КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/445/24
Категорія - ст. 309 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваної ОСОБА_7 , ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.08.2024, якою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, безробітної, без утриманців, зареєстрованої та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 16 години 20 хвилин 09.08.2024 по 16 годину 20 хвилин 06.10.2024, без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_7 , строком на 60 днів, без визначення застави, у межах кримінального провадження № 0000702 від 23.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, такі.

ОСОБА_9 , 22.06.2024 керувала технічно-справним автомобілем «BMW 316» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , рухалася по автомобільній дорозі Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв з боку смт Олександрівка у напрямку м. Кропивницький.

Керуючи вказаним транспортним засобом, порушила ряд вимог ПДР: п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), (п.2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії), п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…. і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), п.п. 12.6 (ґ) та 12.9 (б) ПДР (п. 12.6 Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 "Початок населеного пункту" дозволяється рух із швидкістю: ґ) … на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.), п. 12.9 Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7 … цих Правил), п.п. 1.2, 10.1 та 14.2 (в) ПДР (п. 1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), п. 14.2 (Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані).

Отже, водій ОСОБА_7 , взагалі не маючи посвідчення водія будь-якої категорії та достатніх навичок водіння транспортним засобом, проявила власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху, під час подальшого руху, на території Олександрівської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області, рухалася автомобільною дорогою за межами населеного пункту зі швидкістю 110 км/год. (показники спідометра автомобіля), яка значно перевищувала максимально дозволену та допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги (не більше 90 км/год.).

Приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_7 , рухаючись у вказаному напрямку, перед початком виконання маневру обгону невстановленого вантажного транспортного засобу, не переконалася у відсутності автомобілів на смузі зустрічного руху, де в цей час в межах своєї смуги зі сторони м. Кропивницький у напрямку смт Олександрівка, рухався автомобіль «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у подальшому на відстані 3,18 м до краю дороги та 18 км + 750 м автомобільної дороги Н-14 допустила зіткнення.

ОСОБА_7 , діючи з протиправною самовпевненістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, значно перевищила дозволену та допустиму швидкість керованого нею автомобіля, при цьому не маючи навиків водіння, без нагальної на те потреби, не пов`язаної із забезпеченням дорожнього руху України, здійснила виїзд на зустрічну смугу руху, розпочавши небезпечний маневр обгону попутного транспортного засобу, чим створила аварійну ситуацію зустрічному транспортному засобу, що у подальшому призвело до їх зіткнення.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вказаних вимог ПДР перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої: - пасажир автомобіля «BMW 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , 1973 року народження, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 29 від 12.07.2024, отримала тілесні ушкодження у вигляді: а) черепно-мозкової травми, у вигляді крововиливів під павутинні оболонки в лобових і скроневих частках по верхнє-боковій з переходом на нижню поверхню; б) закритий перелом задньої дужки першого шийного хребця з підвивихом зуба другого шийного хребця в між хребцевий отвір; в) закритої тупої травми грудної клітки з переломами ребер справа - 1, 2, 3, 4 по біля грудинній, 3 - по переднє-пахвовій лінії, 7 - по задній паховій лінії, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 - по лопатковій лінії з пошкодженням пристінкової плеври, 1, 2, 3, 4, 5, 6 - по біля хребтовій лінії; зліва - 2, 4 - по середнє-ключичній лінії, 2, 3, 4, 5, 6, 7 - по передній пахвовій лінії, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 - по задній пахвовій лінії з пошкодженням пристінкової плеври, відрив дуги аорти в місці переходу в грудний відділ, розрив середнього і нижнього бронхів правої легені, забій тканини правої і лівої легені, крововиливи в праву і ліву плевральну порожнини; г) закритої тупої травми черевної порожнини з розривами та забоєм тканини правої та квадратної часток печінки, крововиливів в ворота селезінки, в клітковину правого наднирника та правої нирки, в печінково-шлункову зв`язку, крововиливу в черевну порожнину; відкритого багато уламкового перелому кісток тазу, підголовчатого перелому шийки правої стегнової кістки, багато уламкового перелому правої вертлюжної впадини, масивної рани в правій паховій ділянці з переходом на сідничну складку і бокову поверхню тазу, рани на правій сідниці по задній поверхні; д) закритого перелому правої плечової кістки в нижній третині; е) відкритих переломів в ділянці правого і лівого гомілково-ступневих суглобів по зовнішніх поверхнях з переломами переднього краю суглобових поверхонь правої і лівої великогомілкових кісток; є) садна на правому стегні по зовнішній поверхні, синця в лівій ліктьовій ямці, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля.

Перелічені тілесні ушкодження, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Смерть ОСОБА_12 настала від поєднаної тупої травми шиї, грудної клітки, живота, тазу, верхніх та нижніх кінцівок з множинними переломами ребер, першого шийного хребця, кісток тазу, правої плечової кістки, шийки правої стегнової кістки, правої і лівої великогомілкових кісток, крововиливів в грудну та черевну порожнини, розриву бронхів правої легені, забою тканини легень, печінки та селезінки, ускладнившись геморагічним та травматичним шоком.

Ухвалою слідчого судді клопотання задоволене і постановлено застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме - до 06 жовтня 2024 року, без визначення застави.

Рішення слідчого судді мотивовано наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю застосування ОСОБА_7 інших менш суворих запобіжних заходів, які б забезпечували виконання нею процесуальних обов`язків та були достатніми для запобігання вказаним ризикам. Також, враховано слідчим суддею й тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат підозрюваної просить скасувати ухвалу слідчого судді, застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вмотивовує свої вимоги наступними доводами.

Ризики, заявлені стороною обвинувачення та передбачені ст. 177 КПК України, не підтверджені.

