Справа № 645/6225/19
Провадження № 1-кп/645/3/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , 1992 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

10.10.2024 року до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , в якому останній просить закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , посилаючись на вимоги п.3 ч.1, п.1 ч.2 ст. 284 КП України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в суді і вичерпні можливості їх отримати. В обґрунтування зазначив, що висновки експертів є недопустимими доказами, оскільки порушено процедуру їх проведення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання захисника, оскільки згідно з вимогами ст. 284 КПК України суд не має повноважень на закриття кримінального провадження з цих підстав. Прокурор зазначає, що питання винуватості вирішується судом в нарадчій кімнаті під час оцінки всіх досліджених доказів.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 284 КПК України визначено підстави та порядок прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема:

1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення;

2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;

3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Згідно з частиною 7 статті 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 1,2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Таким чином, з підстав, передбачених п. 3 ч.1 ст.284 КПК України, суд не має процесуальних повноважень для закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Згідно з статтею 89КПК України суд вирішує питання допустимості доказів підчас їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Сторони кримінального провадження, потерпілий, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Відповідно до вимог ст.94КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд засвоїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, до винесення остаточного судового рішення суд не має права надавати оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам.

Таким чином, клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, задоволенню не підлягає, оскільки КПК України не визначає повноважень суду для закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Питання належності, допустимості та достовірності зібраних у кримінальному провадженні доказів, в тому числі й доводам клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 щодо недоведеності вини ОСОБА_5 , буде надана судом при ухваленні вироку у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 284, 350, 369 372, 373, 376, 392 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, з підстав передбачених п.3 ч.1, п.1 ч.2 ст. 284 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1