УХВАЛА

02 жовтня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого СВ Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Рівне проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , із професійно технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, стрільця-зенітника 3-го зенітного ракетного взводу 3-ї зенітної ракетної батареї зенітного ракетного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше судимого. підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.4 ст.185 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням яке погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, у порушення вимог ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 20 травня 2024 року, приблизно о 12 год. 35 хв., діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, маючи незняту та непогашену судимість згідно вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 21 червня 2019 року за вчинення кримінальних передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 186 КК України, тобто діючи повторно, перебуваючи на першому поверсі у приміщенні комунального некомерційного підприємства «Клеванська лікарня імені Михайла Вервеги» Клеванської селищної ради, що знаходиться за адресою: вул. Центральна, 1, селище Клевань, Рівненського району Рівненської області, зайшов до відчиненого кабінету бухгалтерії, шляхом вільного доступу, таємно викрав чуже майно мобільний телефон марки «XiaomiRedmi» модель «Note 13 Pro», вартістю 8650 гривень, заподіявши гр. ОСОБА_7 , майнової шкоди на вказану суму, чим вчинив крадіжку, вчинену повторно, вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

Окрім того, ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, у порушення вимог ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 01 липня 2024 року, о 07 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: місто Рівне, вулиця Київська, 69, поблизу кав`ярні «Еквадор», діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, маючи незняту та непогашену судимість згідно вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 21 червня 2019 року за вчинення кримінальних передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 186 КК України, тобто діючи повторно, скориставшись відсутністю спостереження з боку сторонніх осіб, шляхом вільного доступу викрав із кав`ярні «Еквадор» чуже майно - мобільний телефон «Iphone 13ProMax» вартістю - 29 000 гривень, завдавши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди у вказаному розмірі, чим вчинив крадіжку, вчинену повторно, вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

09 вересня 2024 року у зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_5 , у порядку ст. ст. 111, 112,

ч.2 ст. 135, ч.1 ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень за місцем проживання дорослому члену сім`ї (сестрі ОСОБА_9 ).

Також, 09 вересня 2024 року дорослому члену сім`ї ОСОБА_9 вручено повістку про виклик ОСОБА_5 для допиту в якості підозрюваного на 12.09.2024 року, однак, останній для допиту не з`явився.

12 вересня 2024 року ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Разом з тим, у відповідності до 177 КПК України, слід зазначити обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, що виправдовують тримання під вартою підозрюваного, а саме, необхідністю запобігти спробам останнього:

- переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Потреба у обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам вчинити наступне.

Підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Зокрема санкціями статтей злочину в якому підозрюється ОСОБА_5 (ч.4 ст.185 КК України) передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що відповідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 являється майновим, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не прибувати на виклики.

Таким чином, наявний ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 , може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Ризик підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків у цьому кримінальному провадженні, спілкуючись з ними, що може призвести до зміни їх показів.

Із врахуванням того, що на цій стадії досудового розслідування не допитано велику кількість осіб, а тому перебування на волі ОСОБА_5 дасть можливість йому спілкуватися з цими особами, а також іншими особами, які можуть бути причетні до вчинення таких злочинів, що також може негативно вплинути на хід досудового розслідування. У такому разі, застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою дозволить підозрюваному, який обізнаний про коло осіб, котрим відомо або може бути відомо згадані обставини, шляхом умовлянь, чиненням тиску, погрозами та/або будь-яким іншим чином вплинути на цих осіб з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, або взагалі відмови, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення. Вказаний ризик передбачений тим, що ОСОБА_5 маючи не зняту та непогашену судимість згідно вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 21 червня 2019 року за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.309, ч.2 ст.186 КК України, та будучи звільненим із місць позбавлення волі належних висновків не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та через короткий проміжок часу знову вчинив два кримінальні правопорушення проти власності.

ОСОБА_5 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 останньому припинено виплату грошового забезпечення, він офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, а тому в подальшому буде продовжувати вчиняти злочини проти власності.

Підозрюваний ОСОБА_5 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_5 вважається раніше судимим, та наразі підозрюється у вчиненні нових, умисних кримінальних кримінального правопорушення, вчиненого проти власності, що підтверджує небажання останнього ставати на шлях виправлення і перевиховання та вказує на злочинну спрямованість дій підозрюваного щодо вчинення кримінальних правопорушень.

Підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування, не з`являється на виклики, про своє місце перебування не повідомляє, офіційно не працевлаштований, за місцем служби характеризується негативно, за місцем фактичної реєстрації не проживає, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, є раніше судимою особою, а тому інший більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою та при обранні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави визнати її розмір - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного, захисника, думку прокурора, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом вставлено, що в провадженні слідчого СВ Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000365 від 21 травня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

09 вересня 2024 року у зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_5 , у порядку ст. ст. 111, 112,

ч.2 ст. 135, ч.1 ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень за місцем проживання дорослому члену сім`ї (сестрі ОСОБА_9 ).

09 вересня 2024 року дорослому члену сім`ї ОСОБА_9 вручено повістку про виклик ОСОБА_5 для допиту в якості підозрюваного на 12.09.2024 року, однак, останній для допиту не з`явився.

12 вересня 2024 року ОСОБА_5 оголошено в розшук.

О 15 год. 10 хв. 01.10.2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст..208 КПК України.

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності, вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри.

Слідством зібрано достатні фактичні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що за місцем фактичної реєстрації не проживає, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, є раніше судимою особою, працездатний, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий суддя рахує про доведенням наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, а також, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

А тому, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд прийшов до висновку, що слід застосувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, вважаю за необхідне визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, не відлучатися із населеного пункту, де він зареєстрований проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити .

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Рівне проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , із професійно технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, стрільця-зенітника 3-го зенітного ракетного взводу 3-ї зенітної ракетної батареї зенітного ракетного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше судимого. підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.4 ст.185 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 днів, а саме до 15 год. 10 хв. 30.11.2024 року.

Утримувати ОСОБА_5 в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 15 год. 10 хв. 01.10.2024 року.

Встановити строк дії ухвали до 15 год. 10 хв. 30.11.2024 року.

Одночасно визначити розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися із населеного пункту, де він зареєстрований проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 15 год. 10 хв. 30.11.2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайно му виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10