Справа № 203/6054/24
Провадження № 1-кс/0203/3672/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

06 листопада 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, розпочатого з часу внесення 29 січня 2014 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000444 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором, 24 жовтня 2024 року подане з дотриманням вимог ст. 171 КПК України на предмет арешту майна - земельної ділянки з кадастровим номером , площею 0,070 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначається, що ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000444, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2014 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом того, що 25 листопада 2011 року невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом обману, заволоділа майном ОСОБА_5 , чим спричинила останній матеріальну шкоду, розмір якої встановлюється.

Слідчий зазначає, що вказана земельна ділянка є предметом незаконних дій, постановою слідчого від 09 липня 2024 року зазначена земельна ділянка визнана речовим доказом та встановлені в ході розслідування обставини дають підстави вважати, що дії з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть призвести до перереєстрації цієї земельної ділянки, що на праві власності належить та зареєстрована за ОСОБА_5 , а тому з метою збереження речового доказу та запобігання його відчуження, просив вжити заходів забезпечення у виді арешту майна із забороною будь-яким особам, в тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав, в тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо, посилаючись на ст. 98, ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про арешт майна, а також наполягали на його задоволенні з наведених у ньому підстав, надавши для огляду матеріали кримінального провадження № 0000444.

Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримала клопотання слідчого.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання слідчого, вислухавши думку слідчого, прокурора, власника майна, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000444, приходить наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000444, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2014 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом того, що 25 листопада 2011 року невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом обману, заволоділа майном ОСОБА_5 (будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_3 ), чим спричинила останній матеріальну шкоду, розмір якої встановлюється.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких згідно ст. 131 КПК України відноситься арешт майна, у системному тлумаченні з функціями слідчого судді відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження під судовим контролем за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб в порядку, визначеному процесуальним законом.

Особливий порядок застосування арешту майна визначається у 17 главі КПК України, за правилами якої передбачена у п. 2 ч. 3 ст. 132 цього Кодексу легітимною метою втручання у право власності визнається завдання запобігання можливості приховування такого майна, його пошкодженні, псуванні, знищенні, перетворенні чи відчуженні, а його суть згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України полягає в обмеженні особи у здійсненні і реалізації свого конституційного права власності.

За вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ознакою забезпечення збереження речових доказів відповідно до ч. 2 ст. 170 КК України арешту підлягає вилучене в результаті обшуку майно, яке відповідає критеріям ст. 98 і ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати, зокрема правову підставу для арешту майна.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні земельна ділянка з кадастровим номером , площею 0,070 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_5 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 23 жовтня 2024 року.

У вказаних реєстрах наявні також і відомості про накладення арешту на вказану земельну ділянку ще 17 травня 2012 року за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 травня 2012 року державного виконавця відділу ДВС Дніпропетровського РУЄ ОСОБА_9 .

Як встановлено в судовому засіданні досудове розслідування здійснюється за фактом шахрайських дій, що призвели до неправомірного заволодіння нерухомістю будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_3 та інші факти та обставини у вказаному кримінальному провадженні до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилися та не розслідуються, зокрема, і щодо земельної ділянки в с. Новоолександрівка Дніпропетровської області.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність слідчим доказового значення у цьому кримінальному провадженні земельної ділянки в с. Новоолександрівка, що зареєстрована на праві власності за потерпілою ОСОБА_5 та яка вже перебуває під арештом, не доведено обставин відповідності у цьому кримінальному провадженні вказаної земельної ділянки критеріям ст. 98 КПК України, з огляду на те, що предметом шахрайства, що розслідується стали будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_3 , на які в межах цього кримінального провадження жодних арештів не накладалось і слідчий з підстав збереження предмету кримінального правопорушення, що став об`єктом посягання не звертався до слідчого судді.

Відповідно, в судовому засіданні слідчим у відповідності до свого процесуального обв`язку доказування не доведена необхідність накладення арешту на земельну ділянку в с. Новоолександрівка за критерієм збереження речового доказу, тобто з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, у зв`язку з чим клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 26, 94, 131, 132, 170-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, розпочатого з часу внесення 29 січня 2014 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000444 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді арешту майна земельної ділянки по АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, може бути оскарження в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повна ухвала складена і оголошена учасникам провадження 08 листопада 2024 року о 16:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1