Справа № 163/1992/24
Провадження № 1-кс/163/640/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року Слідчий суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області погоджене з прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчої СВ відділення поліції №1 Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000387,

в с т а н о в и в :

Клопотання обґрунтоване тим, що у ЄРДР внесено відомості про те, що ОСОБА_5 в період часу з 22:00 по 23:00 годину 29 серпня 2024 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, незаконно проник на територію належного ОСОБА_6 господарства по АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу незаконно заволодів автомобілем «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2010 року випуску. В подальшому направився зазначеним транспортним засобом до АЗС № 16, що за адресою: АДРЕСА_2 . В результаті незаконного заволодіння транспортним засобом «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2010 року випуску, ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 225 000 гривень.

30 серпня 2024 року під час проведення огляду місця події на території АЗС АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено зазначений транспортний засіб, ключі, та свідоцтво про його реєстрацію. В ході огляду даного автомобіля було зроблено 10 змивів, які слідчим теж були вилучені.

Цього ж дня під час особистого обшуку ОСОБА_5 було вилучено військовий квиток № НОМЕР_3 , копію протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_4 , постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2940909, повістку на відправку на, повістку на проходження медичного огляду, копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 417748, результат алкотестеру Драгер, мобільні телефони «Редмі Ксіомі», з сім-карткою мобільного оператора ВФ Україна, «Самсунг J5» з сім-картко мобільного оператора ІНФОРМАЦІЯ_1 , павербанк чорного кольору, круглогубці із полімерними ручками червоного кольору, металевий трубчатий ключ з воротком, карбюратор в полімерному зіп-пакеті, вязку ключів у кількості 6 штук, один ключ у полімерній оправі, грошові кошти в сумі 550 грн., скляну пляшку горілки.

На думку слідчої, вилучене майно має силу речового доказу; надасть змогу об`єктивно встановити важливі обставини провадження, а неприйняття рішення про арешт майна безумовно тягне його повернення з можливістю втрати доказового значення.

Слідча СВ відділення поліції №1 Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області до клопотання додала заяву про розгляд цього клопотання за її відсутності.

Власник автомобіля ОСОБА_6 на розгляд клопотання не з`явився, хоча про час та місце розгляду судом повідомлявся, що вбачається з телефонограми секретаря судових засідань Любомльського районного суду.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

Кримінальне провадження за ознаками ч.2 ст.289 КК України зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 30 серпня 2024 року за № 0000387, що підтверджено відповідним витягом.

Майно, щодо якого подано клопотання, дійсно вилучене під час огляду місця події та затримання ОСОБА_5 , що стверджено відповідними протоколами від 30 серпня 2024 року, та визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, що підтверджується постановою слідчої від 30 серпня 2024 року.

Факт незаконного заволодіння належним ОСОБА_6 автомобілем «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_1 , шляхом проникнення на територію його домогосподарства вбачається із протоколу прийняття заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення від 30 серпня 2024 року, рапорту інспектора чергового відділення поліції № 1 Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області, протоколу допиту як потерпілого ОСОБА_6 .

Власником автомобіля «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 , що стверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Зазначений транспортний засіб перебуває у володінні ОСОБА_6 , що вбачається з протоколу його допиту як потерпілого.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, оголошене ОСОБА_5 30 серпня 2024 року.

Щодо накладення арешту на транспортний засіб, ключі та свідоцтво про його реєстрацію встановлено таке.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого суд-ді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, що-до якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наведені норми, а також обґрунтування клопотання та додані до нього докази, встановлено достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які слідчий просить арештувати, мають статус речових доказів, оскільки є предметами злочину та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

У зв`язку із цим на даній стадії досудового розслідування проведення відповідних процесуальних дій із цим вилученим майном матиме важливе значення для розслідування кримінального провадження, зокрема, для встановлення обставин правопорушення, винних осіб та інших об`єктивних даних у кримінальному провадженні.

Тому клопотання по своїй суті щодо необхідності застосування до тимчасового вилученого майна заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту є обґрунтованим і доведеним.

Разом із цим, враховуючи характер розслідуваного кримінального правопорушення та встановлені досудовим розслідуванням обставини, суд враховує вимоги ч.4 ст.173 КПК України, згідно яких, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

За змістом п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи із встановлених обставин кримінального провадження та положень чинного законодавства України, слідчий суддя вважає необхідним автомобіль з ключами та свідоцтвом про його реєстрацію повернути володільцю для користування, заборонивши лише його відчуження та розпорядження.

