Справа № 639/5693/24
Провадження № 1-в/639/458/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_6 про приведення вироків суду стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

в с т а н о в и в:

Державна установа «Холодногірська виправна колонія (№18)» (далі за текстом ДУ «ХВК (№18)») звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про приведення вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 14.09.2023 та вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 19.02.2024 стосовно засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

В обґрунтування клопотання ДУ «ХВК (№18)» посилалась на те, що Законом №3886-ІХ вчинення крадіжки в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14.09.2023, з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 01.02.2024, та вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 19.02.2024 ОСОБА_5 засуджено за вчинення крадіжок за ч. 4 ст. 185 КК України на суму, яка менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому відповідні діяння не є кримінально караними на теперішній час.

У ході судового розгляду представник ДУ «ХВК (№18)» та засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили задовольнити.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти часткового задоволення клопотання, а саме: вважав за необхідне застосувати вимоги Закону України № 3886-ІХ до вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 19.02.2024, яким ОСОБА_5 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки вартість викраденого майна за цим злочином становить менше ніж два неоподатковувані мінімуми доходів громадян.

Разом із цим прокурор зазначив, що за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14.09.2023 ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за якими вартість викраденого майна перевищує два неоподатковувані мінімуми доходів громадян, а тому в цій частині відсутні підстави для застосування вимог Закону України № 3886-ІХ до цього вироку суду.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотання та дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14.09.2023 ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Вироком Харківського апеляційного суду від 01.02.2024 вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 14.09.2023 в частині призначеного покарання скасовано, ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 років позбавлення волі. В іншій частині Дергачівського районного суду Харківської області від 14.09.2023 залишено без змін.

Цим вироком ОСОБА_5 був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме:

- за вчинення у перших числах грудня місяця 2022 року злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яким завдано матеріальної шкоди на суму 2 664,99 грн.;

- за вчинення у середині грудня 2022 року злочину, передбаченого ч. 4. ст. 185 КК України, яким завдано матеріальної шкоди на суму 2 646,06 грн.;

- за вчинення наприкінці грудня 2022 року злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яким завдано матеріальної шкоди на суму 2 203,16 грн.;

- за вчинення 12.01.2023 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яким завдано матеріальної шкоди на суму 1 796,05 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн.

Крім цього вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 19.02.2024 ОСОБА_5 був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Харківського апеляційного суду від 01.02.2024, призначено остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 19.02.2024 набрав законної сили 21.03.2024.

Цим вироком ОСОБА_5 був засуджений за вчинення 02.05.2023 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яким завдано матеріальної шкоди на суму 627,90 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Таким чином, діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 19.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 19.02.2024.

В цій частині клопотання ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо застосування положень Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 до вироку вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 14.09.2023 (з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 01.02.2024), суд виходить з таких обставин.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14.09.2023 ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, зокрема:

- за вчинення на початку грудня 2022 року злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яким завдано матеріальної шкоди на суму 2 664,99 грн.;

- за вчинення у середині грудня 2022 року злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яким завдано матеріальної шкоди на суму 2 646,06 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн., тобто на дату вчинення цих кримінальних правопорушень розмір спричиненої матеріальної шкоди перевищував два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з вимогами п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір податкової соціальної пільги складає 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи необхідно визначати станом на 01 січня 2022 року, в якому було вчинено кримінальні правопорушення, тобто у розмірі 2 481 грн., а не у розмірі 2 686 грн. (станом на грудень 2022 року), як у своєму клопотанні посилається ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)».

З огляду на вищевикладене, відсутні правові підстави для приведення у відповідність до вимог Закону України № 3886-IX вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 14.09.2023 та вироку Харківського апеляційного суду від 01.02.2024 стосовно ОСОБА_5 , за якими він був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки ці кримінальні правопорушення залишаються кримінально-караними діяннями.

Крім цього суд враховує, що вироком Харківського апеляційного суду від 01.02.2024 ОСОБА_5 було призначено одне покарання за ч. 4 ст. 185 КК України (за чотирма епізодами злочинів), а не за окремим епізодом, що унеможливлює застосування положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 до покарання за цим вироком суду.

У зв`язку з викладеним, в цій частині у задоволенні клопотання ДУ «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України №3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» від 06.09.2024 стосовно засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 19.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 таким, що засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14.09.2023 (з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 01.02.2024) за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У задоволенні інших вимог клопотання ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» від 06.09.2024 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 28 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1