ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3295/24 Справа № 204/3994/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження №0000270 від 24.03.2024 за апеляційною скаргою, з доповненнями, захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року, яким :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 11 грудня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі- КК) до п`яти років шести місяців позбавлення волі. Звільнений 11 серпня 2020 року по відбуттю строку покарання,-

визнано винним та засуджено за ч.4 ст.186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 2 (два) місяці.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 72 КК зараховано ОСОБА_9 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24 березня 2024 року по день набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до положень ст.ст.100, 124 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК), -

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_9 приблизно о 19 годині 30 хвилин 23 березня 2024 року, проходячи по АДРЕСА_2 , побачив раніше невідому йому жінку ОСОБА_12 , яка рухалася у зустрічному напрямку та мала при собі жіночу сумку з особистим майном.

Після чого, ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер та є очевидними, в умовах воєнного стану, пройшов повз потерпілу ОСОБА_12 , обернувся та наблизився з заду до потерпілої, шляхом ривку зірвав з плеча потерпілої сумку, вартість якої встановити в ході досудового розслідування не виявилося за можливе, всередині якої знаходився гаманець пісочного кольору з принтом у вигляді червоних квітів з зеленим листям зі штучної шкіри під крокодилячу, вартістю 339 грн. 63 коп., в якому перебували грошові кошти у сумі 1000 гривень.

Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 1339 грн. 63 коп.

Умисні дії ОСОБА_9 , які виразились у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК.

В апеляційній скарзі, з доповненнями, захисник ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку у зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю, оскільки при його постановленні не були дотримані належним чином вимоги кримінального процесуального закону, а саме ст. 370 КПК. Посилається на відсутність свідків, які б бачили обставини нападу на потерпілу ОСОБА_12 та зазначає, що виключно покази потерпілої не можуть підтверджувати висновок суду винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК.

Враховуючи викладене, захисник просить вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2023 скасувати та постановити вирок, яким виправдати ОСОБА_9 у зв`язку з недоведеністю скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК.

В судове засідання апеляційного суду потерпіла ОСОБА_12 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату та час судового розгляду, про причини своєї не явки суд не повідомила, але її неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши захисника, яка підтримала доводи та вимоги доповненої апеляційної скарги у повному обсязі, вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважала вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи доповненої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 186 КК, вид та міра призначеного покарання - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Відповідно до положень статті 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статей 85 та 86 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч.1,4 ст.95 КПК показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.99 КПК, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

Аналізуючи доводи сторони захисту щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК, колегія суддів не може погодитись із таким твердженням.

Так, під час розгляду справи судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав та відмовився від наданння пояснень, відповідно до положень ст. 63 Конституції України.

Не зважаючи на не визнання вини ОСОБА_9 у відкритому заволодінні майном потерпілої ОСОБА_12 , матеріалами справи підтверджено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

В обґрунтування свого висновку про винність обвинуваченого суд, насамперед, послався на покази потерпілої ОСОБА_12 , які вона надавав як під час судового розгляду так і під час досудового слідства.

Як свідчить проведений судом аналіз, ці покази потерпілої ОСОБА_12 відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, мотиву, способу вчиненого щодо неї грабежу, наслідків таких дій та інших фактичних обставин злочину, які складають елементи кримінально-караного діяння і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині вироку.

Суть пояснень потерпілої ОСОБА_12 зводилась до того, що 23.03.2024 приблизно в 19.30 годин вона їхала від батьків, вийшла із трамваю на зупинці «Міжшкільний комбінат», йшла повз закинуту будівлю, а обвинувачений у цей час йшов їй на зустріч. Вона йшла по дорозі, обходила люк, а обвинувачений йшов під деревами, а потім через секунд 30 вона почула шелест і хтось схопив її за сумку й почав тягнути. Обвинувачений йшов їй на зустріч, потім оминув її, ззаду вирвав сумку та побіг по вулиці вниз. Вона побігла за ним. В цей час поряд нікого не було, вона завернула до шкільного двору, оскільки думала, що чоловік побіг туди, однак чоловік побіг через закинуту будівлю. Вона це зрозуміла, оскільки пробігла половину шкільного двору, однак там нікого не було. Потім вона викликала поліцію та заблокувала свої банківські картки. Коли під`їхали поліцейські, вона їм надала пояснення та описала людину, яка вихопила у неї сумку. Наступного дня її викликали в поліцію. В неї вкрали сумку, документи та гаманець. Обвинувачений спочатку йшов вверх по вулиці, а потім, коли вихопив сумку, побіг вниз вулиці. Він був одягнений у чорну куртку, на якій було зображено напис та аніме обличчя, ззаду та спереду куртки були написи, також був взутим у кросівки. Вона впізнала того чоловіка та стверджує, що це був саме обвинувачений. Майно, яке викрав у неї обвинувачений, їй було повернуто частково, а саме: гаманець, картки аптечні та помаду. Банківські картки, які вона заблокувала, не знайшли. Шкоду завдану їй, обвинувачений не відшкодував. В неї в гаманці були грошові кошти у сумі 1000 грн., які не було їй відшкодовано. Під час досудового розслідування вона дійсно впізнала особу по одягу, по круглому обличчю, також впізнала його за зростом. На курці у того чоловіка було зображено аніме, яке вона не любить. Аніме цій куртці було великим, а саме було обличчя із аніме. Також, на тому чоловіку були темні штани та кросівки. Із нею проводилось впізнання по фотокарткам, та вона впізнала обвинуваченого.

