В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/713/21

Провадження № 1-кп/348/44/24

15 липня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю: прокурорів - ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

потерпілої (цивільного позивача) - ОСОБА_6 ,

її представника, адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого (цивільного відповідача) - ОСОБА_8 ,

його захисників, адвокатів - ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача:

ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Надвірна кримінальне провадження №0000009 від 09.01.2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, на момент вчинення злочину - водія в ФОП « ОСОБА_12 », місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), на даний час працює по тимчасових заробітках, не судимого, українця, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_8 керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 .

Злочин вчинено ним за наступних обставин.

09.01.2021 близько 17 год. 30 хв., у темну пору доби, суху погоду, обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався освітленою ділянкою автодороги «Н-09» сполученням «Мукачево-Львів», а саме по вул.16 Липня в смт.Делятин, Надвірнянського району Івано-Франківської області, у напрямку м.Мукачево. Дана ділянка дороги призначена для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку.

У цей час, попереду, зліва направо, по розмітці пішохідного переходу, перпендикулярно осі дороги рухався пішохід ОСОБА_13 , який у відповідності до вимог п.4.16а ПДР України, під час переходу проїзної частини, позначеної нерегульованим пішохідним переходом мав перевагу у русі.

Однак, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи водієм, рухаючись прямою ділянкою дороги, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожньою розміткою 1.14.3 та дорожніми знаками 5.35.1 на ближній межі переходу та 5.35.2 на дальній межі переходу, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода, проявив неуважність і в порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України не надав дорогу ОСОБА_13 , своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого вчинив на пішохідному переході наїзд на потерпілого.

При цьому обвинувачений ОСОБА_8 , будучи водієм транспортного засобу порушив вимоги ПДР України, а саме:

- п.1.5., згідно якого, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.1.10., в частині визначення поняття «небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися;

- п.2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п.4.16. Пішохід має право: а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами;

- п.12.1., яким визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.12.3., у відповідності до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п.18.1., відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_8 ПДР України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пішохід ОСОБА_13 , отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми органів черевної порожнини та позаочеревинного простору тазу з забоями та розривами внутрішніх органів, переломами кісток скелету, саднами та синцями в цих ділянках, яка ускладнилась тяжким травматичним шоком, від яких 09.01.2021 року настала смерть потерпілого у реанімаційному відділенні КНП «Надвірнянська ЦРЛ Надвірнянської міської ради».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення та заявлений до нього потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав.

Суду пояснив, що водійські права він отримав ще в 2011 році, тобто на час вчинення ДТП його водійський стаж був 10 років, а його страхова відповідальність була застрахована в ПрАТ "СК"Універсальна" на суму 260 тис. грн.

Взимку, а саме 09.01.2021 року він на своєму автомобілі марки «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , їхав з м.Івано-Франківська, де проживає, в ТК Буковель. Збоку на пасажирському сидінні перебувала дівчина, яку він попутно підібрав у АДРЕСА_3 і яка теж їхала в той напрямок.

Зазначає, що десь близько 18 год. 00 хв., точної години не пригадує, але вже було темно, він проїжджав смт.Делятин. Ніяких опадів не було, погода була суха.

Побачивши знак пішоходного переходу він зменшив швидкість. В цей час назустріч йому по смузі зустрічного руху проїжджали чотири автомобілі.

Стверджує, що пішохід ОСОБА_13 вибіг на пішохідний перехід відразу після проїзду даних машин і він побачив його вже на середині пішоходного переходу, тобто десь за три або чотири метри від свого автомобіля. Вказує, що він рухався із швидкістю 40-45 км/год. і при цій швидкості почав гальмувати.

На його думку, якщо б пішохід не біг, а йшов, то уникнути зіткнення було б можливо, оскільки він вжив заходи екстренного гальмування.

Після зіткнення він одразу вийшов з автомобіля, почав надавати потерпілому першу допомогу, потім викликав швидку медичну допомогу і поліцію.

Зауважує, що пішохід перед виходом на проїжджу частину повинен переконатися в безпеці свого руху і руху автомобілів, а так як він (пішохід) вибіг на перехід, то відповідно порушив ПДР саме пішохід ОСОБА_13 , а не він, як водій транспортного засобу.

Крім того, стверджує, що працівники поліції, які приїхали ша місце події близько 19 год. 00 хв. не представилися, забрали в нього паспорт і водійське посвідчення та наказали перебувати поряд з ними. Потім приїхав слідчий, який також наказав знаходитись біля нього.

А при проведенні в ніч з 09.01.2021 року на 10.01.2021 року слідчого експерименту йому не роз`яснювалося право на його захист та право відмовитися від дачі показань щодо себе, що є суттєвим порушенням його прав.

Також вважає, що результати слідчого експерименту є недопустимим доказом. Наголошує, що пішохода він вже побачив на середині пішохідного переходу.

Всі ці обставини, а також що ОСОБА_13 біг по пішохідному переході могли підтвердити ще три особи, які в той час перебували біля магазину "Лелека" і яких слідство не допитало.

Просить суд виправдати його в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Відповідно, не визнає і цивільний позов пред`явлений до нього потерпілою ОСОБА_6 , збільшений та уточнений нею в подальшому, про стягнення 216000 грн. матеріальної шкоди пов`язаної із смертю ОСОБА_13 в ДТП, 1370 грн. 70 коп. шкоди пов`язаної з лікуванням потерпілої ОСОБА_6 , 37185 грн. витрат на поховання та спорудження пам`ятника, а також 1000000 грн. моральної шкоди та 11500 грн. витрат за надання правової допомоги, оскільки вважає винуватцем ДТП пішохода ОСОБА_13 .

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його винуватість повністю доводиться іншими зібраними по кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що її чоловік - ОСОБА_13 в минулому був вчителем історії та права. Крім того постійно займався з дітьми в різних гуртках, вів здоровий спосіб життя, активно займався спортом.

09.01.2021 року в післяобідну пору, він як зазвичай пішов до дамби, що на річці ОСОБА_14 , де тренувався та виконував різні фізичні вправи.

Повертаючись додому після занять спортом, чоловік завжди переходив центральну автодорогу через пішоходний перехід.

Також їй відомо, що в той день, підійшовши до переходу, чоловік неподалік каплички побачив дитячий вертеп, оскільки тривали Різдвяні свята, тому не перейшов автодорогу, а пройшов вздовж неї трохи вперед щоб подивитися як діти, яких він знав як своїх учнів, колядують та танцюють.

