Провадження № 1-в/461/284/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 року. м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря- ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного вироком покарання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Галицького районного суду м. Львова із клопотанням про звільнення від призначеного 17.01.2024 року вироком Галицького районного суду м. Львова покарання у виді п`яти років позбавлення волі в порядку ч. 2 ст. 74 КК України.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та просив відмовити в задоволенні останнього.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено наступне. Вироком Галицького районного суду м. Львова від 17.01.2024 року визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 17.01.2024 року.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Згідно з новою редакцією ст. 51 КУпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757 грн.

Відповідальність за ч.2 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 757 грн. до 3028 грн.

Для кваліфікації кримінального правопорушення один неоподатковуваний мінімум доходів громадян в 2024 р. році становить 1514 грн. Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році складає 1514 х 2 = 3028 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) зазначила наступне. Закон №3886-IX , яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX , мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до вироку Галицького районного суду м. Львова від 17.01.2024 року ОСОБА_4 25.01.2023 року викрав майно на суму 7056 грн.

З 01.01.2023 р. та станом на 25.01.2023 р. неоподатковуваний мінімум доходів громадян складав 1342 грн. Таким чином, станом на 25.01.2023 р. таємне викрадення чужого майна (крадіжка) є кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян: 1342 х 2 = 2684 грн.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 не розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Таким чином, суд приходиться до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного вироком покарання.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1