Аналогічні послідовні пояснення потерпіла надала і під час таких слідчих дій, як пред`явлення особи для впізнання, проведеної 24.03.2024, під час якої ОСОБА_12 , в присутності двох понятих, впізнала ОСОБА_9 як особу, яка 23.03.2024 приблизно о 19.30 годин заволоділа її майном (а.к.п.23-25); пред`явлення речей для впізнання, під час якого потерпіла ОСОБА_12 05.04.2024 серед пред`явлених речей впізнала куртку під № 4, яка була одягнута на чоловікові, який 23.03.2024 о 19.30 годин відкрито заволодів її майном, а саме сумкою, в якій був гаманець. Впізнала куртку по чорному кольору, на куртці позаду великий напис і малюнок (обличчя з аніме) напис і малюнок білого кольору. Потерпіла повідомила, що перед нею наявна саме та куртка (а.к.п. 131-133); пред`явлення речей для впізнання, під час якого 05.04.2024 потерпіла ОСОБА_12 під № 2 впізнала гаманець за ознаками: гаманець із штучної шкіри під крокодилячу, колір пісочний і на ньому квіти червоні з зеленим листям. Цей гаманець вона замовляла в інтернет магазині у червні 2021 року за 450 грн. (а.к.п. 134-136).

Отже ставити під сумнів правдивість показань потерпілої ОСОБА_12 не вбачав підстав суду першої інстанції, та таких підстав не вбачає й апеляційний суд, оскільки вони є послідовними, незмінними та узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження.

Узгоджена з викривальними показами потерпілої ОСОБА_12 інформація містяться у:

- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23.03.2024, згдіно якого ОСОБА_12 повідомила, що 23.03.2024 приблизно о 19 годині 30 хвилин, проходячи повз міжшкільний комбінат у м. Дніпро, підійшовши ззаду, чоловік відкрито заволодів її сумкою, де знаходилась 1000 грн., паспорт на ім`я ОСОБА_12 та банківськими картками «ПриватБанк» (а.к.п. 13);

- протоколі огляду місця події від 24.03.2024, згідно якого з 12.00 години по 12.30 годин в присутності понятих, за участю спеціаліста, було оглянуто відкриту ділянку місцевості за адресою між вул. Автозаводська та покинутою будівлею, розташованою за адресою АДРЕСА_2 . В ході огляду ділянки місцевості на землі було виявлено пластикові картки в кількості дев`ять штук, які лежали на відстані одна від одної 30-40 см., назви карток: зелена карта, Економ Аптека, Світ взуття, Аналізи Сінево, Gold Card, Папірус, Диволенд дитячий супермаркет, Власний рахунок, Вау бонус, Завжди поряд домашня аптека. Також на землі поряд із картками лежала жіноча помада для губ у флаконі золотистого кольору з написом «Luxe». Біля стіни будівлі лежав жіночий гаманець із зображенням квітів. Під час огляду, речі були оброблені спеціальним порошком та було виявлені сліди пальців рук, які були перекопійовані на липкі стрічки та вилучені (а.к.п. 28-31);

- протоколі зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 24.03.2024, відповідно до якого керуючий магазину ОСОБА_13 за допомогою комп`ютерної техніки, яка належить ТОВ «Омега» та розташована у службовому кабінеті ТОВ «Омега» супермаркет «Варус» за адресою м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 67, здійснив зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису, які перебувають у володінні ТОВ «Омега» за період часу з 19 години 30 хвилин по 19 годину 45 хвилин 23.03.2024, шляхом самостійного копіювання таких показань на носій, наданих слідчим (а.к.п. 37);

- диску із відеозаписом, під час дослідження якого були переглянуті всі наявні на ньому відеофайли. На відеофайлі № DO2_3506_002 від 23.03.2024 зафіксовано, що о 19:35:11 годині повз закинуту будівлю біжить людина, яка одягнена у чорний одяг та взута у білі кросівки. О 19:39:46 годині людина у чорному одязі та білих кросівках повертається та підходить до закинутої будівлі, при цьому стоячи спиною до дороги, а обличчям до закинутої будівлі. З відеозапису вбачається, що на чорній куртці наявне зображення білого кольору. З відеозапису № ch18_4200 від 23.03.2024 зафіксовано, що о 19:43:00 годині чоловік у чорному одязі та білих кросівках йде від закинутої будівлі (а.к.п. 38);

- протоколі огляду місця події від 25.03.2024, відповідно до якого з 07 години 15 хвилин по 07 годину 30 хвилин, в присутності понятих та спеціаліста, за участю потерпілої ОСОБА_12 , оглянуто відкриту ділянку місцевості з вільним доступом, яка знаходиться по АДРЕСА_2 . В ході огляду ділянки місцевості, було встановлено, що вона являє собою проїжджу частину вулиці, яка має асфальтоване покриття (а.к.п. 42-43);

