У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання провідного інспектора Ужгородського РВ філії ДУ «Центру пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про скасування звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням і направлення її для відбування покарання, призначеного за вироком суду,

встановив:

12.11.2024 провідний інспектор органу пробації звернулася до суду з вищевказаним поданням, в якому просить вирішити питання про скасування звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням і направлення її для відбування покарання, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закрапатської області від 22.12.2023 у справі №308/17111/23 на 4 роки позбавлення волі.

Подання мотивовано тим, що засуджена допустила три неявки до уповноваженого органу з питань пробації без поважних на те причин, а саме 15.05., 03.07. та 16.10.2024, будучи попередженою про необхідність виконання обов`язків, покладених на неї судом, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення.

Представник пробації в судове засідання та засуджена не з`явилися, просили розглянути таку за їх відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд подання за його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

За змістом ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2023 (справа №308/17111/23) ухвалено затвердити угоду про визнання винуватості від 03.10.2023 року, укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000402, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2023. ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 Кримінального кодексу України і призначити їй покарання, узгоджене та затверджене угодою, у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

08.02.2024 на виконання до Ужгородського районного відділу надійшли розпорядження, вищевказаний вирок суду, де того ж дня був прийнятий до виконання.

05.03.2024 працівниками відділу засуджену було ознайомлено з вищевказаним вироком суду, роз`яснено права та обов`язки, покладені на нього вироком суду, умови звільнення від відбування покарання та від неї була відібрана підписка, анкета, розписка, із засудженою було проведено профілактичну бесіду про недопущення скоєння ним в подальшому нового злочину, порушень громадського порядку, в яких засуджений власноруч розписався. Також була винесена постанова «Про встановлення днів явки на реєстрацію», згідно з якої засуджена зобов`язана з`являтися на реєстрацію до Ужгородського районного відділу 1 (першу) та 3 (третю) середу кожного місяця. Постанова була оголошена засудженій під розпис та заведений листок реєстрації засудженої.

15.02.2024 засуджена порушила обов`язок щодо з`явлення на реєстрацію, при цьому з`явилася 22.05.2024 й надала пояснення, що неявка була обумовлена тим, що вона переплутала дні явки до органу пробації. Того ж дня, працівниками відділу було винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання та роз`яснено наслідки ухилення від виконання обов`язків, покладених на неї судом.

03.07.2024 засуджена порушила обов`язок щодо з`явлення на реєстрацію повторно, при цьому з`явилася 17.07.2024, й надала пояснення, що неявка була обумовлена необхідністю супроводу мами до лікарні. Того ж дня, працівниками відділу було повторно винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання та роз`яснено наслідки ухилення від виконання обов`язків, покладених на неї судом.

16.10.2024 засуджена порушила обов`язок щодо з`явлення на реєстрацію, при цьому з`явилася 17.10.2024 й надала пояснення, що неявка була обумовлена сімейними обставинами.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Приписами глави 3 розділу IХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 січня 2019 року №272/5встановлено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України,Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку.

У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 6 ст. 166 КВК України у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Судом встановлено, що засуджена тричі не з`явилася до органу пробації у дні реєстрації, однак через декілька днів самостійно звернулася й надала пояснення причин неявки сімейні обставини.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, згідно з п. 5.4 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань (далі - Інструкція), затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань №270/1560 від 19.12.2003 (з подальшими змінами) невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що неявка засудженої до уповноваженого органу з питань пробації в дні реєстрації обумовлена поважними причинами, при цьому інші обов`язки, покладені на засуджену судом, вона виконує, кримінальних й адміністративних правопорушень під час іспитового строку наразі не вчинила.

Вказане свідчить про те, що у діях засудженої немає умислу ухилятись від відбування покарання та наміру не виконувати обов`язки, встановлені вироком суду.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що органом пробації не доведено факт умисного ухилення засудженої від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування, оскільки причини наведені засудженою суд визнає поважними.

Сам факт невиконання обов`язків, покладених на засуджену вироком суду, а саме неявка на реєстрацію у дні реєстрації, ще не може бути безумовним свідченням її небажання ставати на шлях виправлення, особливо враховуючи самостійну явку через декілька днів з поясненням причин відсутності, а отже не є вагомою підставою для направлення засудженої для реального відбування покарання.

Поряд із цим, суд вважає, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженої, вчинені нею саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за її поведінкою, що в даному випадку не доведено.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що твердження представника органу пробації щодо наявності підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої для відбування призначеного судом покарання є необґрунтованими.

На підставі ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 166 КВК України, керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні подання провідного інспектора Ужгородського РВ філії ДУ «Центру пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про скасування звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням і направлення її для відбування покарання, призначеного за вироком суду, відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1