Справа № 157/1493/24
Провадження №1-кс/157/362/24
УХВАЛА

06 вересня 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на дії уповноваженої службової особи щодо незаконного затримання,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на дії працівників поліції щодо його незаконного затримання 04 вересня 2024 року.

У скарзі зазначається, що слідчим відділенням Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 4 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000657 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 115 КК України. Статус підозрюваного у даному кримінальному провадженні має ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідство вважає встановленим, що ОСОБА_3 3 вересня 2024 року близько 17 години, знаходячись у кухонній кімнаті житлового будинку за місцем власного проживання, який розташований по АДРЕСА_1 , під час сварки, яка виникла раптово на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, керуючи ними, діючи з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, тримаючи в правій руці топорище з сокирою, умисно наніс лезом сокири не менше одного удару в потиличну ділянку голови (життєвоважливий орган) своєму братові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши відкриту черепно-мозкову травму, рубану рану потиличної ділянки голови, відкритий перелом потиличної кістки, чим умисно протиправно заподіяв смерть ОСОБА_7 .

Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення 4 вересня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000657 та розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до протоколу затримання від 4 вересня 2024 року, складеного слідчим слідчого відділення Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області майором поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_3 фактично затримано в 20 годині 4 вересня 2024 року на території домогосподарства по АДРЕСА_1 (за місцем проживання), на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України. Проте, в дійсності підозрюваного фактично затримано не о 20 годині, а майже за 11 годин до цього близько 9 години 4 вересня 2024 року, що ОСОБА_3 також вказував і до прибуття захисника в ході інтерв`ювання затриманого. У зв`язку з викладеним вище стороною захисту було наведено у протоколі затримання власні зауваження, що полягають в наступному.

Обшук автомобіля ОСОБА_3 фактично відбувся за його безпосередньої участі при тому, що він на той момент вже був затриманою в порядку ст. 208 КПК України особою, хоча відповідного протоколу про таке затримання без будь-яких пояснень складено не було, не зважаючи на те, що невідомими поліцейськими було заборонено підозрюваному залишати місце події та відходити від працівників правоохоронного органу, а тому в розумінні ст. 209 КПК України він з цього моменту (близько 9 години 00 хвилин 4 вересня 2024 року) був фактично затриманим, оскільки через підкорення наказу був змушений лишатись поряд з поліцейськими.

У даному ж конкретному випадку факт затримання особи було визнано лише о 20 годині 00 хвилин (після проведення обшуку), а підозрюваного з ним ознайомлено тільки о 23 годині 37 хвилині (майже через 15 годин після фактичного затримання), що підтверджується відповідною відміткою у протоколі затримання. Тому проведення за участю ОСОБА_3 обшуку автомобіля без ухвали слідчого судді при тому, що він був фактично затриманим та категорично заперечує факт надання усвідомленої і беззастережної згоди на проникнення до його володіння та відсутність підстав, наведених у ч. 3 ст. 233 КПК України та ст. 30 Конституції України, становить істотне порушення прав людини в силу так званого «незадокументованого затримання», що цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Працівники правоохоронного органу не допустили своєчасно захисника до затриманої особи у період часу з 22 години 10 хвилин до 22 години 37 хвилин 4 вересня 2024 року, що можливо буде підтвердити за наслідком дослідження журналу реєстрації відвідувань Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Слідчий грубо порушив пункт 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки жодних правових підстав для затримання ОСОБА_3 об`єктивно не існувало і такі в протоколі затримання не значаться. Слідчий в цій частині обмежився виключно абстрактним посиланням на положення ст. 208 КПК України та її цитуванням, однак будь-яких конкретних підстав, що виправдовують застосування одного з винятків, передбачених ч. 1 ст. 208 КПК України, у протоколі слідчий не вказав.

Усі перелічені обставини вказують на те, що сторона обвинувачення порушила права підозрюваного ОСОБА_3 , захищені положеннями Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилаючись на викладені обставини, підозрюваний просить визнати незаконним затримання 04 вересня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених у скарзі.

Підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав, пояснив, що його затримали 04 вересня 2024 року за місцем проживання в с. Винімок Камінь-Каширського району близько 9 години. Слідчий наказав йому залишатися на подвір`ї житлового будинку, кілька разів його опитували різні працівники поліції, а пізніше перевіряли пояснення на поліграфі. Лише ввечері склали протокол затримання та ознайомили з ним, захисника до нього допустили ще пізніше.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу підтримав з наведених у ній підстав, крім того повідомив, що працівники поліції безпідставно не допускали його до підозрюваного з 22 год 10 хв по 22 год 40 хв.