Привітавшись з ними та подивившись на вертеп він повернувся назад до пішоходного переходу і по ньому почав переходити автодорогу.

Пройшовши половину пішохідного переходу він побачив, що по дорозі в напрямку м.Яремча на великій швидкості мчала машина, тому він побіг.

Зазначає, що на відео з камери спостереження, яка розміщена на будівлі магазину «Лелека» чітко видно, як автомобіль, що їхав з великою швидкістю збив її чоловіка і ще метрів двадцять протягнув по дорозі. А на асфальті навіть не було видно гальмівного шляху, тому його (чоловіка) просто перемололо.

Чоловіка забрали в КНП «Надвірнянська ЦРЛ», однак від отриманих травм він там помер.

На її думку, чоловік правила дорожнього руху не порушив, оскільки проходив по пішоходному переході.

В зв`язку з смертю чоловіка вона на старість залишилася сама, хвора, без підтримки та допомоги.

Смерть чоловіка для неї велике горе, стрес, який вона не може подолати до сих пір.

Обвинувачений ОСОБА_8 після цих трагічних для неї подій два рази їй телефонував наполягаючи на зустрічі, однак вона після пережитого не мала сил з ним зустрітися.

В подальшому, ще один раз дзвонила мати обвинуваченого, бо її цікавило чи буде вона мати претензії матеріального та морального характеру до її сина, на що вона їй просто відповіла, що зробила б вона перебуваючи в її становищі, мала б претензії чи ні. На цьому їхня розмова закінчилася. Після ні обвинувачений ОСОБА_8 , ні його родичі до неї не телефонували та з нею не зустрічалися.

Стверджує, що обвинувачений замість того щоб вибачитись перед нею, через всяких сумнівних людей передавав погрози їй та її внучкам, зокрема, що вона сильно вляпалася і не відомо що тепер може бути з її неповнолітніми внучками, які їй дуже дорогі.

Частину такої розмови її старшій внучні вдалося записати на мобільний телефон.

Свій цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримала, просила задоволити його в повному обсязі та стягнути з цивільних відповідачів - ОСОБА_8 та ПрАТ «СК »Універсальна» спричинені їй матеріальні та моральні збитки.

Щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання вказала, що розуміє, що він молода людина, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, але, разом з тим, він забрав життя її чоловіка, при цьому вважає себе повністю невинним у його смерті, впевнений в своїй безкарності, навіть не підійшов до неї щоб поспівчувати її горю, не вибачився.

Тому в призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання вона повністю покладається на розсуд суду.

Представник цивільного відповідача ПрАТ «СК «Універсальна» - ОСОБА_11 підтримала поданий нею відзив на позовну заяву ОСОБА_6 від 18.11.2021 року, що надійшов до суду 23.11.2021 року.

Крім того пояснила, що дійсно, 18.07.2020 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_8 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 200644940 за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 .

В подальшому, до ПрАТ «СК «Універсальна» від ОСОБА_6 надійшла заява про виплату страхового відшкодування згідно полісу № ЕР 200644940 в результаті ДТП, яка мала місце 09.01.2021 року за участю забезпеченого автомобіля під керуванням ОСОБА_8 , в якій загинув її чоловік - ОСОБА_13 .

Після розгляду вказаної заяви, страхова компанія направила ОСОБА_6 лист-відповідь вих. № 1284/25-00/03 від 30.03.2021 року з проханням надати необхідні документи для розрахунку та сплати страхового відшкодування, але запитуваних документів: квитанцій, що підтверджують витрати на поховання, документальних доказів спорудження надгробного пам`ятника та чеків підтверджуючих витрати на спорудження пам`ятника - не було надано.

Крім того, для отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю її чоловіка повинні бути надані документи, що підтверджують перебування на його утриманні, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям, внаслідок втрати годувальника.

Відповідно до копії довідки про доходи № НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримує пенсію за віком у розмірі 4469 грн. 11 коп., а прожитковий мінімум на дату ДТП 09.01.2021 року становив 2189 грн., тобто пенсія цивільного позивача вдвічі перевищує розмір прожиткового мінімуму, а виходячи з системного аналізу норм законодавства, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

Однак, до позовної заяви також не надано належних, допустимих та достатніх доказів перебування позивача на утриманні свого чоловіка.

Отже, вимоги ОСОБА_6 про стягнення коштів у зв`язку з втратою годувальника, на думку представника ПрАТ «СК «Універсальна», є необгрунтованими (недоведеними) та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги відшкодування витрат на поховання та виготовлення пам`ятника у розмірі 37185 грн.зазначає, що підтвердженими належними доказами є витрати на поховання тільки у розмірі 9130 грн. і витрати на одяг померлого у розмірі 5055 грн., оскільки цивільним позивачем надано накладні, в яких чітко вказані суми оплати за надані речі/послуги.

Інші витрати у розмірі 23000 грн. на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника не підтверджені належними доказами, а саме відсутня накладна/чек щодо надання послуг по спорудженні пам`ятника.

Таким чином, максимальна сума витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, яка могла б бути стягнена з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», у випадку задоволення позовних вимог становить - 14185 грн. (9130 грн. витрати на поховання та 5055 грн. витрати на одяг для померлого).

Отже, враховуючи вищевикладене вимоги ОСОБА_6 щодо відшкодування інших витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника є необгрунтованими та не підтвержені належними доказами.

Щодо суми відшкодування завданої моральної шкоди вказує, що згідно З-ну України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) моральної шкоди стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

На дату настання ДТП -09.01.2021 року розмір мінімальної місячної заробітної плати становив 6000 грн., тому максимальна сума моральної шкоди, що може бути стягнена з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», у випадку задоволення позовних вимог на користь ОСОБА_6 складатиме - 72000 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_6 є суттєво завищеними та не підлягають задоволенню відповідно до норм чинного законодавства.

З приводу вимог про витрати на надання правничої допомоги у розмірі 11500 грн. вважає, що ці вимоги також є безпідставними, не підтвердженими належними, допустимими та достатніми доказами оскільки позивачем взагалі не надано договору про надання правничої (правової) допомоги між ним та адвокатом (адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро), що підтверджував би відносини стосовно надання правничої допомоги, не надано доказів оплати витрат на правову допомогу, розрахунку, акту виконаних робіт тощо.

Разом з тим, враховуючи все вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в частині вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна».

