Справа № 692/270/24
Провадження № 1-кп/692/43/24
В И Р О К
29 жовтня 2024 року с-ще Драбів
Драбівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рецюківщина, Золотоніського (колишнього Драбівського) району, Черкаської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого: 19.05.2023 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
ОСОБА_4 згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області по справі № 695/2899/18 від 17.12.2018 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Проте, ОСОБА_4 в період часу з 01.01.2021 по 01.01.2024, діючи з прямим умислом, направленим на злісне ухилення від сплати аліментів, являючись працездатним, маючи можливість сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання малолітньої дитини, для працевлаштування на облік до Драбівського районного відділу Черкаського обласного центру зайнятості не став та заходів спрямованих на погашення заборгованості по аліментах не вживав, до суду про зменшення розміру суми виплати аліментів не звертався, у зв`язку із чим з 01.01.2021 по 01.02.2024 аліменти не сплачував, загалом заборгованість зі сплати аліментів становить 117 487,25 гривень.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засідання винним у пред`явленому обвинуваченні визнав себе повністю, пояснив, що дійсно не сплачував аліменти, що призвело до виникнення заборгованості, зараз шкода не відшкодована. У вчиненому каявся.
Законний представник потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_6 у судове засідання не прибула, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі потерпілого.
Враховуючи, що учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув справу за правилами, передбаченими даними нормами.
Окрім повного визнання своєї вини з боку обвинуваченого, його винність підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав у судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що його характеризують.
Суд вважає пред`явлене обвинувачення доведеним, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішення м суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Судом встановлено, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, раніше судимий 19.05.2023 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, повне визнання вини. При цьому суд не визнає пом`якшуючою обставиною добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, такі збитки не відшкодовані.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального проступку щодо колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вчинене, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень є необхідним призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 164 КК України у виді обмеження волі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 травня 2023 року в справі № 695/1744/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.05.2024, що залишена в силі ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16.07.2024 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого для відбування призначеного покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.05.2023 у виді 1 року обмеження волі, в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, відповідно до ч. 2 ст. 57 КВК України.
Отже, ОСОБА_4 вчинив новий злочин протягом визначеного вироком суду іспитового строку.
Частиною 3 ст. 78 КК України визначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 із відповідними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що частиною 2 ст. 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
За вказаних обставин остаточне покарання відносно ОСОБА_4 слід визначити з застосуванням положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до положень ч.1 ст. 57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно.
Відповідно до ч.2 ст. 57 КВК України, з урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.
Згідно з вимогами ст. 58 КВК України, строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
У строк покарання за правилами, передбаченими у статті 72 Кримінального кодексу України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , те, що він неодноразово ухилявся від явки до суду без поважних причин, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, підлягає задоволенню та обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно направити до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту його доставки до місця відбування покарання. На підставі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання час затримання та доставки до місця відбування покарання, з розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням обмеження волі.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченогоч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області по справі № 695/1744/23 від 19 травня 2023 року та визначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.
Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою після набуття вироком чинності.
Направлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до місця відбування покарання, призначеного вироком суду, здійснити у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, через Державну установу «Черкаський слідчий ізолятор».
Надати Черкаському РУП ГУНП в Черкаській області дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та взяття його під варту після набуття даним вироком законної сили для направлення до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», і подальшого направлення до виправного центру для відбування покарання.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до ст. 58 КВК України, рахувати з моменту його доставки до місця відбування покарання.
На підставі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання час затримання та доставки до місця відбування покарання, з розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням обмеження волі.
Після прибуття ОСОБА_4 до виправного центру, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 скасувати та звільнити його з-під варти.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1