Справа № 489/8450/24
Провадження № 1-кп/489/974/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

про призначення судового розгляду

29 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0001145 від 01.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

встановив:

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, зазначивши про його відповідність вимогам КПК України.

Обвинувачені та їх захисники не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду.

Заслухавши учасників підготовчого засідання, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду міста Миколаєва. Підстав для закриття, зупинення кримінального провадження чи прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 2 статті 314 КПК України, немає. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону, обвинувальний акт не має недоліків, які б унеможливлювали його призначення до судового розгляду.

За таких обставин, є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Також до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень та ризик знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин вказаного кримінального провадження, які існували при застосуванні запобіжного заходу, та менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Крім того, до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки на даний час продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні запобіжного заходу, та менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою, вважаючи, що відносно обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки обвинувачений навчається.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник не заперечували проти продовження домашнього арешту, однак просили обмежити період перебування під домашнім арештом, оскільки обвинувачений працевлаштований й кожного дня дістається до роботи на 7.40 годин.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши надані учасниками додаткові матеріали, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.09.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.10.2024 з можливістю звільнення під заставу в розмірі 90840 грн.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.09.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 02.11.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішуючи заявлені прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та обвинуваченого ОСОБА_3 під домашнім арештом, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованого їм кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжких злочинів, особи обвинувачених, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованості.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, які існували при застосуванні ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, не працює та не має стабільного джерела доходів. Також він має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість злочину, в якому обвинувачується, та покарання за його вчинення. Хоча на даний час вважається таким, що не має судимості, однак його минулий кримінальний досвід свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому, суд вважає недоведеним ризик знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки прокурором не надано будь-яких фактичних даних на підтвердження існування вказаного ризику з урахуванням того, що досудове розслідування завершене, стороною обвинувачення проведено всі можливі слідчі та процесуальні дії та направлено до суду обвинувальний акт із сформульованим у ньому обсягом обвинувачення.

Натомість, суд не погоджується з твердженням сторони захисту про можливість зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який з урахуванням відомостей про його особу, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам.

Крім того, варто зауважити, що суд при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу відповідно до статей 199, 315 КПК України вирішує питання про обрання, зміну, продовження чи скасування запобіжного заходу лише на підставі відповідного клопотання учасників судового провадження.

Натомість суд не вправі за власною ініціативою на етапі вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу обирати обвинуваченому інший більш м`який запобіжний захід, оскільки таким правом він наділений відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України виключно при вирішенні клопотань про обрання, а не продовження запобіжних заходів.

За такого, питання про заміну запобіжного заходу може бути вирішене виключно при подачі суду відповідного клопотання, яке може бути подане одночасно із розглядом клопотання про продовження строку запобіжного заходу, саме стороною кримінального провадження в порядку ст. 315 КПК України, тому у суду немає законних підстав вирішувати питання про заміну раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, зокрема під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу, без відповідного письмового клопотання про це сторони, яка вважає можливим змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Також, судом встановлено, що на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, які існували при застосуванні ОСОБА_3 запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів. Також він має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість злочину, в якому обвинувачується, та покарання за його вчинення.

Суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинувачених запобіжних заходів не могли виникнути нові ризики, а вже існуючі є суттєвими та такими, що не дають достатніх підстав не продовжити застосовані щодо них запобіжні заходи, враховуючи той факт, що на даному етапі судового розгляду не продовження обвинуваченим обраних запобіжних заходів, з урахуванням вищезазначених відомостей про їхні особи, не зможе запобігти існуючим ризикам.

Також сторонами кримінального провадження не надано суду відомостей, які б свідчили про неможливість утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

При цьому, враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 працевлаштувався та щодня прибуває до місця роботи на значній відстані від його місця проживання, тому вказане свідчить про доцільність визначення йому часу перебування під домашнім арештом в період з 19.00 годин до 06.30 годин.

Таким чином, на підставі положень ч. 3 ст. 315 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченим строку запобіжних заходів.

Керуючись статтями 314 -316, 372 КПК України, суд

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001145 від 01.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 11.00 годин 07.11.2024 в залі судового засідання Ленінського районного суду міста Миколаєва за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 81/16, 3 пове рх (каб. № 320).

Викликати в судовий розгляд прокурора, обвинувачених та їх захисників.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку запобіжних заходів задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 27.12.2024 включно, з можливістю звільнення під заставу в сумі 90840 грн, за умови внесення якої залишити чинними обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які були покладені на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу від 03.09.2024, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися за межі м. Миколаєва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту на 2 (два) місяці, до 29 грудня 2024 року включно, заборонивши залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 19:00 до 06:30 години, за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги, зобов`язавши обвинуваченого прибувати до суду за кожною вимогою, а також залишити чинними покладені на нього обов`язки: не відлучатися за межі м. Миколаєва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1