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника експерт ОСОБА_15 суду повідомив, що дійсно він проводив судову інженерно-транспортну експертизу на підставі постанови слідчого СВ Надвірнянського ВП ОСОБА_16 від 19.02.2021 року та 23.03.2021 року надав висновок №СЕ-19/109-21/2796ІТ.

Вказав, що документи, які йому були надані для проведення експертизи відображені у висновку експерта. Коли направляється слідчим постанова про призначення експертизи, слідчий може направити ряд додаткових вихідних даних, які також вказуються у експертному висновку.

Як вбачається з висновку, для проведення дослідження була надана постанова про призначення експертизи на 2-х аркушах, лист про терміновість виконання експертизи і копія схеми до протоколу огляду місця події від 09.01.2021 року. Відповідно він їх досліджував.

Під час направлення постанови, слідчим задається ряд запитань для експертного дослідження і надаються вихідні дані, які необхідні для відповіді на поставлені питання.

Як видно з експертизи, для відповіді на поставлені питання прийнято вихідні дані, які вказані слідчим і які слідчий взяв також з оглянутого відеозапису з камери спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Тобто у вихідних даних відображені відомості про те, що слідчий оглядає відеозапис і розписує, що безпосередньо було отримано і встановлено з цього відеозапису, а також на експертизу були надані постанова і схеми ДТП.

Вихідні дані задані слідчим є об`єктивні, тому, що ці дані були отримані з іншого висновку №СЕ-19/109-21/680-ФТ від 29.01.2021 року, проведеного експертом за експертною спеціальністю 6.1 «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення».

Тобто, огляд відеозапису здійснювався судовим експертом ОСОБА_17 під час проведення судової фототехнічної експертизи.

Для дачі об`єктивного висновку йому ( ОСОБА_15 ), як експерту, було достатньо цих вихідних даних.

Зазначив, що якщо вихідних даних для проведення експертизи йому було б недостатньо, він в свою чергу направив би відповідне клопотання слідчому для їх надання.

Сам відеозапис він може оглянути чисто інформативно, однак оцінку йому надавати не може, бо немає допуску, оскільки він експерт-автотехнік. Тому аналізував та досліджував відео інший експерт фахівець по відеозаписах, який і надав відповідний висновок.

Аналіз дій пішохода експертом-автотехніком не поводиться з врахуванням того, що він розглядає механізм ДТП з технічної точки зору, а не всю подію. Бере дані стосовно руху пішохода і дані щодо руху автомобіля і визначає механізм ДТП.

Оцінка діям пішохода викладена в розділі 4 ПДР України «Обов`язки і права пішоходів».

Разом з тим, чи пішохід біг, чи не біг це оцінка юридична, він розглядає тільки технічну площину.

Зокрема п.12.3 вимагає від водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, вживати заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, відповідно йому це потрібно дослідити - є в діях водія відповідність даному пункту чи немає.

Стосовно п.12.4 розділу 12 ПДР України «Швидкість руху» - чи мало місце перевищення водієм швидкості руху, чи ні - це також технічна сторона питання і досліджувалося розрахунками з використанням спеціальних знань.

Він дає оцінку діям водія, який керував джерелом підвищеної небезпеки і розглядає питання з технічної точки зору - чи була у водія, як учасника події, можливість уникнути цієї події. Час був отриманий з висновку експерта ОСОБА_17 .

Якщо розглядати саме цю дорожно-транспортну ситуацію згідно п.18.1. розділу 18 ПДР України «Проїзд пішохідних переходів і зупинок транспортних засобів», то там чітко написано, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли ступили на перехід.

Якщо пішохід на вказаній ділянці дороги рухається по пішохідному переході (дозволеному місці), то водій, попереджений дорожніми знаками повинен розуміти, що він наближається до пішохідного переходу, де можуть бути пішоходи, що вказано в п.18.1. Не де він побачив пішоходів (пішохода), а де вони (він) можуть перебувати. Небезпека для водія виникає з моменту виходу пішохода на пішохідний перехід.

Але перед тим, як побачити пішоходів (пішохода) він бачить дорожний знак 5.38.1. і повинен, як водій який керує джерелом підвищеної небезпеки, розуміти, що хтось може вийти на пішохідний перехід.

Якби ж пішохід рухався в недозволеному місці, за межами пішоходного переходу, то звичайно, що цими односторонніми діями він ставить себе в такі умови, що з його вини може виникнути ДТП.

Якщо водій обмежений оглядовістю через габарити зустрічного транспортного засобу і він наближається до пішоходного переходу, це йому не надає право в русі, він не повинен сподіватися, чи хтось вийде на пішохідний перехід, чи ні. Відсутність оглядовості не дає йому права продовжувати рух тільки з надією на те, що там ніхто не появиться.

Водій повинен вибрати таку швидкість щоб в потрібний момент зупинитися.

Свій висновок від 23.03.2021 року за №СЕ-19/109-21/2796ІТ експерт ОСОБА_15 повністю підтвердив, оскільки всі дослідження проведені відповідно до вимог методики 10.1.07 «Дослідження наїзду транспортних засобів на пішохода або інші перешкоди», згідно з затвердженим МЮ України «Реєстром методик проведення судових експертиз», (наказ МЮ України №1666/5 від 02.10.2008), та є об`єктивними.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні злочину доводиться письмовими доказами, а саме:

- рапортом старшого інспектора-чергового Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області на ім`я т.в.о. начальника Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 09.01.2021 року, з якого вбачається, що 09.01.2021 року о 17 год. 58 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 09.01.2021 року о 17 год. 57 хв. в АДРЕСА_4 , біля каплички, відбулась ДТП з потерпілим. Заявник: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Виїздом СОГ на місце події було встановлено, що 09.01.2021 року близько 17 год. 50 хв. водій автомобіля марки «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , рухаючись ділянкою автодороги сполученням «Мукачево-Львів», а саме по вул.16 Липня в с.Делятин, Надвірнянського району Івано-Франківської області, у напрямку м.Мукачево, вчинив наїзд на пішохода, який переходив проїзну частину дороги по пішохідному переході, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ та струсу головного мозку (т.2 а.к.п.45);

- протоколом огляду місця події від 09.01.2021 року з схемою та фототаблицями до нього, яким (місцем події) являється ділянка дороги в АДРЕСА_5 , біля продуктового магазину «Лелека», в якому (протоколі) відображено та деталізовано обставини ДТП, що мала місце 09.01.2021 близько 17 год. 30 хв. за участю автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого (пішохода) ОСОБА_13 (т.2 а.к.п.46-62);

