Провадження № 1-«кс»/522/3941/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001023 від 11.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Так, в провадженні СВ відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001023 від 11.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.153 КК України.

10.07.2024 до чергової частини ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про те, що 10.07.2024 близько 17:00 за адресою АДРЕСА_2 , в підвальному приміщенні невстановлена особа чоловічої статі відносно її доньки гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив дії сексуального характеру не пов`язані із проникненням в тіло, без добровільної згоди неповнолітньої особи. Єо-16231.

В ході проведення першочергових слідчо-розшукових заходів було встановлено, що особа яка причетна до скоєння кримінального правопорушення є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Бандери, Республіка Молдова, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та 11.07.2024 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст.. 208 КПК України, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 153 КК України (сексуальне насильство), за кваліфікуючими ознаками: вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинене щодо неповнолітньої особи та поміщено до ІТТ №1 ГУНП в Одеській області.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено що право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, 11.07.2024 року було встановлено, що за адресом: АДРЕСА_3 перебувають речі, які мають слідчий інтерес та можуть бути знищені, тому 11.07.2024 року було проведено невідкладний обшук з метою збереження речових доказів.

Тобто, зважаючи на виниклі обставини, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, 11.07.2023 слідчим СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , в порядку ч.3 ст. 233 КПК України невідкладно проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказаний обшук проведено на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, тобто до нього здійснено проникнення до постановлення ухвали слідчого судді, у зав`язку із безпосереднім переслідуванням та затриманням підозрюваних після скоєння злочину.

11.07.2024 року під час обшуку було виявлено та вилучено наступні речі: ZIP-пакет з білою порошкоподібною речовиною, яку в подальшому поміщено до полімерного сейфпакету RIC2010536, курильна трубка з залишками невідомої суміші, який в подальшому поміщено до полімерного сейфпакету RIC2010539, металевий ковпак з залишками невідомої суміші, який поміщено до полімерного сейфпакету RIC2010537, пустий шприц з залишками крові на голці поміщено до полімерного сейфпакету RIC2010538, білий рушник поміщений до паперового пакету НПУ, шорти синього кольору поміщені до полімерного пакету НПУ, футболка білого кольору поміщена до паперового пакету НПУ, труси синього кольору поміщені до паперового пакету НПУ.

Невідкладний обшук було проведено під відеозапис за участі власника вищевказаної квартири ОСОБА_6 , понятих, яким роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 66 КПК України про їх обов`язок не розголошувати відомості щодо проведеної процесуальної дії, а також про застосування технічних засобів фіксації, умови та порядок їх використання: відеокамера марки «Sony Full HD» у корпусі чорного кольору з флеш-накопичувачем micro SD об`ємом 32 GB.

По завершенню слідчої дії флеш-накопичувач micro SD об`ємом 32 GB з відеозаписом порядку проведення невідкладного обшуку долучено до протоколу обшуку від 11.07.2024 р.

Прокурор та слідчий до суду не з`явились. Надали заяви про розгляд клопотання без їх участі. Клопотання підтримали та просять задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності слідчого та прокурора.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення . Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладене вище та практику ЄСПЛ, застосування якої є безумовною складовою національного законодавства, є обґрунтовані підстави накладення арешту на відповідне майно, що при наявних обставинах кримінального провадження є виправданим та пропорційним заходом забезпечення кримінального провадження, який при наявних потребах досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, який також необхідно накласти з метою збереження речових доказів.

З клопотання та наданих до нього матеріалів, вбачаються підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а саме з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні речей та документів, які за обставинами кримінального провадження є речовими доказами, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди та є предметом злочину, тобто є доказом злочину, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим в клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотанняслідчого СВ Відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , а саме:

- ZIP-пакет з білою порошкоподібною речовиною, яку поміщено до полімерного сейф-пакету RIC2010536;

- курильна трубка з залишками невідомої суміші, який в подальшому поміщено до полімерного сейф-пакету RIC2010539;

- металевий ковпак з залишками невідомої суміші, який поміщено до полімерного сейф-пакету RIC2010537;

- пустий шприц з залишками крові на голці поміщено до полімерного сейф-пакету RIC2010538;

- білий рушник поміщений до паперового пакету НПУ;

- шорти синього кольору поміщені до паперового пакету НПУ;

- футболка білого кольору поміщена до паперового пакету НПУ;

- труси синього кольору поміщені до паперового пакету НПУ.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційноїскарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: