Справа № 502/1835/24
УХВАЛА

26 серпня 2024 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

заяву

судді ОСОБА_7

про

самовідвід судді, який здійснює судове провадження одноособово

В С Т А Н О В И В :

16.08.2024 р. судді Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 в порядку ст. 35 КПК України передано на розгляд заяву судді ОСОБА_7 про самовідвід судді, який здійснює судове провадження одноособово у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000649 від 11.05.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В обґрунтування поданої заяви суддя ОСОБА_7 зазначив, що 12.08.2024 р. в порядку ст. 35 КПК України йому передане для розгляду відповідне кримінальне провадження.

Враховуючи той факт, що обвинувачений є особою, в якого суддя ОСОБА_7 неодноразово обслуговував та ремонтував свій автомобіль, у сторін може виникнути сумнів щодо неупередженості та заінтересованості суддів в результатах розгляду провадження.

У зв`язку з цим, з посиланням на ч. 4 ст. 75 КПК України щодо неможливості судді брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, суддя ОСОБА_7 заявив самовідвід.

В судове засідання для розгляду заяви про самовідвід суддя ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 не з`явились, були повідомленні належним чином, у зв`язку з чим за згодою присутніх в судовому засіданні осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, розгляд заяви проведений за відсутності судді, який заявив самовідвід та відповідного потерпілого.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що за обставин, вказаних в заяві судді про самовідвід є підстави задовольнити вказану заяву.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що оскільки зазначені в заяві судді про самовідвід обставини мали місце, є підстави для задоволення заяви про самовідвід.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Оголосивши зміст заяви про самовідвід судді, заслухавши осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, проаналізувавши релевантні джерела права, суддя дійшов до наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктами 1, 2 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Приймаючи присягу, суддя бере на себе зобов`язання, зокрема, безсторонньо, неупереджено та незалежно здійснювати правосуддя.

Підходи до встановлення наявності неупередженості та безсторонності суддів викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі «Мироненко та Мартенко проти України». У пунктах 66, 67 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, такі природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно з усталеною практикою Суду застосування одного із цих критеріїв (підходів) або обох залежить від конкретних обставин, пов`язаних зі спірною поведінкою судді.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 3 травня 2007 року у справі «Бочан проти України» вказав, що Суд далі нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

У рішенні у справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50).

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Саме така позиція відображена у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, та статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, роз`яснено, що відчуття упередженості це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях. Зловживання правом на самовідвід не допускається. У цьому контексті зловживання правом на самовідвід означає недобросовісне використання суддею незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи. За змістом коментованої статті заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у разі неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним тлумаченням, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує.

Для того, щоб вирішити, чи є у конкретній справі правомірні підстави сумніватись у неупередженості судді, необхідно взяти до уваги й думку скаржника, яка при цьому не повинна мати вирішального значення.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені частиною першою статті 75 КПК України, якою встановлено, що Слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Подаючи заяву про самовідвід, суддя ОСОБА_7 виходив з того, що у сторін кримінального провадження може виникнути сумнів щодо його неупередженості та його заінтересованості в результатах розгляду відповідного кримінального провадження, тобто обґрунтував її виключно припущеннями, та не навів жодних мотивів щодо наявності особистої прихильності або упередження до будь-якої особи, яка бере участь у кримінальному провадженні.

Також в ході розгляду заяви про самовідвід, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні не заявляли про існування в них сумнівів у неупередженості відповідного судді, а лише погодились з тим, що за вказаних в заяві про самовідвід обставин заява може бути задоволена.

Як зазначено у пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року, професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами ЄСПЛ. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Отже, припущення судді ОСОБА_7 щодо можливості виникнення у осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, сумнівів у неупередженості відповідного судді, не є обставиною, яка виключає його участь у кримінальному провадженні.

Крім того, слід зауважити, що відповідно до дисциплінарної практики Вищої ради правосуддя, заявлення та задоволення необґрунтованого самовідводу може в подальшому стати підставою для дисциплінарної відповідальності судді.

Враховуючи викладене, слід дійти до висновку, що заява судді про самовідвід є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 75, ст. 81 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви судді Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_7 про самовідвід судді, який здійснює судове провадження одноособово у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000649 від 11.05.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України відмовити.

Ухвала не може бути оскаржена та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1