- протоколом проведення слідчого експерименту та схемою до нього від 10.01.2021 року, в яких відтворено обставини отримання потерпілим ОСОБА_13 тілесних ушкоджень внаслідок наїзду на нього автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 , що відбувся (наїзд) 09.01.2021 близько 17 год. 30 хв. в АДРЕСА_5 (т.2 а.к.п.66-68);

- постановою старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_16 від 11.01.2021 року про визнання речовим доказом - автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був вилучений 09.01.2021 року під час огляду місця події, відповідно до якої при огляді даного транспортного засобу виявлено пошкодження у вигляді вм`ятин та пошкодження лакофарбового покриття передньої правої частини автомобіля (т.2 а.к.п.69);

- постановою старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_16 від 11.01.2021 року про визнання речовими доказами - уламків пластмаси чорного кольору, що були вилучені 09.01.2021 року під час огляду місця події, в АДРЕСА_5 , на проїжджій частині дороги (т.2 а.к.п.70);

- лікарським свідоцтвом про смерть за №7 від 11.01.2021 року, з якого вбачається, що причиною смерті ОСОБА_13 стали: травматичний шок, множинні розриви та забої внутрішніх органів, переломи кісток скелету, поєднана закрита тупа травма органів черевної порожнини, поза очеревинного простору та тазу, отримані останнім як пішоходом внаслідок ДТП 09.01.2021 року в с.Делятин (т.2 а.к.п.73);

- висновком експерта №07 від 05.03.2021 року, яким встановлено, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , результатів лабораторних експертиз, матеріалів криміналнього провадження та його ім`я, у відповідності з поставленими питаннями, експерт прийшов до таких підсумків:

Смерть ОСОБА_13 настала від поєднаної тупої травми органів черевної порожнини та поза очеревинного простору, тазу з забоями та розривами внутрішніх органів, переломами кісток скелету, саднами та синцями в цих ділянках, яка ускладнилась тяжким травматичним шоком.

Враховуючи характер трупних явищ на момент проведення судово-медичної експертизи трупа в морзі (трупне заклякання добре виражене у всіх звичайно досліджуваних групах м`язів, трупні плями при натискуванні на них динамометром із силою 2 кг/см2 бліднуть і відновлюють свій колір через 15 хвилин, гнильні зміни не виражені, можна думати, що з моменту смерті гр. ОСОБА_13 до моменту проведення судово-медичної експертизи трупа в морзі пройшло близько 1,5-2,5 доби.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження: закрита тупа травма органів черевної порожнини з розривами та крововиливом в капсулу та тканину правої долі печінки, крововиливом в черевну порожнину (близько 1000 мл. крові); закрита тупа травма органів поза очеревинного простору з крововиливами в жирову капсулу обох нирок; закрита тупа травма тазу з лінійним переломом крила клубової кістки зліва та крововиливами в м`які тканини тазу зліва; крововиливи в м`які тканини лівого стегна, правої гомілки, синці в ділянках обох ніг, садно в ділянці правого ліктьового суглобу.

Вище описані тілесні ушкодження ускладнилися тяжким травматичним шоком.

Закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку в лівій скроневій ділянці, забійною раною в лівій тім`яно-скроневій ділянці, садном в лівій лобно-скроневій ділянці.

Вище описані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких що є небезпечними для життя в момент спричинення.

Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень, дані протоколу огляду місця події від 09.01.2021 року, характер пошкоджень на автомобілі, можна вважати, що всі вище описані ушкодження утворилися у швидкій послідовності незадовго до настання смерті від дії тупих твердих предметів, та могли утворитись при автомобільній травмі - зіткнення автомобіля, що рухався із потерпілим, коли останній перебував у вертикальному чи близькому до нього положенні. Так як, медико-криміналістична експертиза одягу, в якому був одягнутий потерпілий на момент отримання тілесних ушкоджень не проводилася, вирішити питання про те в яку частину тіла прийшовся первинний удар та більш конкретний механізм утворення тілесних ушкоджень, немає можливості.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та ліквору від трупа ОСОБА_13 не виявлено: метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів, що може свідчити про те, що гр. ОСОБА_13 на момент настання смерті у стані алкогольного сп`яніння не перебував (т.2 а.к.п.74-76);

- висновком експерта №159/21 від 09.02.2021 року, згідно якого, у наданих гістологічних препаратах від трупа гр. ОСОБА_13 , 1935 р.н., виявлено: ділянки малокров`я судин інтерстицію кіркової речовини нирок. Нерівномірне кровонаповнення судин інтерстицію кіркової та мозкової речовин нирок. Некроз окремих ниркових канальців. Вогнищевий жировий гепатоз. Хронічний гепатит. Артеріолосклероз нирок. Хронічний вогнищевий пієлонефротичний нефросклероз (т.2 а.к.п.77);

- висновком експерта №250 від 03.03.2021 року, яким встановлено, що при судово-токсикологічному дослідженні крові та ліквору від трупа: ОСОБА_13 , 1935 року народження, не виявлено:метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів (т.2 а.к.п.78-79);

- висновком експерта №41 від 12.01.2021 року, відповідно до якого кров із трупа ОСОБА_13 , 1935 року народження, відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО (т.2 а.к.п.80);

- протоколом огляду місця події від 15.01.2021 року, яким (місцем події) являється будівля моргу Надвірнянської ЦРЛ, що в АДРЕСА_6 .

У даному приміщенні знаходився поліетиленовий пакет, в якому був наявний одяг з трупа ОСОБА_13 , а саме: куртка балонова, синього кольору, зсередини червоного кольору, з капюшоном, якій були наявні плями речовини бурого кольору; шапка чорного кольору; куртка спортивна, синьо-зеленого кольору; светр синього кольору з плямами речовини бурого кольору, розірваний спереду; футболка зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору; штани спортивні чорного кольору.

Даний одяг було упаковано в поліетиленовий пакет чорного кольору і вилучено (т.2 а.к.п.81-83);

- висновком експерта № СЕ-19/109-21/367-ІТ від 28.01.2021 року, яким встановлено, що на момент експертного огляду та дослідження, робоча гальмівна система автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилась у працездатному стані.

На момент експертного огляду та дослідження, рульове керування автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилось у працездатному стані.