До такого висновку слідчий суддя дійшов з урахуванням п.5 ч.2, ч.4 ст.173 КПК України, оскільки в даному випадку встановлення заборони на користування цим майном буде надмірним обтяженням прав його власника.

Крім цього, слідчим в клопотанні не доведено ймовірності знищення, приховування чи спотворення цього майна в разі його залишення у користуванні законного володільця. Огляд даного майна проведено і зафіксовано у відповідних документах.

У відповідності до вимог ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Оскільки слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність арешту транспортного засобу, ключів та реєстраційного документу але лише в частині заборони на його відчуження та розпорядження без заборони на користування, то таке майно має бути повернуте володільцю.

Щодо накладення арешту на змиви встановлено таке.

Метою такого арешту слідча в клопотанні зазначає запобігання їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З матеріалів клопотання встановлено, що зазначені змиви були зроблені і вилучені слідчою під час огляду як місця події транспортного засобу, а тому законних підстав для необхідності накладення на них арешту слідчий суддя не вбачає.

Щодо накладення арешту на документи, видані на ім`я ОСОБА_5 , адміністративні документи, павербанк, карбюратор, готівку, скляну пляшку горілки встановлено таке.

Під час розгляду клопотання встановлено, що зазначене майно було вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_5 в ході його затримання 30 серпня 2024 року.

Які слідчі дії необхідно провести із цим вилученим майном в клопотанні не зазначено. Розумних підстав вважати, що пляшка горілки, карбюратор та інше перелічене вище майно і документи нададуть змогу встановити важливі обставини кримінального правопорушення не встановлено. Крім цього належить зазначити, що зазначене майно не є ні предметом, ні знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а сам факт визнання їх речовими доказами не є безумовною і беззаперечною підставою для накладення на них арешту.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи вище наведене, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності у накладенні арешту на вилучені у ОСОБА_5 документи, павербанк, карбюратор, готівку, скляну пляшку горілки.

Щодо накладення арешту на мобільні телефони та інструменти встановлено таке.

Обґрунтування клопотання в цій частині щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, правова кваліфікація та предмет доказування, дає обґрунтовані підстави вважати, що це вилучене майно відповідають зазначеним у ст.98 КПК України критеріям, оскільки можуть бути знаряддями кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На даній стадії досудового розслідування проведення відповідних процесуальних дій із цим вилученим майном матиме важливе значення для розслідування кримінального провадження, зокрема, для встановлення обставин правопорушення незаконного заволодіння транспортним засобом та інших об`єктивних даних у кримінальному провадженні.

У зв`язку із цим, клопотання про накладення арешту у цій частині майна (мобільних телефонів та інструментів) є обґрунтованим і підставним, тому підлягає задоволенню.

Таким чином, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучений 30 серпня 2024 року автомобіль «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_6 , 2010 року випуску, білого кольору, ключі від нього та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_5 , заборонивши власнику (володільцю) відчужувати та розпоряджатися вказаним майном.

В решті вимог клопотання щодо накладення арешту на це майно відмовити.

Відмова в накладенні арешту в частині користування тимчасово вилученим майном є підставою для його негайного повернення власнику чи володільцю.

У задоволенні клопотання про накладення арешту на 1 змив з важеля коробки передач, 1 змив з важеля перемикання повороту, 1 змив з внутрішньої ручки відкривання дверцят водійських дверей, 4 змивів з керма, ручки важіля перемикання передач, 3 слідів пальців рук, відмовити.

У задоволенні клопотання про накладення арешту на військовий квиток № НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_4 , постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2940909, повістку на відправку на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повістку на проходження медичного огляду на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 417748, результат алкотестеру Драгер, павербанк чорного кольору 10000 mAh з написом «FAST CHARGING», карбюратор в полімерному зіп-пакеті, грошові кошти в сумі 550 гривень, скляну пляшку горілки, відмовити.

Відмова в накладенні арешту на це майно є підставою для його повернення особі, в якої воно було вилучене, або його законному власнику (володільцю).

Накласти арешт на майно, вилучене 30 серпня 2024 року, а саме на:

- мобільний телефон «Редмі Ксіомі», ІМЕI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з сім-карткою мобільного оператора зв`язку ВФ Україна з абонентським номером НОМЕР_9 ;

- мобільний телефон «Самсунг Галаксі J5» IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 з сім-картко мобільного оператора зв`язку Лайфселл з абонентським номером НОМЕР_12 ;

- круглогубці із полімерними ручками червоного кольору;

- металевий трубчатий ключ з воротком;

- вязку ключів у кількості 6 штук;

- один ключ у полімерній оправі, заборонивши власнику (володільцю) володіти, користуватись та розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1