УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 120 241 001 000 040 00 від 02.10.2024 за ч. 1 ст. 286 КК України про арешт майна,

у с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 120 241 001 000 040 00 від 02.10.2024 за ч. 1 ст. 286 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 01.10.2024, приблизно о 13 год. 52 хв., на під?їзній дорозі поблизу будинку АДРЕСА_1 , автомобілем «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_3 , який рухався заднім ходом, скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_5 .

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження та доставлена до медичного закладу.

Під час проведення огляду місця ДТП 01.10.2024 зафіксовано обстановку та сліди на місці пригоди, оглянуто та вилучено транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з подальшим переміщенням його на майданчик тимчасового утримання транспорту - за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить гр. ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 02.10.2024 автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на вказаний автомобіль з метою забезпечення його збереження.

У судове засідання прокурор не з`явився, у клопотанні просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Володілець майна ОСОБА_3 заперечував проти накладення арешту на автомобіль. Зазначив, що він співпрацює з органом досудового розслідування, готовий у разі потреби надати вилучений автомобіль для дослідження та проведення з ним відповідних експертиз. Також зазначив, що допомагає потерпілій, остання не має до нього претензій будь-якого характеру.

Слідчий суддя, заслухавши доводи володільця майна, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном серед іншого може бути предмет кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна, зокрема, може здійснюватися під час огляду.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом.

Водночас, вирішуючи питання щодо обґрунтованості мети застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що арешт автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виправдовує потреб досудового розслідування щодо встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того, прокурором не доведено, що існує реальний ризик відчуження, приховування чи знищення вказаного майна.

З наведеного витікає, що стороною обвинувачення не наведені правові підстави застосування ініційованого нею заходу забезпечення кримінального провадження, що у силу ч. 2 ст. 173 КПК є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись вимогами ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про накладення у кримінальному провадженні № 120 241 001 000 040 00 від 02.10.2024 за ч. 1 ст. 286 КК України арешту на автомобіль «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_6 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1