Враховуючи те, що на момент експертного огляду та дослідження робоча ОСОБА_18 система та рульове керування автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились у працездатному стані, несправностей, виявлено не було, тому питання: «Якщо в рульовій, гальмівній системах автомобіля є несправності, то коли вони виникли (до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок неї чи після неї)?» - позбавлене технічного змісту і відповідь на нього не надається.

Враховуючи те, що на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились у працездатному стані, несправностей, виявлено не було, тому питання: «Чи міг водій виявити дані несправності до ДТП?» - позбавлене технічного змісту і відповідь на нього не надається.

Враховуючи те, що на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились у працездатному стані, несправностей, виявлено не було, тому питання: «Чи є відмова наслідком конструктивних недоліків гальмівної чи рульової систем або порушення правил її експлуатації?» - позбавлене технічного змісту і відповідь на нього не надається (т.2 а.к.п.86-90);

- висновком експерта №СЕ-19/109-21/383-ІТ від 12.01.2021 року, згідно якого з`ясовано, що встановити місце наїзду автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_13 , відносно елементів проїзної частини дороги, експертним шляхом не представляється можливим, через відсутність необхідної слідової інформації, яка б вказувала на дане місце (т.2 а.к.п.92-94);

- протоколом проведення слідчого експерименту та схемою до нього від 13.01.2021 року, в яких, з пояснень свідка ОСОБА_19 відтворено обставини ДТП, що відбулася 09.01.2021 близько 17 год. 30 хв. в АДРЕСА_5 , а саме наїзду автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 на пішохода (потерпілого) ОСОБА_13 (т.2 а.к.п.95-97);

- постановою старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_16 від 14.01.2021 року про визнання речовим доказом - відеозапису «сh12_2515» щодо обставин ДТП, з камери зовнішнього спостереження на приміщенні крамниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », місцезнаходження: АДРЕСА_5 , за 09.01.2021 року (т.2 а.к.п.99);

- дослідженим в судовому засіданні DVD-R диском із записом щодо обставин ДТП, з камери відеоспостереження на приміщенні крамниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_5 (т.2 а.к.п.100);

- протоколом огляду речей та документів з фототаблицями від 14.01.2021 року, а саме DVD-R диску із записом щодо обставин ДТП, з камери відеоспостереження на приміщенні крамниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_5 , якими зафіксовано, що під час огляду відеозапису «сh12_2515» встановлено, що відеозапис проводиться із приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у темну пору часу. В зону видимості попадає проїжджа частина вулиці 16 Липня, що в смт. Делятин.

На проїжджій частині видно дорожню розмітку - пішохідний перехід. Камера орієнтована у напрямку м.Мукачево. У лівому верхньому куті є індикатор дати і часу, а у нижньому правому куті є назва і номер камери. Час відеозапису 15 хв. 35 сек.

При перегляді відеозапису встановлено, що у момент часу о 18 год. 28 хв. 55 с. (відповідно до індикатору відеозапису) в полі зору появляється пішохід, який йде у напрямку до пішохідного переходу (у напрямку м.Львів). Далі пішохід проходить повз пішохідний перехід, після чого повертається до нього і зупиняється перед ним.

Після чого проїжджають декілька автомобілів у напрямку м.Львів. Тоді, у момент часу о 18 год. 28 хв. 35 с. пішохід починає свій рух - виходить на проїзну частину автодороги по пішохідному переході у напрямку зліва направо (на протилежний бік дороги).

Після цього, коли пішохід рухається по пішохідному переході, в момент часу о 18 год. 28 хв. 37 с. (відповідно до індикатору часу відеозапису), він зникає з поля зору камери відеоспостереження. В той час видно автомобіль, який рухається зі сторони м.Львів, який вже наїхав на пішохода.

Далі ви видно тіло пішохода на правому узбіччі і автомобіль, який наїхав на нього, який зупинився. Тоді з ведійського сидіння вийшов чоловік та з переднього пасажирського сидіння - жінка, які підійшли до потерпілого. Далі до потерпілого підійшов інший чоловік, зі сторони м.Львів під`їхав інший автомобіль, який зупинився, з водійського сидіння якого пізніше вийшов чоловік та підійшов до місця де лежить потерпілий. З цього часу і до кінця відеозапису біля місця де лежить потерпілий знаходяться троє чоловіків та одна жінка. На 15 хв. 35 сек. відеозапис припиняється.

З метою проведення фототехнічної експертизи з відеофайлу - «сh12_2515», час якого складає 15 хв. 35 с., було вирізано відеофрагмент 20210116_102521, час якого складає 1 хв. 56 с., на якому було зафіксовано момент початку та темп руху пішохода до моменту наїзду на нього, який записано на DVD-R диск, поміщено в паперовий конверт на якому було зроблено пояснювальні надписи, опечатано, скріплено підписом слідчого (т.2 а.к.п.101-104);

- висновком експерта №СЕ-19/109-21/680-ФТ від 29.01.2021 року з фото таблицями та компак-диском до нього, відповідно до якого з моменту, коли пішохід ОСОБА_13 виходить на проїзну частину до моменту, коли він зникає з поля зору камери відеоспостереження, проходить часу ? 2,92 с ± 0,08 с. (т.2 а.к.п.106-111);

- висновком експерта №СЕ-19/109-21/2796ІТ від 23.03.2021 року яким встановлено, що за заданим комплексом вихідних даних, величина максимально допустимої швидкості руху автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний № НОМЕР_1 , по умовах видимості дороги в напрямку руху, становить біля 89...92км/год, в залежності від коефіцієнту зчеплення його коліс із дорожнім покриттям.

В заданій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 12.4 та 18.1 Правил дорожньрго руху України.

У відповідності, до вимог вказаних пунктів ПДР України, в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля ОСОБА_8 повинен був, із технічної точки зору, рухатися даною ділянкою проїзної частини дороги із швидкістю, яка не повинна перевищувати 50 км/год, а з моменту виходу пішохода ОСОБА_13 на проїзну частину дороги (нерегульований пішохідний перехід) - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Оскільки термін «порушення», містить юридичну термінологію, його вирішення виходить за межі компетенції експерта автотехніка. Дане питання може бути розглянуто тільки в аспекті відповідності чи невідповідності дій водія транспортного засобу до вимог ПДР України.

В діях водія автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із, настанням дорожньо-транспортної пригоди.

В дорожньо-транспортній ситуації що розглядається, дії пішохода ОСОБА_13 не потребують спеціальних технічних пізнань і можуть бути оцінені слідством (або судом) самостійно відповідно до розділу 4 Правил дорожнього руху України на підставі оцінки всіх зібраних матеріалів по справі.

В заданій дорожній ситуації, небезпека для руху для водія автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_8 , виникає з моменту виходу пішохода ОСОБА_13 на проїзну частину дороги.

За заданим комплексом вихідних даних, водій автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_8 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_13 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки, рухаючись як із заданою, так і з максимально допустимою за даних дорожніх умов швидкістю.

За заданим комплексом вихідних даних, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору стали обставини, які пов`язані із невідповідністю дій водія автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_8 вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України (т.2 а.к.п.127-133).

Зазначені докази по кримінальному провадженні зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вони є допустимими та такими, що в своїй сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої та письмовим матеріалам у даному провадженні.

Суд приймає докази, надані стороною обвинувачення, стороною захисту та докази одержані під час судового розгляду.

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України докази є належними, якщо вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

У відповідності до вимог ст.94 КПК України суд оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили. При цьому має бути усунено всі розумні сумніви.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвокатом ОСОБА_10 про те, що обвинувальний акт ґрунтується на недопустимих доказах, зокрема, що фактично одразу після ДТП і приїзду працівників поліції та на момент допиту ОСОБА_8 як свідка, він був затриманий та йому не було надано можливості скористатися послугами адвоката, а це є, на думку обвинуваченого та його захисника, процесуальним порушенням, що в ході допиту в якості підозрюваного 18.02.2021р. ОСОБА_8 було заявлено клопотання про проведення повторного слідчого експерименту, оскільки в ході слідчого експерименту 10.01.2021 р. було порушено його конституційне право на захист і право не свідчити проти себе і не складено з цього приводу відповідного протоколу про відсутність захисника, що додатковий слідчий експеримент також проведений не був, а слідчий експеримент та відтворення подій за участю ОСОБА_8 , як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, взагалі не проводився, що протокол проведення слідчого експерименту від 13.01.2021 року є недопустимим доказом, так як сторона захисту не мала можливості поставити свідку ОСОБА_19 питання під час слідчого експерименту та перевірити ідентичність погодних умов і освітлення, що на час проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_8 10.01.2021 року та свідком ОСОБА_19 13.01.2021 року у слідства не було у розпорядженні відеозапису подій, який було витребувано слідчим тільки 14.01.2021 року, тому відповідно, висновок експерта №СЕ-19/109-21/2796ІТ від 23.03.2021р. грунтується на недостовірних вихідних даних, які взяті з недопустимих доказів, що даний висновок є необ`єктивним і по тій причині, що експерт в ньому вказав, що основною причиною даної ДТП - стали тільки дії водія автомобіля ОСОБА_8 зокрема порушення ним вимог пункту п.18.1 ПДР і не взято до уваги, що саме пішохід ОСОБА_13 створив таку дорожню ситуацію, коли водій ОСОБА_8 не міг бачити момент його раптового вибігання на проїзну частину дороги, тому небезпека для руху автомобіля, яким керував ОСОБА_8 виникла саме тоді коли пішохід ОСОБА_13 перебував посеред дороги, вибігши позаду зустрічного транспортного засобу, що вихідні дані, які надавалися експерту стосовно часу, який пройшов від моменту коли ОСОБА_8 побачив пішохода ОСОБА_13 і до наїзду на нього є спотвореними та неправильними, що експерт взагалі не надав оцінку діям пішохода ОСОБА_13 , а вина водія ОСОБА_8 прив`язана виключно до руху автомобіля «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а сам механізм ДТП, причини, розвиток і наслідки не досліджувались експертом автотехніком, що протокол слідчого експерименту від 10.01.2021 року суперечить відеозапису з будівлі кафе «Лелека» і не відтворює ту дорожню обстановку, яка мала місце насправді, що слідчий під час проведення слідчого експерименту не встановив безпосередньо на пішохідному переході ще одне авто щоб можна було зрозуміти чи міг ОСОБА_8 бачити момент, коли пішохід ОСОБА_13 вибігає на пішохідний перехід, що призначення та проведення експертного дослідження від 23.03.2021року здійснювалися без участі підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, а це позбавило його можливості в реалізації процесуальних прав заявити відвід експерту і клопотати про призначення іншого експерта та запропонувати на вирішення експерта свої питання, які потребували дослідження, а також реалізації ним процесуальних прав спрямованих на відповідне експертне дослідження та вибір кваліфікованого експерта, суд констатує наступне:

Згідно зі ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах), а також на припущеннях.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. З огляду на це, експерт відповідає лише на питання, поставлені йому особою, яка його залучила, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

На переконання суду, висновки судових інженерно-транспортних експертиз, судової фототехнічної експертизи, зроблені кваліфікованими фахівцями, які мають достатній стаж та досвід роботи, відповідний клас та категорію, з правами та обов`язками експерта, що передбачені ст.69 КПК України, вони ознайомлені. Експерти про кримінальну відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку експерта або за дачу завідомо неправдивого висновку за ст.ст.384, 385 КК України попереджені.

Крім того, в судове засідання за клопотанням сторони захисту обвинуваченого був викликаний судовий експерт ОСОБА_15 для роз`яснення зробленого ним висновку та поставлення йому запитань з приводу проведених досліджень, який підтвердив результати, встановлені ним у висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП» від 23.03.2021 року за №СЕ-19/109-21/2796ІТ.

Також суд зазначає, що згідно п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, навіть якщо водій не бачить небезпеку, він повинен вміти передбачити її, що є особливо актуальним у зоні поворотів, перехресть з обмеженою оглядовістю, при наближенні до пішохідних переходів, інших небезпечних ділянок позначених відповідними дорожніми знаками.

Наведене узгоджується з позицією, яка викладена в п.35 постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №490/10025/17, провадження №51-6116км19 де акцентовано, що «…основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити…» та мотивувальній частині постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №523/12810/15-к, провадження №51-266км20 в якій визначено, що «…об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: діяння - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту; наслідки у вигляді заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження; причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту і зазначеними у статті наслідками.

Однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний дотримуватись правил дорожнього руху та виконати вимоги як пункту 10.1, так і 12.3 Правил, зокрема при виявленні пішохода негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Таким чином, той факт, що небезпеку для руху, а саме перебування пішохода на проїзній частині дороги, створено внаслідок власної протиправної поведінки пішохода, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного пункту Правил…».

Обвинувачений надав такі показання суду, що є його правом, а оцінка належності та допустимості наданих суду доказів у відповідності вимогам ст.87 КПК України надається судом в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Як доведено в судовому засіданні та не заперечується обвинуваченим і його захисником, саме ОСОБА_8 безпосередньо керував джерелом підвищеної небезпеки- транспортним засобом «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а наїзд на пішохода ОСОБА_13 відбувся на нерегульованому пішоходному переході позначеному дорожньою розміткою 1.14.3 та дорожніми знаками 5.35.1.

Вказані обставини в сукупності з іншими факторами призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішохід ОСОБА_13 , отримав тілесні ушкодження та в подальшому помер у реанімаційному відділенні КНП «Надвірнянська ЦРЛ Надвірнянської міської ради».

Інші доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду даного кримінального провадження, не спростовують вину ОСОБА_8 , а таку позицію обвинуваченого суд розцінює, як обраний ними спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані, в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 та інші обставини, зазначені у ст.91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не здобуто, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими - відсутні.

Суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі « Федорченко та Лозенко проти України»).

Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю та вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як дії, які виразились в порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 .

За змістом ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При цьому суд враховує вимоги ст.65 КК України, роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

А також роз`яснення, що містяться п.п.20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Тому при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, наслідки, які настали, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має повну загальну середню освіту, постійне місце проживання та реєстрації, має міцні соціальні зв`язків, оскільки одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не перебуває, до вчинення даного кимінального правопорушення працював водієм в ФОП « ОСОБА_12 », АДРЕСА_3 ), його поведінку до і після вчинення кримінального правопорушення, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка щодо призначення покарання покладається на розсуд суду, а також обставини, що обтяжують покарання.

Згідно ст.67 КК України до обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд враховує вчинення вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання також відсутні.

Як вбачається з досудової доповіді Івано-Франківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, у обвинуваченого встановлено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб (т.1 а.к.п.106-107).

Беручи до уваги все викладене в сукупності, обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, думку потерпілої, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе виключно в його ізоляції від суспільства.

Тому з урахуванням обставин кримінального провадження суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання в межах санкції статті за цей вид кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною КК України а саме за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Використовуючи дискреційні повноваження при визначенні тривалості покарання суд перш за все зважає на ту обставину, що обвинуваченим до теперішнього часу не усвідомлено ані сутності вчиненого ним злочину, ані наслідків, до яких призвели його дії.

Обвинувачений навіть під час допиту в судовому засіданні, який відбувався вже після дослідження всіх матеріалів кримінального провадження, стверджував про свою невинуватість.

Наведеними обставинами суд обґрунтовує тривалість покарання, необхідного для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення інших злочинів, що буде призначене обвинуваченому.

Щодо вирішення питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 додаткового покарання, визначеного у санкції ч.2 ст.286 КК України, а саме у виді позбавлення права керувати транспортними засобами або без такого, суд зауважує наступне.

Як було зазначено вище, згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 2 ст.52 КК України визначено, що додатковими покараннями є позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та конфіскація майна.

Відповідно до ч.3 вказаної статті, штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю можуть застосовуватися як основні так і додаткові покарання.

У відповідності до ч.2 ст.69 КК України, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак з огляду на обставини даного кримінального провадження та з урахуванням того, що даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу і порушенням обвинуваченим ОСОБА_8 ПДР України, в результаті чого загинула людина, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого і додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Беручи до уваги вищенаведене, обраний обвинуваченому такий вид покарання, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину та обставинам провадження, але й особі самого обвинуваченого, є обгрунтованим та буде відповідати меті покарання.

Відносно запобіжного заходу, суд зазначає наступне:

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався. Отже, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на момент розгляду даного провадження відсутній.

Разом з тим, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість не обирати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу даного вироку в законну силу.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід рахувати з моменту його затримання в порядку виконання цього вироку.

Відшкодування судових витрат належить вирішити з додержанням вимог ст.124 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, вирішенню підлягає питання щодо скасування арешту, накладеного на тимчасово вилучене майно.

З даного приводу, суд констатує наступне:

Згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_20 від 12.01.2021 року на автомобіль марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було накладено арешт у вигляді заборони користування, відчуження та розпорядження даним майном.

Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_21 від 12.02.2021 року частково скасовано вказаний арешт, а саме в частині заборони права користування автомобілем марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на час ДТП керував ОСОБА_8 та зобов`язано слідчого передати даний транспортний засіб останньому на відповідальне зберігання.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_20 від 12.01.2021 року на автомобіль марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , слід скасувати в частині заборони відчуження та розпорядження, оскільки в частині заборони користування накладений арешт на даний час скасовано.

Питання щодо речових доказів належить вирішити керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Що стосується заявленого потерпілою (цивільним позивачем) ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 та ПрАТ «СК «Універсальна» цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У своїй позовній заяві (з урахуванням уточнення та збільшення позовних вимог), з підстав, наведених у них (заявах), потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_6 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 266655 грн. 70 коп. матеріальної шкоди, що складається з наступного: 216000 грн. 00 коп. - матеріальна шкода, пов`язана із смертю ОСОБА_13 в ДТП, 8370 грн. 70 коп. шкода, пов`язаної з лікуванням потерпілої ОСОБА_6 , 42285 грн. 00 коп. - витрати на поховання та спорудження пам`ятника, а також стягнути на її користь 1000000 грн. моральної шкоди та 11500 грн. витрат за надання їй правової допомоги.

Зі змісту ч.1 ст.1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наявність матеріальної шкоди характеризується зафіксованими документально втратами майнових, чи немайнових благ, які мають певну економічну цінність та виражаються в грошовому еквіваленті.

Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Отже, як достовірно з`ясовано судом, вчиненим обвинуваченим ОСОБА_8 кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.286 КК України, потерпілій (цивільному позивачу) ОСОБА_6 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 37185 грн. 00 коп., що складається з витрат на поховання та виготовлення пам`ятника, і підтверджується накладними №3, 4 від 10.01.2021 року, №18 від 28.05.2021 року та замовленням №18 від 28.05.2021 року (т.1 а.к.п.64-66, 68).

