ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1826/24 Справа № 203/4872/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мала Виска Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, поліцейського взводу № 2 конвойної служби ГУНП в Запорізькій області, звання «рядовий поліції», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК,-

В С Т А Н О В И Л А :

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 проходить службу на посаді поліцейського взводу №2 конвойної служби ГУНП в Запорізькій області, має спеціальне звання рядовий поліції та спеціальний жетон №0162996, та у нього в порушення вимог ст.17 Закону України "Про Національну поліцію", п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів", ст. 1 Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 17.09.2024, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання з подальшим зберіганням особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи задля досягнення злочинної мети - незаконного збагачення при скоєнні кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, пеихотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, всупереч ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 № 62/95-BP (зі змінами), а також Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 №863 (зі змінами) за невстановлених обставин та у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 17.09.2024, громадянин ОСОБА_9 незаконно придбав шляхом отримання поштового відправлення ТОВ «Нова Пошта» №2477 від ОСОБА_10 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, маса якого складає 0, 3884 г. та в подальшому з метою збуту став зберігати при собі пересуваючись вулицями м. Дніпра.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, усвідомлюючи незаконність своїх дій, будучи працівником правоохоронного органу ОСОБА_9 був виявлений працівниками правоохоронних органів 17.09.2024 близько 17 години поблизу житлового будинку, що розташований у АДРЕСА_3 . На ділянці місцевості поблизу житлового будинку, що розташований у АДРЕСА_3 у період з 17 години 20 хвилин по 17 годину 50 хвилин 17.09.2024, у присутності ОСОБА_9 під час огляду місця події працівниками правоохоронних органів було вилучено поштове відправлення ТОВ «Нова Пошта» №2477 від ОСОБА_10 , яке містило в собі 20 (двадцять) поліетиленових згортків з речовиною, один з яких містив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, маса якого складає 0,3884 г.

Згідно висновку експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України від 18.09.2024 №СЕ-19/104-24/7941-НЗПРАП вилучена 17.09.2024 під час проведення огляду місця події речовина масою 0,5024 г містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP складає - 0,3884 г.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_9 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2024 рокузадоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» строком до 15 листопада 2024 року.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_9 встановлено заставу в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 454 200,00 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_9 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, на нього будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні №0003198 та суду на кожний виклик;

- не відлучатися з міста Дніпро;

- утримуватися від спілкування зі свідками по справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця служби (роботи).

17.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК.

17.09.2024 о 17:51 годині ОСОБА_9 було затримано в порядку ст.208 КПК, а 18.09.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю та необґрунтованістю.

Вважає, що прокурор доводячи наявність обґрунтованої підозри у сукупності з існуванням ризиків, не надав переконливих доводів існування таких ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, посилаючись на практику ЄСПЛ, положення п.п.14,18 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року "Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою" та ч.6 ст.22 КПК сторона захисту вважає, що саме заборона залишати житло в період часу з 22.00 до 06.00 години забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та виключить можливість у нього переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, даний запобіжний захід буде співмірним з особою підозрюваного та обставинами справи, у тому числі забезпечить право підозрюваного на свободу та повністю буде запобігати ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2024 року та ухвалити нову, якою обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону не в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду, з огляду на наступне.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 є раніше не судимою особою, та санкція ч.2 ст.307 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК доведена прокурором та встановлена слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Так, про наявність існування вказаних ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, системний характер незаконних дій, проживання не за місцем своєї реєстрації, а також обізнаність підозрюваного з анкетними даними та місцями проживання свідків у кримінальному провадженні, що приймали участь у проведенні слідчих дій в якості понятих. Крім того, на даний час вживаються заходи щодо встановлення місцяперебування осіб, які можуть бути в подальшому, як свідками, так і підозрюваними в цьому (або іншому кримінальному провадженні), в тому числі і анкетні дані " ОСОБА_10 ", який є відправником поштового відправлення, та отримавши докази, якими обґрунтовується підозра, ОСОБА_9 отримав змогу узгоджувати позицію з можливими співучасником кримінального правопорушення.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов до переконання, що у судовому засіданні прокурором не доведено наявності ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_9 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що не оспорюється стороною обвинувачення, а отже ці висновки слід вважати доведеними.

Таким чином, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_9 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_9 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню в ізоляції від суспільства, репутацію підозрюваного, майновий та сімейний стан, який не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, поліцейський взводу № 2 конвойної служби ГУНП в Запорізькій області, у званні «рядовий поліції», має зареєстроване та постійне місце проживання, раніше не судимий, та дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема, у вигляді домашнього арешту в певний період доби, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Водночас суд апеляційної інстанції констатує, що слідчий суддя, всупереч положенням п.18 ч.1 ст.3, ст.22, ч.3 ст.26 та ст. 177 КПК, вийшов за межі клопотання прокурора та встановив наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_9 вчинити інше кримінальне правопорушення, який не було заявлено у клопотанні прокурорв, тобто слідчий суддя перебрав на себе не властиві йому функції сторони обвинувачення, тим самим вийшов за межі своєї компетенції та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК, є підставою для скасування судового рішення слідчого судді.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2024 року - скасувати на підставі п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК,у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора та обрання стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень ст.183 КПК, та визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 454 200, 00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182-183, 194 та 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК - задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 15 листопада 2024 року включно.

Встановити заставу у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 454 200,00 гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні №0003198 та суду на кожний виклик;

- не відлучатися з міста Дніпро;

- утримуватися від спілкування зі свідками по справі;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця служби (роботи);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави ОСОБА_9 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити термін дії покладених судом на ОСОБА_9 обов`язків по 15 листопада 2024 року включно, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_9 , що у разі невиконання ним покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4