КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/4778/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000100 від 14 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368, частиною четвертою статті 191, частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною третьою статті 332 КК України, про арешт майна - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вилучене 02 червня 2024 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Уважає ухвалу слідчого судді незаконною і такою, що підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, а також суттєвим порушенням кримінально-процесуального закону.

10 липня 2024 року на електронну адресу суду надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про розгляд апеляційної скарги без його участі у зв`язку із зайнятістю в іншому кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000100 від 14 лютого 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 368, частиною четвертою статті 191, частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною третьою статті 332 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» організували протиправний механізм безпідставного отримання особою статусу «особа з інвалідністю» за професійним захворюванням у сфері гірничої промисловості.

Так, посадові особи ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» налагодили механізм отримання грошових коштів від даної категорії осіб використовуючи при цьому лікарів ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», КНП «Соснівська міська лікарня», КНП «Покровська міська лікарня» Покровської міської ради та «посередників» Донецької та Львівської області, які підшукують та скеровують на проходження лікарсько-експертної комісії осіб, які мають ознаки професійного захворювання для отримання статусу «особа з інвалідністю».

Встановлено, що протиправний механізм набуття особою статусу «особа з інвалідністю» за професійною діяльністю у сфері гірничої промисловості складається з наступних етапів. Підготовка документів необхідних для направлення особи з професійними захворюваннями до ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з метою підтвердження наявність в особи захворювань, набутих у зв`язку із виконанням шкідливих робіт на підприємстві. В подальшому проходження особою амбулаторного або стаціонарного обстеження в ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва НАМН України», під час якого лікарсько-експертна комісія підтверджує наявність в особи хронічних захворювань. У свою чергу, посередники завчасно повідомляють посадових осіб ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва НАМН України» дані особи та діагнози, які необхідно підтвердити.

Після цього, лікарсько-експертна комісія надає висновок хронічного професійного захворювання, що є підставою для направлення особи на проходження МСЕК. Вказана послуга коштує 1 000 - 1 500 доларів США.

Також, у ході досудового розслідування встановлено, що організаторами та учасниками вказаного злочину є посадові особи з числа керівництва ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », лікарі КНП «Соснівська міська лікарня Червоноградської міської ради, лікарі КНП «Покровська міська лікарня» Покровської міської ради та підконтрольних їм особи «посередники» з Львівської та Донецької областей, які причетні до функціонування протиправного механізму, а саме:

- завідуюча відділенням терапії ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» ОСОБА_9 ;

- ОСОБА_10 , завідуюча неврологічним відділенням ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», організовує процес проходження лікарсько-експертної комісії;

- головний лікар ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» - ОСОБА_11 , надає вказівки завідуючим відділень та лікарям Інституту підтверджувати «фіктивні» діагнози особам;

- голова лікарсько-експертно комісії ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» - ОСОБА_12 , який затверджує висновки комісії;

- завідуюча консультативно-поліклінічного відділення ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» ОСОБА_13 , яка здійснює збір коштів у своєму службовому кабінеті № 103;

- лікар-профпатолог КНП «Соснівська міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_14 ;

- лікар КНП «Соснівська міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_15 ;

- медична сестра КНП «Соснівська міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_16 ;

- лікар-профпотолог КНП «Соснівська міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_17 ,

- лікар-профпотолог КНП «Соснівська міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_18 ;

- посередники із числа працівників КНП «Покровська міська лікарня» Покровської міської ради ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23

02 червня 2024 року слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_24 , на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході обшуку слідчим виявлено речі та документи, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а саме:

- грошові кошти в сумі 4 090 Євро;

- грошові кошти в сумі 669 500 гривень;

- грошові кошти в сумі 325 000 гривень.

Органом досудового розслідування під час проведення обшуку прийнято рішення про необхідність вилучення вказаних грошових коштів для забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, а також з`ясування об`єктивної істини по справі.

02 червня 2024 року вищевказані виявлені та вилучені грошові кошти визнані речовими доказами у рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

03 червня 2024 року прокурором у кримінальному провадженні подано до Голосіївського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту з метою збереження на тимчасово вилучене майно - речові докази у кримінальному провадженні №0000100 від 14 лютого 2023 року, що виявлені та вилучені слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_24 02 червня 2024 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - грошові кошти в сумі 4 090 Євро; - грошові кошти в сумі 669 500 грн; - грошові кошти в сумі 325 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000100 від 14 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368, частиною четвертою статті 191, частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною третьою статті 332 КК України, про арешт майна - відмовлено.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів установлено, що зазначені вимоги слідчим суддею не дотримані, оскільки слідчий суддя належним чином не перевірив викладені у клопотанні обставини та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучені за місцем проживання ОСОБА_25 грошові кошти.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368, частиною четвертою статті 191, частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною третьою статті 332 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що грошові кошти, вилучені 02 червня 2024 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Крім того, 02 червня 2024 року вищевказані виявлені та вилучені грошові кошти визнані речовими доказами у рамках кримінального провадження №0000100 від 14 лютого 2023 року, про що винесено відповідну постанову.

На переконання колегії суддів, прокурором у клопотанні у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучене за місцем проживання ОСОБА_25 майно з метою забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, приховане, пошкоджене, зіпсоване чи втрачене.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Та обставина, що у кримінальному провадженні №0000100 ОСОБА_25 не має процесуального статусу, не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки арешт майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на положення частин другої, третьої статті 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на грошові кошти, вилучені 02 червня 2024 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_25 , пославшись на те, що прокурором у судовому засіданні не доведено, що вказані кошти одержані злочинним шляхом або мають відношення до неправомірної вигоди чи іншого кримінального правопорушення, яке розслідується в межах кримінального провадження №0000100.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна вимогам статей 170, 171 КПК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти підлягають арешту з тих підстав, що вони у встановленому законом порядку визнані речовими доказами у межах кримінального провадження №0000100 від 14 лютого 2023 року та відповідають критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки останнім у повній мірі доведено необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно - речові докази у кримінальному провадженні №0000100 від 14 лютого 2023 року, що виявлені та вилучені слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_24 02 червня 2024 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення їх збереження, а саме: грошові кошти в сумі 4 090 Євро; грошові кошти в сумі 669 500 гривень; грошові кошти в сумі 325 000 гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3