У Х В А Л А

24.09.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому підготовчому судовому розгляді обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України

В С Т А Н О В И В :

Підстав для прийняття рішень по справі, передбачених п. п.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України немає.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що в даній справі є достатньо підстав для її розгляду в судовому засіданні, вислухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого, його захисника, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд справи, який проводити судом одноособово у відкритому судовому засіданні, оскільки підстав для проведення закритого судового засідання стороною обвинувачення не наведено.

У зв`язку з надмірним навантаженням суду, судовий розгляд призначається хоча і понад встановлений Законом десятиденний строк, але в межах розумного строку у найближчий вільний для слухання час.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченого запобіжного заходу тримання під домашнім арештом, термін якого закінчується 07.10.2024, строком на два місяці, у зв`язку з наявністю ризиків, вчинення дій, передбачених п. 1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду незаконно впливати на потерпілу та свідків у справі, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ПРИ цьому прокурор просить змінити час протягом якого обвинуваченому забороняється залишати житло а саме з 22 год. до 5 години наступного дня

В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.08.2024 у кримінальному провадженні №

0002505 від 27.07.2024 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отриманий медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, строком на два місяці, до 07.10.2024 включно та на ОСОБА_7 покладено обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор вважає, що зазначені ризики не зменшились та продовжують існувати, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду. За твердженням прокурора цей ризик є реальним, зважаючи на те, що у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, і призначення навіть мінімального покарання за умови доведеності його вини, це може стати підставою та мотивом для його переховування від суду;

Також прокурор стверджує, про наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом порушення покладених процесуальних обов`язків та своєчасного прибуття за викликом до суду;

Прокурор стверджує про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 проходить військову службу у м. Києві, проживає у АДРЕСА_2 , у власності житла не має та з метою уникнення від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 345 КК України, може вчинити самовільне залишення військової частини та переховуватися від суду;

За твердженням прокурора ризик незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 , як військовослужбовець правоохоронного органу - Управління державної охорони України, має відповідні зв`язки з працівниками правоохоронних органів та через працівників правоохоронних органів або особисто з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснювати протиправний вплив на свідків у кримінальному провадженні та узгоджувати з ними позицію захисту, а також здійснювати протиправний вплив на потерпілу ОСОБА_4 з метою зміни останньою наданих раніше показань.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений та захисник заперечуючи проти клопотання прокурора з підстав недоведеності жодного із заявлених ризиків просять застосувати більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників судового провадження суд приходить до висновку, що прокурором не доведено, що встановлені під час застосування запобіжного заходу у виді домашнього ризики вчинення дій, передбачених п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Як видно з клопотання та з пояснень прокурора за час застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу останній належним чином виконував покладені на нього слідчим суддею обов`язки.

Як видно з показань допитаної з ініціативи сторони обвинувачення потерпілої ОСОБА_4 за час здійснення досудового розслідування лише через три дні між нею та обвинуваченим відбулася розмова в ході, якої останній пропонував відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки. Після її відмови, ні сам обвинувачений, ні треті особи від його імені чи в його інтересах не намагалися будь-яким чином вплинути на позицію потерпілої у кримінальному провадженні.

Суд критично оцінює та відхиляє твердження прокурора про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 проходить військову службу у м. Києві, проживає у АДРЕСА_2 , у власності житла не має та з метою уникнення від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 345 КК України, може вчинити самовільне залишення військової частини та переховуватися від суду.

Указане твердження прокурора суд розцінює як таке, що ґрунтується виключно на припущеннях. Навпаки та обставина, що обвинувачений є військовослужбовцем свідчить про міцність його соціальних зав`язків. Жодних даних, що обвинувачений схильний до порушення військової дисципліни, чи вчиняв такі порушення суду не наведено та відповідними матеріалами не підтверджено.

Також суд розцінює як надумане та відхиляє твердження прокурор про наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом порушення покладених процесуальних обов`язків та своєчасного прибуття за викликом до суду, оскільки указаних випадків обвинуваченим допущено не було і про такі випадки під час досудового розслідування прокурором також не зазначається.

Також суд звертає увагу , що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за яке не передбачається безальтернативне покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 194 КПК України 1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Враховуючи, що прокурор довів обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті та не довів обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу та вважає за необхідне зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду

З огляду на вказані вище обставини, а саме відсутність будь якого з ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України суд не знаходить також законних підстав і для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання обвинуваченому.

Керуючись ст. ст. 314-316, 371, 372 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі № 6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 18.10.2024 року о 14 год. 00 хв.

Судовий розгляд проводити судом одноособово, з участю прокурора, потерпілої, обвинуваченого його захисника.

Доручити представнику Білоцерківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , яку подати до суду до 10.10.2024 та, з якою ознайомити обвинуваченого.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у виді домашнього арешту відмовити.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання відмовити.

Зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду.

Ухвала в частині запобіжного заходу, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки встановленому КПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 27.09.2024 о 08 год. 15 хв.

СуддяОСОБА_8