УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року

м. Київ

Справа № 143/342/18

Провадження № 51 - 3668 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року,

встановив:

Вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 11 вересня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 121 ч. 1, ст. 122 ч. 1, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 цього Кодексу його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76

КК України.

Вироком Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року апеляційну скаргу прокурора задоволено, вищезазначений вирок місцевого суду скасовано в частині застосування до ОСОБА_4 ст. 75 КК України та призначено йому за ст. 121 ч. 1, ст. 122 ч. 1, ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

а в решті вирок залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_4 двічі звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами на вищезазначений вирок апеляційного суду, однак ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2022 року йому було відмовлено в поновленні строку

на касаційне оскарження вказаного судового рішення та повернуто касаційну скаргу, а ухвалою від 11 червня 2024 року касаційну скаргу засудженого повернуто у зв`язку із пропуском ним строку касаційного оскарження та відсутністю клопотання про поновлення цього строку.

15 липня 2024 року засуджений втретє звернувся до Верховного Суду зі зверненням, яке за своїм змістом є касаційною скаргою з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому просить поновити йому строк на касаційне оскарження вироку Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, вказуючи на причини пропуску ним строку на касаційне оскарження, які на його

ж думку, є поважними і просить переглянути вказане судове рішення в касаційному порядку.

Згідно з вимогами ст. 426 ч. 2 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання трьохмісячного строку на касаційне оскарження судових рішень з дня її проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, передбачене ст. 426 ч. 2 КПК України, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі касаційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Європейський суд з прав людини у рішеннях від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України» неодноразово наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу

«res judicata», тобто принципу остаточності рішення.

Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Відповідно до ст. 117 ч. 1 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать

від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З наявної в матеріалах провадження інформації вбачається, що засуджений

ОСОБА_4 та його захисник- адвокат ОСОБА_5 були присутні під час ухвалення оскаржуваного вироку апеляційного суду від 08 грудня 2020 року і того ж дня засуджений отримав копію вказаного судового рішення, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах кримінального провадження.

Останнім днем оскарження цього судового рішення було 09 березня 2021 року, проте з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження

та касаційною скаргою засуджений ОСОБА_4 звернувся 15 липня 2024 року, тобто із пропуском строку більше як на 3 роки 6 місяців.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку касаційного оскарження, засуджений посилається на те, що після проголошення вироку апеляційного суду через хворобу та постійні провали в пам`яті він не зміг вчасно отримати копію вказаного судового рішення від адміністрації державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» та оскаржити його.

Однак клопотання засудженого ОСОБА_4 не містить належного обґрунтування причин пропуску строку касаційного оскарження вироку апеляційного суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини,

які не залежали від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом або судом строку.

Крім того, як уже було зазначено вище, копію вироку Вінницького апеляційного суду

від 08 грудня 2020 рокузасуджений ОСОБА_4 отримав одразу після його проголошення.

Доводи засудженого про неможливість своєчасного оскарження ним вироку апеляційного суду через хворобу були предметом розгляду попереднього аналогічного за змістом клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку

на касаційне оскарження, і як зазначено в ухвалі Верховного Суду від 28 листопада 2022 року, з доданої засудженим до заяви довідки не вбачається обставин,

які б вказували на неможливість звернення ним із касаційною скаргою

у пропущений ним період часу з 09 березня 2021 року по 18 листопада 2022 року, оскільки вона датована 03 листопада 2022 року і зазначені в ній дані щодо стану здоров`я ОСОБА_4 носять загальний характер.

Інших доказів наявності хвороби, яка б могла перешкодити засудженому вчасно оскаржити вирок апеляційного суду, ОСОБА_4 до свого звернення від 15 липня 2024 року не надав.

Крім того, за вказаний період засуджений не був позбавлений можливості звернутися до свого захисника ОСОБА_5 , який разом із ОСОБА_4 брав участь в апеляційному розгляді кримінального провадження, для отримання правової допомоги та підготовки касаційної скарги на вирок Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року в межах строку на його касаційне оскарження.

Отже, поважних причин, які б перешкоджали ОСОБА_4 оскаржити вищезазначене судове рішенняу передбачений законом трьохмісячний строк,

в клопотанні засудженого не наведено і відповідних доказів не зазначено

та до клопотання їх не долучено.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не знаходить підстав

для поновлення засудженому ОСОБА_4 строку на касаційне оскарження вироку апеляційного суду щодо нього.

Відповідно до ст. 429 ч. 3 п. 3 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції

за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись статтями 427, 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року.

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вищезазначене судове рішення повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3