Слідчий СВ Камінь-Каширського РВП ОСОБА_5 у судовому засіданні вимоги скарги заперечив. Пояснив, що жодних прав підозрюваного під час його затримання порушено не було. Підставою для затримання ОСОБА_3 стала сукупність очевидних ознак на тілі та одязі підозрюваного, що вказували на те, що саме він вчинив злочин, зокрема на голові та взутті ОСОБА_3 була виявлена кров. Крім того, з пояснень сусідів було встановлено, що підозрюваний та потерпілий є рідними братами, проживали разом та часто конфліктували. Рідний брат підозрюваного ОСОБА_9 повідомив, що в день загибелі ОСОБА_7 ввечері до нього приїхав ОСОБА_3 святкувати день народження й настрій у нього був пригнічений. Усі ці обставини стали підставою для підозри ОСОБА_3 у вбивстві брата та його затримання.

Прокурор ОСОБА_6 щодо скарги також заперечила та пояснила, що ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення був затриманий о 20 годині 04 вересня 2024 року в с. Винімок Камінь-Каширського району. До того часу він знаходився за місцем свого проживання на території житлового будинку по АДРЕСА_1 , де був залучений до участі в проведенні огляду місця події як власник житлового будинку. Будь-яких обмежень у пересуванні йому створено не було, однак, як учасник слідчої дії він зобов`язаний був залишатися в місці її проведення. Інших слідчих дій з участю ОСОБА_3 не проводилося. Затримання підозрюваного здійснено у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, про що свідчить відповідний протокол затримання.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши зміст скарги та доданих до неї документів, слідчий суддя вважає, що скарга до задоволення не підлягає.

Згідно зі статтями 29, 55 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до підпункту «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлений свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з положеннями частини 1 та 2 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим кодексом.

Підстави та порядок затримання особи визначенні статтями 207 та 208 КПК України. Зокрема, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482-2 цього Кодексу: 1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення; 2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні. Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України. Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

З матеріалів справи встановлено, що слідчим відділенням Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000657 від 04.09.2024, розпочатому за фактом умисного вбивства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , що було скоєно 03 вересня 2024 року за місцем проживання потерпілого. Такі дії орган досудового розслідування кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України.

З долученого до скарги протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, встановлено, що 04 вересня 2024 року в 20 годині в АДРЕСА_1 було затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до ст. 42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з протоколом підставою для затримання особи стала сукупність очевидних ознак на тілі та одязі ОСОБА_3 , які вказують, що саме він вчинив злочин. Як повідомив у судовому засіданні слідчий такими ознаками є встановлені під час проведення першочергових слідчих дій обставини. Зокрема, на голові та взутті ОСОБА_3 були виявлені сліди крові. Свідки вказали, що ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_7 проживали в одному будинку та часто конфліктували. Брат ОСОБА_3 вказав, що останній, гостюючи в нього напередодні, мав пригнічений настрій та вів себе інакше як зазвичай.

Крім того, зі змісту протоколу вбачається, що слідчий, який здійснював затримання ОСОБА_3 , повідомив затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, роз`яснив право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомив про затримання ОСОБА_3 його рідного брата ОСОБА_9 , а також роз`яснив право вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом

Отже, під час розгляду скарги не було здобуто відомостей та доказів, які б свідчили про порушення передбачених чинним законодавством прав особи при затриманні ОСОБА_3 та недотримання слідчим передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.

Наведені в скарзі доводи, зокрема про фактичне затримання ОСОБА_3 на 11 годин раніше ніж зазначено в протоколі та проведення з ним у цей час слідчих дій, нічим, окрім пояснень самого скаржника, не підтверджуються. Як пояснила в судовому засідання прокурор, жодних слідчих дій, окрім огляду місця події, з участю ОСОБА_3 не проводилося. До проведення огляду місця події скаржник був залучений у статусі власника майна.

Пояснення прокурора підтверджуються змістом протоколу огляду місця події від 04.09.2024, де учасника слідчої дії ОСОБА_3 вказано як власника майна, та наданими в судовому засіданні поясненнями самого скаржника про те, що слідчий не забороняв йому вільно пересуватися по подвір`ю житлового будинку, однак заборонив залишати його територію, що не свідчить про фактичне затримання ОСОБА_3 та перебування під контролем уповноваженої особи.

Відповідно до частини 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Таким чином, не встановивши порушень вимог кримінального процесуального закону під час затримання ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Також слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно з якою положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Керуючись статтями 207, 208, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на дії уповноваженої службової особи щодо його незаконного затримання 04 вересня 2024 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1