Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1156/24
У Х В А Л А

03.09.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м.Виноградів клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000004 від 01.01.2024 року по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд суду передано обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні. Справу призначено до судового розгляду.

Захисник заявив клопотання, у якому просить закрити кримінальне провадження у зв`язку із тим, що скасовано кримінальну протиправність діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Обвинувачений підтримав заявлені клопотання, не заперечив проти закриття кримінального провадження з такої підстави.

Прокурор вважає клопотання обґрунтованим, не заперечує проти його задоволення та закриття кримінального провадження з такої підстави.

Вивчивши доводи клопотання, дослідивши додані до нього документи, суд вирішив наступне.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що будучи засудженим 23 березня 2023 року вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області за ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, а на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, однак на шлях виправлення не став, а повторно скоїв кримінальне правопорушення протии власності за наступних обставин.

Так, 05 серпня 2023 року, близько 21 години, в період дії правового режиму воєнного стану введеного у дію Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, 18 квітня 2022 року №259/2022, 12.08.2022 №573/2022, 6 лютого 2023 року №58/2023, 01.05.2023 №254/2023 та 26 липня 2023 року №451/2023, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб до 15 листопада 2023 року, та продовженого на підставі Указу Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, ОСОБА_4 , вирішив здійснити крадіжку матеріальних цінностей з дворогосподарства АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, прибув до вищевказаного дворогосподарства, де діючи умисно, з особистих корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, переконавшись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, шляхом вільного доступу, проник на територію дворогосподарства АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій заздалегідь запланований умисел на таємне викрадення чужого майна, умисно, таємно, повторно викрав будівельну тачку марки «Limex» об`ємом 90 л., що знаходилася поруч з приміщенням житлового будинку, вартість якої згідно висновку експерта від 03.01.2024, становить 2 160 (дві тисячі сто шістдесят) гривень, після чого із викраденим зник.

Внаслідок крадіжки, потерпілому ОСОБА_6 було спричинено матеріальних збитків на суму 2160 гривень.

Своїми діями, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Він же, 04 листопада 2023 року, близько 20 години, знаходячись по АДРЕСА_3 , впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, з метою скоєння крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу через незачинені вхідні ворота, проник на територію дворогосподарства, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_7 , де реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, повторно, таємно, повторно викрав будівельну тачку марки «Limex» об`ємом 90 л., що знаходилася неподалік приміщення житлового будинку, вартість якої згідно висновку експерта від 03.01.2024, становить 1 755 (одна тисяча сімсот п`ятдесят п`ять ) гривень, після чого із викраденим зник.

Обвинувальний акт передано на розгляд суду 16.02.2024. Призначено судовий розгляд обвинувального акту.

9 серпня 2024 року набув чинності Закон №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX установлено, що адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ ПК, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня.

Зі змісту формулювання обвинувачення вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, 05.08.2023 року , коли в умовах воєнного стану вчинив крадіжку майна, належного ОСОБА_6 , вартістю 2160 грн; а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, 04.11.2023 року , коли в умовах воєнного стану вчинив крадіжку майна, належного ОСОБА_7 , вартістю 1755 грн.

Станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50% від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень ПК та Закону 3886-IX, на момент вчинення ним кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, вартість викраденого майна, за якої настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн (1342*2=2684).

Як убачається зі змісту обвинувачення, протиправним діянням було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 у розмірі 2160 грн за епізодом від 05.08.2023 року, та потерпілому ОСОБА_7 у розмірі 1755 грн за епізодом від 04.11.2023.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого майна за кожним із епізодів у 2023 році є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону 3886-IX та положень Податкового кодексу настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 грн, то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК принцип зворотної дії закону в часі діяння обвинуваченого вже не підпадає під ознаки кримінально караного діяння, передбаченого Особливою частиною КК, оскільки вартість викраденого є нижчою за поріг вартості кримінально караної крадіжки.

Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд пересвідчився, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження у зв`язку із декриміналізацією діянь, у вчиненні яких його звинувачено.

За таких обставин, суд переконався, що клопотання є обґрунтованим, у даному кримінальному провадженні підлягає до застосування положення п.4-1 ч.1 ст.284 КК України, тому клопотання слід задовольнити.

Питання про речові докази слід вирішити у порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

В силу положень ст.203 КПК України у зв`язку із закриттям кримінального провадження ухвала про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію. Відтак, обвинуваченого слід звільнити з-під варти в залі суду після оголошення ухвали.

Керуючись п.4-1 ч.1, ч.2 ст.284, 479-2 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Кримінальне провадження №0000004 від 01.01.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КК України у зв`язку із тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Речові докази:

будівельну тачку марки «Limex» об`ємом 90 л, яка передана на відповідальне зберігання законному володільцю залишити законному володільцю ОСОБА_6 ;

будівельну тачку марки «Limex» об`ємом 90 л, яка передана на відповідальне зберігання законному володільцю залишити законному володільцю ОСОБА_7 .

Після набрання ухвалою суду законної сили направити до Відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області матеріали для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом семи днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 05.09.2024.

Головуючий ОСОБА_1