Справа № 199/7596/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0001128, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська звернувся слідчий за погодженням із прокурором із вищевказаним клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого послався на те, що в СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001128, кваліфікованому за ст.197-1 ч.2 КК України та порушеному за фактом надходження повідомлення про незаконне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 . В ході досудового розслідування встановлено, що 25 грудня 2023 року ТОВ «Торг Інвест» () в особі директора ОСОБА_5 придбав закінчений будівництвом об`єкт нежиле приміщення 8 та 9 будинку АДРЕСА_1 . Разом з тим, відомостей щодо надання у користування та реєстрації дозвільних документів за ТОВ «ТОРГ ІНВЕСТ» у зв`язку із будівництвом об`єкта нерухомого майна (в тому числі реконструкції) по АДРЕСА_1 , а також документів на право користування чи володіння земельною ділянкою не виявлено. За таких обставин, посилаючись на те, що посадовими особами ТОВ «Торг Інвест» під виглядом ремонту нежитлової будівлі здійснюється будівництво нової споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці, і цю нежитлову будівлю органом досудового розслідування відповідною постановою визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, задля збереження якої у незмінному стані, уникнення її реалізації або відчуження у іншій спосіб слідчий просив його клопотання задовольнити на накласти арешт на прибудинкову територію приміщень №8,9 будинку АДРЕСА_1 , із забороною її відчуження, розпорядження та користування, а також із забороною державним реєстраторам вносити відповідні відомості до державних реєстрів.

В судове засідання учасники розгляду клопотання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись.

Дослідивши матеріали поданого слідчим клопотання, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

В судовому засіданні встановлено, що СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001128, кваліфікованому за ст.197-1 ч.2 КК України та порушеному за фактом надходження повідомлення про здійснення самовільного облаштування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з протоколом огляду від 24 вересня 2024 прибудинкової території приміщень АДРЕСА_2 , за участю директора ТОВ «Торг Інвест» ОСОБА_5 та начальника відділу державного контролю за використанням та охороною земель № 3 управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_6 встановлено, що на прибудинкової території проводяться будівельні роботи на яких присутні будівельники. Навколо фасаду приміщень №8, 9 будинку АДРЕСА_1 прибудинкова територія залита бетоном. По периметру залитої бетоном території встановлені бетоні колони. На момент огляду монтується металевий каркас, який спирається на бетонні колони (з одного боку) та на стіну будинку (з іншого боку). Однак, відомостей щодо надання у користування та реєстрації дозвільних документів за ТОВ «ТОРГ ІНВЕСТ» у зв`язку із будівництвом об`єкта нерухомого майна (в тому числі реконструкції) по АДРЕСА_1 не виявлено, дозвільні документи у сфері містобудування у зв`язку із спорудженням вищезазначеного об`єкту нерухомого майна або робіт з реконструкції в реєстрі будівельної діяльності відсутні.

Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 25 вересня 2024 року земельна ділянка площею 0,034 га в районі АДРЕСА_1 , яка використовується для будівництва, частково знаходиться в межах охоронних зон інженерних комунікацій. Крім того, така земельна ділянка у власність або користування не передавалась, тому право на неї у встановленому законодавством порядку не зареєстровано, земельна ділянка є самовільно зайнятою.

За змістом ст.ст.131, 132, 170 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.

Частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2, 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами 10, 11 ст.170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.173 ч.1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України, тобто наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Аналізуючи наведені слідчим в його клопотанні фактичні обставини, як підстави для задоволення клопотання, в контексті долучених до клопотання матеріалів, як доказів таких фактичних обставин, з урахуванням на вказані вище положення чинного кримінального процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що в ході розгляду такого клопотання знайшли своє підтвердження всі заявлені слідчим і необхідні для розгляду обставини, як то факт вчинення діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, та початок кримінального провадження за ознаками цього кримінально караного діяння, правова кваліфікація якого та встановлений кримінальним процесуальним законом обов`язок доказування зумовлюють необхідність доведення слідчим події кримінального правопорушення, винуватості особи у його вчиненні тощо. Доказування здійснюється за допомогою відповідних доказів, різновидом яких є речові докази, значення яких, в свою чергу, має майно, арешт на яке просить накласти слідчий в рамках кримінального провадження №0001128, оскільки саме існування такого нерухомого майна, здійснення будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці, право на користування якою у власника цього нерухомого майна відсутнє, вказує на наявність ознак складу злочину, передбаченого ст.197-1 КК України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що слідчий просить накласти арешт на вказане майно, яке має суттєве значення для встановлення та виключне значення для доведення важливих обставин у розслідуваному кримінальному провадженні, а також досягнення його дієвості, оскільки це майно можливо зберегло на собі сліди та/або містить інші відомості, що можуть бути використані як докази, отримати які іншим способом неможливо, при цьому існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження цього майна, враховуючи викладені в ст.173 ч.2 КПК України обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, однак частково шляхом накладення арешту на вказане слідчим майном із позбавленням власника (володільця) вказаного вище майна лише права користуватись зазначеним майном.

Не підлягає задоволенню вимога слідчого щодо заборони будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та інших державних реєстрів щодо земельної ділянки за вищевказаною адресою, оскільки заборона здійснення вказаних дій логічно слідує із факту накладення арешту на майно із забороною його відчужувати, розпоряджатись та користуватись ним, а отже така вимога є зайвою та надмірною.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 309, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0001128, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 ч.2 КК України, задовольнити частково.

Накласти в рамках кримінального провадження №0001128 арешт на майно, а саме на прибудинкову територію приміщень №8, 9 будинку АДРЕСА_1 , право власності на які (приміщення) зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Торг Інвест» (), з позбавленням власника (володільця) вказаного майна та інших осіб, в тому числі за довіреністю, права відчужувати та будь-яким чином розпоряджатись цим майном.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного провадження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1