Справа № 286/4578/23
У Х В А Л А

14.11.2024 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000380 від 19.09.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням та просить скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 21 вересня 2023 в кримінальному провадженні №0000380 від 19.09.2023 на автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобов`язати прокурора у вказаному кримінальному провадженні та/або відповідальних працівників за місцем зберігання транспортного засобу повернути його ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що на даний час у подальшому застосуванні арешту автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відпала потреба із огляду на наступне. Так, відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 18.09.2023 усі механічні пошкодження на вищевказаному транспортному засобі детально описані у згаданому протоколі слідчої дії.

12.10.2023 технічний стан вищевказаного автомобіля досліджений та всебічно оглянутий у рамках призначеної судово-технічної експертизи та транспортно-трасологічної експертизи, проведеної експертами Житомирського НДЕКЦ МВС України. За результатами огляду складено експертний висновок №СЕ-19/106-23/122423- ІТ від 12.10.2023.На даний час орган досудового розслідування володіє висновком вищевказаної судової експертизи. Тобто, всі необхідні експертизи та слідчі дії за його участі вже проведені, даний автомобіль не є майном щодо якого може бути застосована конфіскація чи стягнення в рахунок цивільного позову.

Звертає увагу суду, що на даний час подальший арешт рухомого майна не виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи особи, потребам досудового розслідування та явно порушує справедливий баланс між інтересами власника (володільця) майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу, нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Більше того, задоволення даного клопотання не позбавляє слідчого (прокурора) після повернення вказаного автомобіля володільцю попередити його про обов`язок збереження речового доказу та його пред`явлення за першою вимогою.

Отже, вищевказаний транспортний засіб, в подальшому, після проведеної судово- технічної експертизи, транспортно-трасологічної експертизи та експертизи механізму та обставин ДТП, не має істотного значення для кримінального правосуддя, а відповідно до передбаченої законом відповідальності за дане кримінальне правопорушення - сам автомобіль не є об' єктом будь-яких кримінально-правових санкцій. Скасування арешту транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не перешкодить повноті слідства та встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженню, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки всі докази зібрані, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 вже розглядається Овруцьким районним судом.

Крім того, звертає увагу суду на той факт, що відповідно до ухвали Овруцького районного суду Житомирської області від 21.09.2023 у справі №286/3871/23 місцем зберігання тимчасово арештованого майна - автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначено територію відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, що в м. Овруч по вул. Б. Хмельницького, 42. Разом із тим, з моменту вилучення вищевказаного транспортного засобу по даний час останній зберігається в АДРЕСА_1 , тобто за адресою, яка не значиться в ухвалі.

Більше того, сторона обвинувачення порушила вимоги ст.170 КПК України та не може здійснювати належне зберігання даного автомобіля за згаданою адресою, оскільки у період із 18.09.2023 по 31.07.2023 автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав пошкодження та розкомплектування, які утворились після ДТП та огляду автомобіля експертом (підтверджується протоколом огляду місця події від 31.07.2024 та фотографіями з фото таблиці після проведення експертизи технічного стану ТЗ), що у свою чергу не відповідає завданню арешту майна передбаченого абзацом другим ст.170 КПК України, а саме: запобіганню можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник клопотання про скасування арешту майна підтримали та просять його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, посилаючись на його необгрунтованість та передчасність. При цьому вказав, що територія на АДРЕСА_1 теж є територією відділу поліції.

Представник потерпілого подав заперечення на клопотання про скасування арешту майна, в якому просить відхилити клопотання захисника, зазначаючи, що арешт майна є забезпеченням цивільного позову, а також, що не виключається можливість того, що стороною захисту та обвинувачення може бути заявлено клопотання про проведення додаткової автотехнічної експертизи по даному ТЗ і не виключено зникнення пошкодження на вказаному автомобілі: покраска та інше.

В судовому засіданні потерпілий та його представник щодо задоволення клопотання заперечили, з підстав, наведених в запереченні.

Вислухавши думки учасників, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, та наявні матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити частково з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 21.09.2023 було накладено арешт на автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який зареєстрований на ОСОБА_9 та знаходився у фактичному володінні і користуванні ОСОБА_4 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування майном, при цьому залишено на зберіганні на території відділу поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, що в м. Овруч, по вул. Богдана Хмельницького, 42.

Ухвалюючи вказане рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив із того, що слідчим було доведено належними та допустимими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а також враховано наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ст. 170 КПК України, зокрема існування розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення і у разі не накладення на нього арешту воно може бути пошкоджене чи знищене.

В ст. 174 КПК України законодавець закріпив можливість власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний, що передбачено ст. 2 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Водночас, згідно зі ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

В постановах Європейського суду з прав людини від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24.03.2005 по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

В ст.41 Конституції України законодавець закріпив, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », зареєстрований на ОСОБА_9 , але перебуває в фактичному володінні та користуванні ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000380 від 19.09.2023 технічний стан автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », досліджений та всебічно оглянутий експертом автотехнічних досліджень Житомирського НДЕКЦ МВС в рамках призначених судово-технічної та транспортно-трасологічної експертиз, проведених експертами Житомирського НДЕКЦ МВС України. За результатами огляду складено експертні висновки №СЕ-19/106-23/12423-ІТ та №СЕ-19/106-23/12431-ІТ від 12.10.2023. В судовому засіданні сторона захисту вказала, що з вказаними експертними висновками вони погоджуються.

Копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджує посилання сторони захисту про те, що 08.10.2024 до чергової частини ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області подані матеріали по факту скоєння невстановленою особою в період воєнного стану крадіжки з належного ОСОБА_4 автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », деяких його запчастин, в результаті чого останньому було заподіяно матеріальний збиток, про що відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000245 від 08.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відтак, за встановлених обставин, зважаючи, що стороною обвинувачення не доведено, що потреби судового розгляду виправдовують подальше перебування транспортного засобу на території ВП №1; що повернення автомобіля може зашкодити кримінальному провадженню; не наведені додаткові доводи в обгрунтування наявності ризиків, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, а тому суд приходить до висновку про відсутність в даному кримінальному провадженні доказів, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння обвинуваченим належним йому автомобілем та відповідно до висновку про скасування арешту майна, оскільки є підстави вважати, що у подальшому застосуванні арешту в частині обмеження користування автомобілем відпала потреба. Разом з тим, з метою недопущення зникнення, знищення під час проведення судового розгляду майна, яке визнано речовим доказом, суд приходить до висновку про передачу автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », що перебуває у користуванні ОСОБА_4 , на відповідальне зберігання останньому та відповідно до висновку про часткове задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу; речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень п. 4 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Керуючись ст. ст.100, 170, 173,174 КПК України, суд, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 21 вересня 2023 року в кримінальному провадженні №0000380 від 19.09.2023 на автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині користування вказаним автомобілем, передавши його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 .

В іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1