Справа №463/8869/24
Провадження №1-кс/463/7363/24
У Х В А Л А

07 жовтня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 24.08.2024 у кримінальному провадженні № 0000089 від 23.02.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із зазначеною вище скаргою, просив постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 24.08.2024 у кримінальному провадженні № 0000089 від 23.02.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілого від 22.08.2024скасувати, зобов`язавши слідчого повторно розглянути звернення ОСОБА_3 про визнання потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, після чого забезпечити наручне вручення ОСОБА_3 винесеного рішення, оскільки відсутні об`єктивні причини неможливості такого вручення, з підстав та мотивів, викладених у письмовій формі.

Слідчий в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, на адресу суду направив письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо визнання його потерпілим та в інших вимогах скарги. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі, додатково долучивши письмові пояснення на скаргу, заяву по суті скарги та інші письмові докази.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000089 від 23.02.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 від 26.01.2024 про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту ОСОБА_5 слідчому ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 від 22.08.2024,таке стосується виключно вимоги щодо повторного «як це було 26.01.2024» визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024. Жодних інших вимог у зазначеному клопотання до слідчого не заявлено.

У свою чергу, постановою старшого слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_6 від 24.08.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_3 щодо визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 відмовлено.

Відповідно ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії та бездіяльність слідчого або прокурора, а саме бездіяльність слідчого у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, зокрема, у разі не виконання обов`язку розглянути клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій в строк не більше трьох днів (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України); рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій (п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України); рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Таким чином, на відміну від оскарження рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, оскарження рішення слідчого про відмову у вчиненні процесуальних дій, за умови, що клопотання про виконання процесуальних дій розглянуто слідчим у встановленому законом порядку із дотриманням вимог, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 220 КПК України, кримінально-процесуальним законом не віднесено до повноважень слідчого судді на стадії досудового розслідування.

Як встановлено слідчим суддею, клопотання ОСОБА_3 від 22.08.2024слідчим ОСОБА_4 розглянуто по суті, та постановою від 24.08.2024 у задоволенні такого відмовлено.

Таким чином, оскільки кримінальне процесуальне законодавство передбачає, що зі всіх процесуальних дій до слідчого судді підлягає оскарженню лише рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, вичерпний перелік яких передбачений у Главах 20, 21 КПК України, з приводу чого вимоги не заявлені, а тому предметом оскарження до слідчого судді у даній скарзі може бути лише рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною нормою мають бути належним чином мотивовані.

Таким чином, слідчий, виносячи оскаржувану постанову, повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявникушкоди та врахувати те, що саме за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та те, що права і обов`язки потерпілого виникли в особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчий в оскаржуваній постанові обмежився лише констатацією, що ні у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 26.01.2024, ні у клопотанні ОСОБА_3 від 22.08.2024 не наведено достатніх доказів якої саме і в чому проявляється моральна, фізична або майнова шкода, заподіяна заявнику, однак слідчий не зазначив, які слідчі та інші процесуальні дії вчинені з метою перевірки факту спричинення такої шкоди, а тому відмова у визнанні ОСОБА_3 потерпілим слідчим належним чином не мотивована.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що аналогічні за змістом постанови слідчого вже неодноразово скасовувались ухвалами слідчих суддів Личаківського районного суду м. Львова, у зв`язку з чим вимоги щодо повторного зобов`язання слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим є неефективним способом захисту права.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 24.08.2024 у кримінальному провадженні № 0000089 від 23.02.2024 слід скасувати.

В силу вимог ст. 55 КПК України заявник є потерпілим з моменту подання ним заяви про вчинення кримінального правопорушення або з часу подання заяви про залучення особи до провадження, як потерпілого до винесення слідчим постанови про відмову у визнанні його потерпілим. При цьому винесення окремої постанови слідчим про визнання заявника потерпілим кримінально-процесуальним законом не вимагається. Після скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим процесуальні права ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні жодним чином не обмежуються, й підстав для повторного розгляду клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим слідчий суддя не вбачає.

Більше того, як було зазначено вище, враховуючи, що слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 в порядку ст. 220 КПК України було розглянуто клопотання ОСОБА_3 від 22.08.2024 про визнання останнього потерпілим по суті із винесенням постанови про відмову у задоволенні такого клопотання, а тому слідчий суддя не вправі зобов`язувати слідчого повторно розглядати клопотання заявника від 22.08.2024, оскільки таке суперечитиме вимогам ст. 303 КПК України.

Таким чином, на підставі вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку, що постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 24.08.2024 у кримінальному провадженні № 0000089 від 23.02.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілого від 24.08.2024 слід скасувати, а в задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Також слідчий суддя звертає увагу, що процесуальний строк оскарження постанови слідчого від 24.08.2024 ОСОБА_3 не пропущено, оскільки, як вбачається з наданих ним доказів, слідчим до матеріалів скарги долучено докази відправки та вручення ОСОБА_3 іншої постанови слідчого, яка не є предметом оскарження у цьому провадженні.

Керуючись ст.ст. 55, 60, 220, 303-309, 395 КПК України,

постановив :

скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 24.08.2024 у кримінальному провадженні № 0000089 від 23.02.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілого від 24.08.2024.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1