Справа № 452/2157/23
Провадження № 1-кп/452/61/2024
УХВАЛА

Іменем України

05 вересня 2024 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження №0000700 від 01.09.2023 р. та №0000190 від 02.03.2023 р. на підставі обвинувальних актів по обвинуваченню -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Самбір, фактично проживаючої у АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючої, розлученої, раніше неодноразово судимої, останній раз 08.11.2023 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15,ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту:

у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 537/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/23, від 01.05.2023 №254/2023, від 17.07.2023 №451/2023 з 05 год.30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_5 , 01.03.2023 року близько 10.45 год. діючи з прямим умислом, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою незаконного заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу зайшла у кіоск АДРЕСА_2 , де працює ОСОБА_6 , та скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрала планшет марки «HUAWEI MediaPad T3 KOB-LO9» вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи, 1400 грн. 00 коп. із стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар», без матеріальної цінності для потерпілої, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1400 грн. 00 коп.

Крім того, ОСОБА_5 , 12.09.2023 року о 15.00 год. , перебуваючи біля приміщення кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою незаконного заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала через вікно кіоску із шухлядки грошові кошти в сумі 2400 грн., які належали потерпілій ОСОБА_7 , чим спричинила останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Вищевказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні 05.09.2024 захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень за епізодами від 01.03.2023 (потерпіла ОСОБА_6 ), 12.09.2023 (потерпіла ОСОБА_7 ) за ч. 4 ст. 185 КК України, з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти закриття кримінального провадження, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, про що подала суду відповідну заяву.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень за вищевказаними епізодами, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, не заперечувала.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання 05.09.2024 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Кожна окремо, подали до суду заяви, в яких просили судове засідання проводити без їх участі.

Заслухавши захисника обвинуваченої, обвинувачену, думку прокурора, суд дійшов наступного висновку.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченій ОСОБА_5 діяння за епізодами від 01.03.2023 та 12.09.2023, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2023 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2023 в сумі 2684 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342 грн. (2684 грн./ 50%).

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2023 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_5 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268 грн. 40 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 268 грн. 40 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

Отже, таємне викрадення чужого майна вартістю до 268 грн. 40 коп. у 2023 році, кваліфікувалися за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 268 грн. 40 коп. - за ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, в умовах воєнного стану) - за відповідною частиною статті 185 КК України, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення (2023 рік) правопорушення, що становить 2 684 грн. (1342 х 2), а відтак суд приходить до висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованих ОСОБА_5 діянь за епізодами від 01.03.2023 та 12.09.2023, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки якого вона обвинувачується, згідно обвинувальних актів за епізодом від 01.03.2023 становить 1400 грн. 00 коп., за епізодом від 12.09.2023 становить 2 400,00 грн., що за кожним епізодом окремо не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2 684 грн.) на момент їх вчинення у 2023 році.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Ураховуючи наведене та те, що під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальними актами відносно ОСОБА_5 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених нею діянь за епізодами від 01.03.2023 та 12.09.2023, і обвинувачена ОСОБА_5 не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження за вказаними епізодами на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Водночас суд ураховує, що скасовано кримінальну протиправність діянь за епізодами від 01.03.2023 та 12.09.2023, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , але не скасовано їх протиправність взагалі. Прокурор не позбавлений можливості, за наявності підстав, направити необхідні документи до органу, уповноваженого порушувати провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 2 805 грн. 68 коп. за проведення судової товарознавчої та дактилоскопічної експертиз - слід віднести на рахунок держави.

Згідно ч.2 ст.334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст.217 цього Кодексу.

Так, за правилами ч.3 ст.217 КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

Враховуючи положення кримінально-процесуального закону та фактичні обставини справи, суд вважає за необхідне матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 27.08.2023 року (потерпіла ОСОБА_8 ) за ч. 4 ст. 185 КК України - виділити в окреме провадження.

Судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 27.08.2023 року (потерпіла ОСОБА_8 ) за ч. 4 ст. 185 КК України - продовжити в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 372, 479-2 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за епізодами від 01.03.2023 (потерпіла ОСОБА_6 ), 12.09.2023 (потерпіла ОСОБА_7 ) за ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

-планшет марки «HUAWEI MediaPad T3 KOB-LO9» - повернути законному власнику - потерпілій ОСОБА_6 ;

-два диски з відеозаписом, два ПЛС із слідами рук - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 2 805 (дві тисячі вісімсот п`ять) грн. 68 коп. за проведення судової товарознавчої та дактилоскопічної експертиз - віднести на рахунок держави.

Кримінальне провадження №0000700 від 01.09.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 27.08.2023 року (потерпіла ОСОБА_8 ) за ч. 4 ст. 185 КК України - виділити в окреме провадження.

Продовжити розгляд кримінального провадження №0000700 від 01.09.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 27.08.2023 року (потерпіла ОСОБА_8 ) за ч. 4 ст. 185 КК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09 вересня 2024 року.

Суддя