з яким Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, коли будуть перебувати у приміщенні квартири відразу застосує до потерпілого електрошокер, з метою недопущення опору з боку ОСОБА_6 , а ОСОБА_5 буде безпосередньо здійснювати погрози застосування заздалегідь підготовленого ножа, з метою недопущення опору з боку ОСОБА_6 , а у разі супротиву вказаний предмет застосує.

Того ж дня, приблизно о 16 год. 45 хв., Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, разом з ОСОБА_5 з метою вчинення розбійного нападу, поєднаного із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у житло, з метою заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, маючи при собі заздалегідь підготовлені знаряддя для вчинення злочину, а саме електрошокер та предмет, схожий на ніж, зайшли до під`їзду АДРЕСА_5 , та піднялись на шостий поверх.

Дочекавшись, коли потерпілий відчинить вхідні двері квартири, безперешкодно потрапили до приміщення квартири.

Далі, Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_5 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, розуміючи настання наслідків та суспільну небезпеку своїх дій, діючи узгоджено та обопільно, оточили ОСОБА_6 та стали вимагати грошові кошти.

У подальшому, Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, згідно з відведеної йому ролі застосував до ОСОБА_7 фізичне насильство, а саме застосував у потиличну ділянку голови електрошокер, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: садна (на фоні гіперемії шкіри) - у тім`яній ділянці справа, у проекції потиличного горба зліва, а ОСОБА_5 згідно з відведеної йому ролі, тримаючи у руці ніж та погрожуючи ОСОБА_6 . застосуванням цього предмету та фізичною розправою у разі здійснення будь-якого супротиву, які ОСОБА_6 сприйняв як такі, що небезпечні для його життя та здоров`я і реальні, та став підкорюватись вимогам останніх.

Продовжуючи злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, з ОСОБА_5 затягнули на балкон потерпілого, де з метою подолання волі до опору потерпілого стали обкручувати продовжувачем йому руки, а потім шию, та знову виказувати вимогу передачі їм грошових коштів, від вказаних дій ОСОБА_6 почав кричати та чинити опір, внаслідок чого ОСОБА_5 наніс один удар ножем в область лівої долоні, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани у проекції 1-го міжпальцового проміжку лівої кисті з переходом на тильну та долонною поверхню.

Для доведення свого злочинного умислу до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливим мотивом, з метою збагачення, ОСОБА_5 з метою припинення криків потерпілого на допомогу, направив лезо ножа у бік останнього, а Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, став ошукувати кімнату, де виявив грошові кошти у сумі 30 000 грн, мобільний телефон марки «Nkia 230», вартістю 564 грн та мобільний телефон «iPhone 7», 32 gb, чорного кольору, вартістю 3 366,67 грн.

У подальшому, Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, разом з ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 33 930,67 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 4 ст. 187 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 25 серпня 2024 року, приблизно о 16 год. 45 хв., він разом з Особою, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, перебували біля буд. АДРЕСА_4 , розподілили між собою злочинні ролі розбійного нападу, де йому була відведена роль лише у тому, щоб недопустити супротив потерпілого, а активну роль. У тому числі у застосуванні насильства до потерпілого відводилась іншому учаснику нападу, який його і спланував. Надалі зайшли до під`їзду АДРЕСА_5 , та піднялись на шостий поверх, де потерпілий відкрив їм двері та вони безперешкодно потрапили до приміщення квартири. Далі, Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, застосував до ОСОБА_7 фізичне насильство, а саме застосував у потиличну ділянку голови електрошокер, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, а він згідно з відведеної йому ролі, тримав у руці ніж та погрожував ОСОБА_6 , тому потерпілий підкорювався вимогам останніх, зокрема вимозі іншого співучасника злочину надати їм грошові кошти. У подальшому затягнули потерпілого на балкон, останній чинив опір та кричав. Підтверджує, що спричинив потерпілому різану рану долоні та між пальцями у той час як він погрожував останньому ножем, а потерпілий хотів його вихопити. ОСОБА_5 з метою припинення криків потерпілого на допомогу, направив лезо ножа у бік останнього, а Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, став ошукувати кімнату, де виявив грошові кошти у сумі 30 000 грн, мобільний телефон марки «Nkia 230», вартістю 564 грн та мобільний телефон «iPhone 7», 32 gb, чорного кольору, вартістю 3 366,67 грн. У подальшому, Особа, матеріали справи стосовно якої виділено в окреме провадження, разом з ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 33 930,67 грн. Про вчинене щиро шкодує та повідомив, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, його дійсно довго вмовляв інший співучасник на цей злочин, а він свідомо погодився, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі, його роль полягала б лише у спостеріганні за потерпілим, який начебто був винен грошові кошти іншому співучаснику злочину, хоча насправді події розвивались іншим чином вже у квартирі потерпілого, та після того як побачив поранення, то одразу почав надавати потерпілому медичну допомогу. Розкаюється у вчиненому.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює офіційно, з середньою освітою, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, неповнолітню дитину на утриманні тощо.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, інших обставин.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Разом з тим, суд, з урахуванням ступеня тяжкості цього кримінального правопорушення, а саме, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, особи ОСОБА_5 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання. сім`ю, офіційно працює, водночас щиро розкаюється у вчиненому, готовий нести покарання, активно сприяв розкриттю злочину, примирився з потерпілим, надав останньому медичну допомогу одразу як побачив поріз долоні останнього, непроактивна роль у вчиненні цього злочину, ініціатором також вчинення якого він не був.

Вказані обставини, які пом`якшують покарання, у своїй сукупності, а саме повного визнання вини, що дало суду підстави до проведення судового розгляду у порядку ч. 3 ст. 349 КК України, щирого розкаяння у вчиненому, активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, що підтвердила сторона обвинувачення під час судового розгляду, примирення з потерпілим, надання допомоги останньому одразу на місці вчинення злочину, збіг тяжких сімейних, інших обставин та водночас відсутності обставин, які обтяжують покарання, є тими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і є достатніми для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання за злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України.

Разом з тим, суд, оцінюючи дані про особу обвинуваченого, який вчинив цей злочин через скрутне матеріальне становище, в якому на той момент опинився, його непроактивна роль у цьому діянні, що було ініційовано та сплановано іншим учасником, враховуючи позицію потерпілої особи, який відмовився заявляти цивільний позов, не бажав брати участь у судовому розгляді та не просив суд про суворе покарання останньому, його соціальні зв`язки та те, що працевлаштований, у сукупності свідчить про відсутність його потенційної небезпечності для суспільства.

За таких обставин суд не вбачає, що останній не є таким, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства, не є небезпечним для суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання, тому суд вважає можливим застосування положень статей 75, 76 КК України, у зв`язку з цим конфіскація майна як додаткове покарання не призначається.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - з 28.08.2024 (фактичний час затримання 26.08.2024) до 24.10.2024, що надалі продовжувався з 18.10.2024 до 26.11.2024. Під час судового розгляду обраний запобіжний захід на підставі ухвали суду від 20.11.2024.

У строк відбування покарання має бути зарахований строк попереднього ув`язнення, враховуючи положення ч. 5 ст. 72 КК України, однак з огляду на те, що суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, останній має негайно бути звільненим з-під у залі суду із скасуванням обраного йому судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілим не заявлено. Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо долі речових доказів прокурором не порушувалось.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання під вартою, з 26 серпня 2024 року (день фактичного затримання) до 28 листопада 2024 року включно.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду та скасувати обраний йому судом на підставі ухвали суду від 20 листопада 2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання щодо долі речових доказів прокурором не порушувалось.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8