Підозрювана має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання у м. Кривий Ріг, добровільно з`являється за викликами слідчого та суду; не чинила спроб незаконного впливу на свідків, потерпілих; майже всі докази у кримінальному провадженні зібрані; цивільний позов у справі не заявлявся.

Крім того, просить врахувати, що злочин, інкримінований ОСОБА_7 , вчинений з необережності.

ОСОБА_7 є особою молодого віку, яка навчається, позитивно характеризована.

Підозрювана отримала травми у ДТП і проходить курс лікування, який не можна переривати.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторони захисту (підозрювану ОСОБА_7 та адвоката, який здійснює її захист) на підтримку апеляційної скарги, думку прокурорки, яка заперечила апеляційну скаргу, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до інкримінованого кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри) підтверджується наданими прокурором інформацією та фактами: рапорти працівника поліції від 22.06.2024, протокол огляду місця ДТП від 23.06.2024, протокол огляду місця події від 23.06.2024, протоколи допиту свідків ОСОБА_13 від 24.06.2024, ОСОБА_11 від 28.06.2024, свідка ОСОБА_14 від 29.-07.2024, протокол зняття показань технічних приладів та технічних заходів від 25.06.2024, висновки експерта № 29 від 23.06.2024, №СЕ-19/112-24/8753-ІТ від 29.07.2024, №СЕ-19/112-24/8749-ІТ від 17.07.2024, №СЕ-19/112-24/8955-ІТ від 16.07.2024, №СЕ-19/112-24/9148-БД від 01.08.2024.

Підозру ОСОБА_7 повідомлено 06.08.2204.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких, карається позбавленням волі на строк до восьми років.

Наслідки, що настали, - є тяжкі, непоправні, спричинено смерть людини.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрювана ОСОБА_7 має постійне місце проживання, позитивно характеризована по місцю мешкання, по місцю навчання у минулому, натепер не навчається, безробітна, не заміжня і без утриманців, не судима, проживає на території міста Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Береться до уваги посткримінальна поведінка підозрюваної, а саме намагання якомога скоріше залишити місце вчинення ДТП, допомогти потерплій ОСОБА_12 викликати карету швидкої допомоги, також викликати поліцію підозрювана, як слідує зі змісту наданих суду матеріалів не чинила спроб.

В якості характеристик особи зважується на притягнення підозрюваної ОСОБА_7 у березні поточного року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом без права керування, вчинене повторно, протягом року); до цього аналогічне правопорушення мало місце 13.01.2024, 25.05.2023. Також, 09.05.2024 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП (ненадання переваги у русі, порушення правил зупинки…).

З матеріалів провадження убачається, що посвідчення водія ОСОБА_7 не видавалось.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрювана ОСОБА_7 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину та усвідомлюючи міру покарання, що може їй загрожувати, посткримінальну поведінку, відсутність місця реєстрації проживання у межах Кіровоградської області, наявність іншого, досить віддаленого від місцезнаходження органу досудового розслідування місця реєстрації і фактичного проживання, відсутність досить сталих соціальних зв`язків, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за його вчинення, в тому числі на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави або вчинити спробу залишити територію України, не маючи до того обмежень (матір підозрюваної ОСОБА_15 наразі мешкає у Польщі) .

Погоджується колегія суддів і з висновками слідчого судді про наявність інших, передбачених ст. 177 КПК України, ризиків.

Підозрювана ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, можливих очевидців, які підлягають допиту в суді й ще не допитані судом, а тому ризик впливу на останніх є реальним. Анкетні відомості свідків підозрюваній відомі, оскільки такі містяться у матеріалах кримінального провадження, доступ до яких отримано підозрюваною.

Як слідує із долученого до матеріалів клопотання звернення потерпілої ОСОБА_16 , остання вказує, що станом на теперішній час підозрювана ОСОБА_7 свої вибачення не принесла, ні вона, а ні її родичі не намагались зустрітися із потерпілою стороною, щоб висловити співчуття, жаль та вибачення, або ж спробувати запропонувати відшкодувати спричинену шкоду.

Крім того, колегія суддів вважає, що підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме намагатись скривати від слідства обставини кримінального правопорушення, суттєві обставини, необхідні для встановлення істини у провадженні і які мають значення у кримінальному провадженні.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, застосувавши стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, спростовуються зазначеним вище.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення,

Крім того, зауважується, що стадія досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчилась, у відповідності до наданих даних (супровідний до обвинувального акту лист 27.08.2024, ухвала суду першої інстанції про призначення підготовчого судового засідання на 25.09.2024, довідка-витяг про призначення розгляду).

Згідно із положеннями п. 18), п. 5), п. 24) ч. 1 ст. 3 КПК України: слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження; судове провадження кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Слідчий суддя фактично, суддя, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому законом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні, розгляд питань, які стосуються застосування, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження (у тому числі й запобіжних заходів), нагляд за дотриманням законності в питаннях затримання особи та утримування її під вартою, надання дозволів на вчинення окремих слідчих (розшукових) дій в ході досудового розслідування, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, вирішення питань щодо поміщення неповнолітнього у приймальник-розподільник та щодо направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи.

Повноваження слідчого судді і можливість вирішення питань у межах його повноважень, наданих Кримінальним процесуальним кодексом, у кримінальному провадженні вичерпуються із закінченням стадії досудового розслідування.

Відтак, у даному кримінальному провадженні вирішення питання щодо застосування або продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування, до яких належить і застосування запобіжного заходу підозрюваній, наразі є неможливим, і вирішення питання застосування, зміни, продовження строку дії запобіжного заходу наразі є прерогативою суду першої інстанції.

Отже, беручи до уваги наведене вище сукупно, колегія суддів не убачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, залишаючи її без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.08.2024, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 16 години 20 хвилин 09.08.2024 по 16 годину 20 хвилин 06.10.2024, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3