ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1444/24 Справа № 203/6854/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 липня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001538 від 03.10.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1, ч.5 ст.407, ч.4 ст.409, ч.4 ст.191, ч.4 ст.426, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України, -

встановила:

Вказаною ухвалою ухвалою від 15 липня 2024 року накладено арешт на майно, вилучене під час проведення 4 липня 2024 року обшуку помешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Redmi M2101K6G» (imei1: НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 );

- сім-карта № НОМЕР_3 ;

- сім-карта № НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон «іРhone 15ProMax» (S/n НОМЕР_5 , imei: НОМЕР_6 );

- сім-карта № НОМЕР_7 ;

- комп`ютер «МcBook» (модель A2337, S/n CO2FG539Q62D).

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям речових доказів, тому на підставі ст. 170 КПК України наклав арешт.

В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, вказуючи, що вилучене майно не має відношення до кримінального провадження, і належить ОСОБА_8 , який не є підозрюваним.

В апеляційному суді адвокат підтримав вимоги апеляційної скарги.

Прокурор просив залишити без змін рішення слідчого судді.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого та наданні до нього матеріали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

З аналізу положень вказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З матеріалів провадження видно, що слідчим під час звернення із вказаним вище клопотанням та слідчим суддею під час його розгляду не дотримані вимоги вказаних норм КПК України.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду поданого слідчим клопотань, слідчий суддя дійшов до передчасного висновку про арешт майна.

Так, відповідно до матеріалів провадження Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001538 від 03 жовтня 2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1, ч.5 ст. 407, ч.4 ст. 409, ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 426, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 369 КК України.(а.с.3-4)

В межах розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування 04 липня 2024 року було проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_8 : АДРЕСА_1 .(а.с.6-13)

На переконання слідчого та слідчого судді, вилучене майно в ході обшуку приміщення квартири має силу речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, з чим колегія суддів погодитись не може.

Із матеріалів кримінального провадження і клопотання слідчого не доведено правова підстава для арешту майна вилученого в приміщенні квартири, а також не вбачається достатність доказів, які вказували б, що вилучені речі мають ознаки речових доказів, містять сліди вчинення кримінального правопорушення, в клопотання таких даних не зазначено. Слідчим, окрім постанови про визнання речовими доказами, інших переконливих доказів до суду не надано.

Крім цього, до матеріалів клопотання долучено ухвалу слідчого судді від 21 червня 2024 року, якою розглядалося питання щодо надання дозволу на проведення обшуку(а.с.5), але дана ухвала долучена не в повному обсязі, а лише перша сторінка, що свідчить про недоведення слідчим законності проведення обшуку за вищезазначено адресою проживання ОСОБА_8 , з урахуванням того факту, що в клопотанні теж не вказано, що такий дозвіл надано.

Таким чином, оскільки стороною обвинувачення не доведено достатніх правових підстав для арешту усього вилученого майна, висновки слідчого судді про необхідність задоволення клопотань слідчого є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а ухвала не може бути визнана законною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали.

Враховуючи зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що стороною обвинувачення не доведено, що майно, яке вилучене під час обшуку приміщення квартири відповідає критеріям речових доказва в даному кримінальному провадженні, а слідчим суддею не обґрунтовано, яке відношення має арештоване майно до предмету злочинних посягань, які розслідуються в даному провадженні. Із змісту ухвали не зрозуміло, яким чином арештоване майно може містити сліди вчинення інкримінованих правопорушень, а якщо містить, то які.

При наведених обставинах, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 липня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001538 від 03.10.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1, ч.5 ст.407, ч.4 ст.409, ч.4 ст.191, ч.4 ст.426, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава ОСОБА_10 , погодженого з прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 , про накладення арешту шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на речові докази, вилучені в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути вилучене майно власнику ОСОБА_8 , а саме:

?мобільний телефон «Redmi M2101K6G» (imeil: НОМЕР_1 . imei2 НОМЕР_2 );

?сім-карта № НОМЕР_3 ;

?сім-карта № НОМЕР_4 ;

?мобільний телефон «iPhone 15ProMax» (S/n НОМЕР_5 , imei: НОМЕР_6 );

?сім-карта № НОМЕР_7 ;

?комп`ютер «McBook» (модель A2337, S/n CO2FG539Q62D).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та такою, що оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4