- протоколі обшуку від 26.03.2024, згідно якого з 18.48 годин по 19.09 годину в присутності понятих, за участю власника ОСОБА_14 , проведено обшук приміщення кв. АДРЕСА_3 , де в коридорі було виявлено та вилучено: куртку чорного кольору, на куртці позаду великий напис «Parapoid Shibuya» та малюнок в стилі аніме, напис і малюнок білого кольору, ні бірці напис «FSBN XL», кросівки білого кольору з вставкою чорного кольору по бокам, на язиках яких мається бірка з написом «House», made in China, 8904W-00X-43 (а.к.п. 71-77);

- висновку експерта № СЕ-19/104-24/13530-Д від 28.03.2024, відповідно до якого три сліди пальців рук розмірами 19х28 мм, 16х24 мм, 15х23 мм, відкопійовані на липких стрічках розмірами 21х33 мм, 19х27 мм, 20х24 мм, які були вилучені 24 березня 2024 року під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 , придатні для ідентифікації за ними особи. Три сліди пальців рук розмірами 19х28 мм, 16х24 мм, 15х23 мм, відкопійовані на липких стрічках розмірами 21х33 мм, 19х27 мм, 20х24 мм, залишені відповідно великим, вказівним та безіменним пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.к.п. 91-98);

- висновку експерта № СЕ-19/104-24/14913-ТВ від 11.04.2024, відповідно до якого ринкова вартість гаманця зі штучної шкіри під крокодилячу, колір пісочний на поверхні якого наявний принт у вигляді червоних квітів з зеленим листям, бувший у користуванні, придбаний у червні 2021 року, на момент вчинення злочину, а саме 23 березня 2024 року може складати 339 грн. 63 коп. Оскільки невідомий виробник, модель та товарні характеристики сумки зі штучної шкіри «Еко», колір «Безон» (сіро-коричневого кольору), експерту недостатньо вихідних даних, що унеможливлює визначення її ринкової вартості (а.к.п. 148-153).

- інших доказах, зокрема речових доказах, в їх сукупності.

Наведеними у вироку даними спростовані твердження сторони захисту про відсутність в справі доказів вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

З вироку видно, що судом першої інстанції у повній мірі було проаналізовано зібрані у справі докази у їх сукупності, належним чином їх оцінено та обґрунтовано визнано обвинуваченого ОСОБА_9 винним у вчиненні зазначеного у вироку злочину, за який його засуджено, а дії останнього вірно кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК. У вироку детально викладеного мотиви, з яких місцевий суд дійшов до вказаних висновків. Отже посилання захисника на те, що вирок не відповідає вимогам ст. 370 КПК, колегія суддів відкидає, як неспроможні та такі, що не відповідають дійсності.

Згідно з ч.2 ст.1 КПК та відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. Рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також ЄСПЛ відзначав, що з метою оцінки доказів суд повинен застосовувати особливо ретельний контроль, прийняття стандарту доведення «поза розумним сумнівом», проте такий доказ може випливати із співіснування достатньо сильних і узгоджуваних висновків або неспростованих фактів (Ghedir and others v. France, п. 110).

У своєму Рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ», зокрема у п.п.42,48, ЄСПЛ зазначив, що хоча стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює будь-яких норм стосовно допустимості доказів як таких, що передусім є питанням, яке регулюється національним законодавством (див., зокрема, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland), від 12 липня 1988 року, серія А, № 140, п. 46, та рішення у справі «Тейшейра де Кастро проти Португалії» (Teixeira de Castro v. Portugal), від 9 червня 1998 року, Reports 1998-IV, п. 34).

Оцінюючи, чи було все відповідне провадження в цілому справедливим, слід взяти до уваги якість існуючих доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, які-небудь сумніви щодо їхньої достовірності й точності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на вищезазначене, судом першої інстанції з достатньою повнотою зроблено аналіз доказів. У своїх висновках суд навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відхилив інші та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується й колегія суддів апеляційної інстанції.

При цьому, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Водночас звертається увага, що захисником у поданій апеляційній скарзі не наведено будь-якого обґрунтування невідповідності вироку суду першої інстанції вимогам ст. 370 КПК, його незаконності чи невмотивованості. В зв`язку з цим апеляційні доводи сторони захисту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК та роз`яснюючих положень п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

У постанові від 06 лютого 2020 року (справа № 756/6268/18, провадження №51-1763 км 19) ККС ВС зазначив, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й в межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Зміст оскаржуваного вироку свідчить про те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК відносяться до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 згідно зі ст.ст. 66, 57 КК судом не встановлено.

Отже, враховуючи ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, інформацію про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього, суд першої інстанції дійшов правильних обґрунтованих висновків, що для виправлення винного та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.186 КК на строк 7 років 2 місяці.

Таким чином, призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці - є законним, справедливим та буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року щодо ОСОБА_9 - є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для його скасування, як про те просила апелянт - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, та 418, 419 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційнускаргу, з доповненнями, захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року щодо ОСОБА_9 , визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4