№ 1-кс/756/2541/24
У Х В А Л А

іменем України

29 листопада 2024 року, слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в межах кримінального провадження №0000509 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

08 листопада 2024 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із вищевказаним клопотанням.

У поданому до суду клопотанні адвокат ОСОБА_3 зазначає те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.07.2020, в межах кримінального провадження №0000509 від 01.06.2020 накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

Вказаний арешт було накладено у зв`язку з тим, що до СУ ГУ НП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлені особи за допомогою несанкціонованого втручання до персонального комп`ютера приватного нотаріуса та використовуючи підроблені документи заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

У подальшому, ОСОБА_4 , яка на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 26.02.2013 є власницею квартири АДРЕСА_1 , було визнано потеплілою у кримінальному провадженні № 0000509 від 01.06.2020.

Надалі, підслідність у кримінальному провадженні № 0000509 від 01.06.2020 визначено за Оболонським УП ГУ НП у м. Києві.

Так, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2022, яке набрало законної сили, було задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Вказаним рішенням ухвалено витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного, адвокат ОСОБА_3 , керуючись ст. 174 КПК України, просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.07.2020, оскільки у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 , уповноважений прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва та уповноважений слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - не з`явились, про час та місце проведення якого, повідомлялись належним чином.

29 листопада 2024 року до суду надійшли заяви адвоката ОСОБА_3 та прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , якими останні просили проводити розгляд справи без їх участі. При цьому, у поданих заявах вказані особи виклали свої позиції щодо клопотання про скасування арешту майна, адвокат підтримав та просив задовольнити клопотання, а прокурор - не заперечував проти його задоволення.

Ураховуючи вищевказане та беручи до уваги те, що сторони кримінального провадження належним чином повідомлялися про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна, однак в судове засідання не з`явилися, при цьому подали до суду заяви із позиціями щодо клопотання, яке є предметом розгляду, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання про скасування арешту майна за наявними в ньому матеріалами.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими адвокат ОСОБА_3 обґрунтовує доводи клопотання, а також заяви сторін із викладеними у них позиціями щодо клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя встановив наступне.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29.07.2020, в межах кримінального провадження № 0000509 від 01.06.2020 накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

Разом з цим, як убачається з рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2022, яке набрало законної сили 08.02.2023, потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_4 зверталась з позовом до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, який вказаним рішенням було задоволено. Тобто, від ОСОБА_6 витребувано на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 , на праві власності належать ОСОБА_4 (державна реєстрація від 26.02.2013 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 26.02.2013).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 16 КПК України передбачено недоторканість права власності як одну із засад кримінального провадження. Цією нормою передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з цим, слідчий суддя враховує, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Ураховуючи вищевикладене, зважаючи на позицію прокурора щодо розгляду клопотання про скасування арешту майна та беручи до уваги, що клопотанням та матеріалами доданими в його обґрунтування адвокат ОСОБА_3 довів, що у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, оскільки законний власник майна - ОСОБА_4 витребувала майно із чужого незаконного володіння, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 7, 9, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000509 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.07.2020, в межах кримінального провадження № 0000509 від 01.06.2020, на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

Дана ухвала суду оскарженню не підлягає, набирає законної сили та підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1