Разом з тим, судом перевірено, що відповідно до полісу № ЕР 200644940 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.07.2020 року, власником автомобіля марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_8 , яким він керував на момент ДТП, було застраховано цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «СК «Універсальна» і відповідно страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Як закріплено ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, дослідивши матеріали кримінального провадження, взявши до уваги відзив та пояснення представника ПрАТ СК«Універсальна» на цивільний позов, враховуючи вимоги норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_6 в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Відповідно, із ПрАТ СК«Універсальна» в користь ОСОБА_6 слід стягнути завдану майнову шкоду в розмірі 37185 (тридцять сім тисяч сто вісімдесят п`ять) грн. 00 коп. майнової шкоди, завданої цивільному позивачу ОСОБА_6 внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України по кримінальному провадженні №0000009 від 09.01.2021 року.

В решті вимог цивільного позивача ОСОБА_6 щодо стягнення матеріальної шкоди слід відмовити в зв`язку з відсутністю в матеріалах кримінального провадження письмових документів, що підтверджують її заподіяння.

Відносно стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 та ПрАТ СК«Універсальна» в користь цивільного позивача ОСОБА_6 моральної шкоди, суд звертає увагу на таке:

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.2 вказаної статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В пунктах 5, 7, 9 даної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини кримінального провадження, судом з`ясовано, що заподіяна ОСОБА_6 неправомірними діями ОСОБА_8 моральна шкода полягає у спричиненні їй немайнових втрат, оскільки смерть чоловіка ОСОБА_13 внаслідок ДТП, яка мала місце, як встановлено судом, з вини обвинуваченого, вплинула на її (потерпілої) психологічний та загально-емоційний стан. Втрата чоловіка для потерпілої є непоправною.

Зокрема, вона залишилась самотньою, порушились життєві сімейні зв`язки, які не можливо поновити, потерпіла вимушена прийняти тяжкі зміни в своєму житті, їй необхідний тривалий час та значні зусилля для відновлення свого душевного стану. В результаті смерті чоловіка ОСОБА_6 стала частіше звертатись за допомогою в медичні заклади, тобто загалом вказані події спричинили негативні зміни у її житті, порушення її звичного життя.

Тому, виходячи з вимог розумності та справедливості, враховуючи майновий стан обвинуваченого, суд вважає за необхідне позовні вимоги потерпілої (цивільного позивача) про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України також задоволити частково та стягнути з цивільних відповідачів на її користь 300000 грн. 00 коп. моральних відшкодувань, а саме: 72000 (сімдесят дві тисячі) грн. 00 коп. моральних відшкодувань з ПрАТ «СК «Універсальна» та 228000 (двісті двадцять вісім тисяч) грн. 00 коп. моральних відшкодувань відповідно з обвинуваченого ОСОБА_8 .

Крім того, згідно ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що витрати цивільного позивача ОСОБА_6 на правничу допомогу склали суму в розмірі 11500 грн. 00 коп.

Таким чином, процесуальні витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги цивільному позивачу слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 і стягнути з нього на користь ОСОБА_6 11500 грн. 00 коп. за вказану правову допомогу, оскільки її надання було зумовлено розглядом кримінального провадження щодо вчиненого ним (обвинуваченим) кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 174, 369, 370, 371, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання цього вироку.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , в користь держави 5066 грн. 95 коп. за проведення у даному кримінальному провадженні судових експертиз: судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», висновок експерта № СЕ-19/109-21/367-ІТ від 28.01.2021 року, вартістю 1144 грн. 15 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно трасологічні дослідження», висновок експерта №СЕ-19/109-21/383-ІТ від 12.01.2021 року, вартістю 817 грн. 25 коп.; судової фототехнічної експертизи за експертною спеціальністю 6.1 «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення», висновок експерта №СЕ-19/109-21/680-ФТ від 29.01.2021 року, вартістю 1634 грн. 50 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП», висновок експерта №СЕ-19/109-21/2796ІТ від 23.03.2021 року, вартістю 1471 грн. 05 коп.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_20 від 12.01.2021 року на автомобіль марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , в частині заборони відчуження та розпорядження скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_21 від 12.02.2021 року переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , після набрання даним вироком законної сили повернути власнику: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованому: АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 .

Речові докази: одяг з трупа ОСОБА_13 , а саме: куртку балонову, синього кольору, зсередини червоного кольору, з капюшоном, шапку чорного кольору, куртку спортивну, синьо-зеленого кольору, светр синього кольору, розірваний спереду, футболку зеленого кольору, штани спортивні чорного кольору, що були вилучені згідно протоколу огляду місця події від 15.01.2021 року, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, квитанція про отримання на зберігання речових доказів № 2941 від 11.01.2021 року, номер книги обліку речових доказів 365, порядковий номер - 2941, після набрання даним вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительці АДРЕСА_7 .

Речові докази: уламки пластмаси чорного кольору, що були вилучені 09.01.2021 року під час огляду місця події, в АДРЕСА_5 , на проїжджій частині дороги, які згідно постанови старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_16 від 11.01.2021 року передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, квитанція про отримання на зберігання речових доказів № 2940 від 15.01.2021 року, номер книги обліку речових доказів 365, порядковий номер - 2940, після набрання даним вироком законної сили знищити.

Речовий доказ: відеозапису «сh12_2515» щодо обставин ДТП, з камери зовнішнього спостереження на приміщенні крамниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », місцезнаходження: АДРЕСА_5 , за 09.01.2021 року, який згідно постанови старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_16 від 14.01.2021 року зберігається при матеріалах кримінального провадження, після набрання даним вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000009 від 09.01.2021 року.

Цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_6 до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (цивільного співвідповідача) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», , місцезнаходження: м.Київ, б-р.Лесі Українки, 9, 01133, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_8 (тридцять сім тисяч сто вісімдесят п`ять) грн. 00 коп. майнової шкоди, завданої цивільному позивачу ОСОБА_6 внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України по кримінальному провадженні №0000009 від 09.01.2021 року.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», , місцезнаходження: м.Київ, б-р.Лесі Українки, 9, 01133, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_9 (сімдесят дві тисячі) грн. 00 коп. моральних відшкодувань, спричинених цивільному позивачу ОСОБА_6 внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України по кримінальному провадженні №0000009 від 09.01.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_10 (двісті двадцять вісім тисяч) грн. 00 коп. моральних відшкодувань, спричинених цивільному позивачу ОСОБА_6 внаслідок вчинення ним злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України по кримінальному провадженні №0000009 від 09.01.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_7 11500 (одинадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги.

В решті вимог цивільного позову ОСОБА_6 відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 в той самий строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1