ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2718/24 Справа № 192/1097/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє у інтересах засудженого ОСОБА_7 , поданою на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2022 року, покарання, в порядку ст.81 КК України, відмовлено, -

встановила:

В провадженні Солонянського районного суду Дніпропетровської області перебувало клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2022 року, покарання, в порядку ст.81 КК України.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2022 року, покарання, в порядку ст.81 КК України, відмовлено.

Судом взято до уваги позитивні зміни в поведінці засудженого ОСОБА_7 , які свідчать про намагання останнього стати на шлях виправлення, але зазначав, що засуджений своєю поведінкою не достатньо довів своє виправлення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на не відбутий строк.

Обгрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що у судовому засіданні було достеменно встановлено, що засуджений відбув 2/3 частини покарання, працевлаштований у СВК № 21 , до праці відноситься задовільно, стягнень не має, зробив належні висновки щодо вчинених правопорушень, визнає і визнавав свою провину, щиро розкаюється у скоєному, вчиняв правопорушення по молодості та із-за впливу пагубних компаній, більше такого ніколи не повторить.

Більше того, засуджений ОСОБА_7 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, підтримує зв`язок з рідними, збитків не має, на профілактичному обліку не перебуває.

Наголошує, що при такому негативному бюрократичному підході компетентних органів до розгляду клопотань засуджених нівелюється все значення та суть заохочувальних норм КК України.

Враховуючи сумлінну поведінку та відношення до праці можливо зробити висновок, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Однак, незважаючи на правильно встановлені всі обставини справи, значні позитивні зміни у поведінці та відношенні до праці засудженого суд першої інстанції зробив неправильний висновок про те, що засуджений не довів свого виправлення.

Ухвала суду, на переконання сторони захисту, є надто протирічивою, оскільки зважаючи на наявність значних позитивних змін у поведінці та відношенні до праці засудженого, суд відмовив задоволенні клопотання останнього.

Під час апеляційного розгляду справи:

- засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи поданої апеляційної скарги у повному обсязі викладених у ній вимог, просили про її задоволення та застосування щодо засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарг захисника ОСОБА_8 , просив рішення суду першої інстанції, як законне та належним чином мотивоване, залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК України) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог процесуального закону судом першої інстанції дотримано.

За матеріалами справи засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2022 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

Початок строку - 07.10.2020 року, кінець строку - 07.10.2024 року.

Згідно з ч.2 ст.81 КК та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінально- виконавчого кодексу України (далі- КВК України) передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.81 КК, суд першої інстанції послався на те, що в установах виконання покарань за останньою судимістю ОСОБА_7 знаходиться з 09 жовтня 2020 року. За період перебування у ДУ «Київський слідчий ізолятор» порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 21 квітня 2022 року, працевлаштований на підприємстві установи за власним бажанням до цеху ССЦ-3 різноробочим з липня 2022 року. За час відбування покарання характеризується задовільно.

ОСОБА_7 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, підтримує зв`язок з рідними, збитків не має, на профілактичному обліку не перебуває.

Разом з тим, засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується, не здійснює за предметами вжитку належного догляду та не завжди використовує їх тільки за призначенням.

Засуджений не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу та не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня.

22.06.2023 року комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.

Окрім того, згідно з витягом із щоденника індивідуальної роботи із засудженим додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку, дотримання вимог безпеки праці за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2022 року, І, ІІ, ІІІ квартали 2023 року оцінено як «задовільно», і тільки І та ІІ квартали 2024 року - оцінено «добре».

З урахування наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів своє виправлення, що не надає можливість для застосування ст. 81 КК України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 , який діє у інтересах засудженого ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2022 року, покарання, в порядку ст.81 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє у інтересах засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4