Провадження № 1-кс/201/5063/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Дніпро
ВСТАНОВИВ:
Короткий виклад клопотання.
Враховуючи, що ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні набула статусу підозрюваної у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, до слідчого за викликами не з`являється, перебуває на тимчасово окупованій території, її оголошено у розшук, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Позиції учасників.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.
Захисник просив в задоволенні клопотання відмовити з огляду на недоведеність складу кримінального правопорушення, не доведеності ознаки добровільності зайняття посади, необґрунтованості підозри.

Встановлені слідчим суддею обставини.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.
Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.
У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 17 Конституції України захист суверенітету i територіальної цілісності України, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року №3891-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Згідно ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Внаслідок розв`язання і ведення агресивної війни, починаючи з 24.02.2022 збройними формуваннями Російської Федерації тимчасово окуповано частини території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької, Луганської, Миколаївської, Сумської, Харківської, Херсонської областей.

Зокрема, починаючи з 05.03.2022 до цього часу, Російською Федерацією тимчасово окуповано усю територію Маріупольського району Донецької області, що встановлено відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

У зв?язку із чим, в порушення порядку, встановленого Конституцією України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших нормативно-правових актів, на тимчасово окупованій території м. Маріуполь Донецької області, яка є невід`ємною складовою частиною території України, так званим «Указом главы ДНР «об администрации города Мариуполя» № 108 от 31.03.2022» незаконно створено окупаційну адміністрацію м. Маріуполь - так звану «администрацию города Мариуполя», яка функціонує за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, представники підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території м. Маріуполь Донецької області, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, у тому числі із числа громадян України, які на той час перебували на вказаній тимчасово окупованій території. Кінцевою метою окупаційних органів є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу Російської Федерації.

З метою поширення пропаганди та дезінформації серед місцевого населення на підтримку держави-агресора, створення образу законності окупації частини території Донецької області та утвердження вказаної окупації, а також задля підтримки діяльності окупаційних органів влади на захоплених територіях, окупаційною адміністрацією російської федерації створено ряд так званих «засобів масової інформації», за допомогою яких здійснюється спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України, провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України тощо.

Так, в місті Маріуполі Донецької області, із вказаною метою представниками окупаційної адміністрації за підтримки держави-агресора - російської федерації, в порушення вимог, визначених Законом України «Про медіа» від 13.12.2022, Законом України «Про основні засади розвитку інформаційного суспільства в Україні на 2007-2015 роки» від 09.01.2007, з початку вересня 2022 року (точної дати в ході досудового розслідування встановлено не було) розпочалась робота направлена на запуск та функціонування телевізійного каналу «Мариуполь 24», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який спочатку був доступний у всесвітній мережі Інтернет, в т.ч. на відеохостингу «Rutube», а вже починаючи з 03.11.2022 почав також працювати через відповідні канали мовлення окупаційної адміністрації Російської Федерації на тимчасово окупованій території Маріупольського району, Донецької області.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, підтримуючи окупацію території України та ідею приєднання України до складу Російської Федерації, достовірно володіючи інформацією щодо введення з 24.02.2022 воєнного стану на всій території України та триваючого збройного конфлікту між російською федерацією та Україною, маючи злочинний умисел на здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямований на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, обрала способом сприяння російській федерації у веденні агресивної війни проти України - створення і поширення пропагандистського інформаційного продукту з метою інформування широкого невизначеного кола осіб, спрямованого на підтримку держави-агресора - російської федерації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, не пізніше 21.11.2023, перебуваючи і постійно проживаючи в АДРЕСА_1 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, почала працювати на телевізійному пропагандистському телеканалі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який транслюється через відповідні канали мовлення окупаційної адміністрації російської федерації на тимчасово окупованій території Маріупольського району Донецької області та мережу Інтернет на «Rutubе»-каналі, на посаді журналіста-кореспондента, тим самим розпочавши злочинні дії, направлені на здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором - російською федерацією, її окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих та ідеологічних мотивів, здійснюючи інформаційну діяльності у співпраці з державою-агресором - російською федерацією, її окупаційною адміністрацією, спрямованою на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, створює та поширює пропагандистський аудіовізуальний продукт на так званому телеканалі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у якості журналіста-кореспондента та власному телеграм-каналі використовуючи нікнейм « ОСОБА_7 ».

Так, під час створення аудіовізуального продукту ОСОБА_5 , достовірно знаючи про публічно комунікативний характер своєї діяльності та можливість поширення інформації через всесвітню мережу Інтернет на телеканалі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та власному телеграм- каналі, використовуючи нікнейм « ОСОБА_7 » у своїх репортажах здійснює заклики до населення сприяти агресору як визволителю у проведенні так званої «Специальной военной операции» проти України, всіляко пропагує ідеї «руського миру», підтримує воєнно-політичний курс та надає інформаційну допомогу рф, зокрема стосовно ідеалізації так званих героїв днр, серед яких ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 тощо. Крім цього, ОСОБА_5 висвітлює «донецьку народну республіку» як суб`єкт державності, самостійну республіку, надає інформаційну допомогу рф, зокрема стосовно пропаганди входження Донецької області до складу рф в якості суб`єкта федерації, обрання незаконних органів влади всупереч норм міжнародного права, інтеграції частини території України до складу рф.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованій на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-матеріалами, зібраними оперативними підрозділами, відповідно до ст. 99 ч. 2 КПК України доказом, а саме: повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та рапортом про протиправне діяння ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду від 31.07.2024 соціальної мережі «ВКонтакте», особистої сторінки на ім`я « ОСОБА_11 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в результаті огляду якого, було встановлено, що вказана сторінка належить ОСОБА_5 . В результаті огляду сторінки встановлено, що у графі «Місце роботи» вказано посилання на сторінку «Мариуполь24», крім того, на вказаній сторінці наявні посилання на публікації, де ОСОБА_5 виступає в ролі кореспондента.

-протоколом огляду 01.08.2024 соціальної мережі «ВКонтакте», особистої сторінки на ім`я « ОСОБА_11 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 », у вкладці пошуку було зазначено назву аккаунта « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в результаті огляду якого, було встановлено, що вказана сторінка належить ОСОБА_5 як кореспондента « ОСОБА_12 », яка активно веде соціальну сторінку, з якої вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території в м. Маріуполь.

-протоколом огляду від 05.08.2024 під час якого проведено перегляд відео «RUTUBE» який розташований за посиланням «http://rutube.ru» під час якого знайдено Маріупольський телеканал радіомовлення « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 », оглянувши відео розміщені на каналі встановлено відеорепортаж датований 10.02.2024 під назвою мовою оригіналу «Вдохновяйся нашими. Военный видеооператор ОСОБА_13 .10.02.2024» , де ОСОБА_5 зафіксована як журналіст телеканалу яка бере інтерв`ю у військового відеооператора ОСОБА_14 , який розповідає про свою діяльність під час так званого «СВО».

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , яка повідомила, що перебувала на посаді директора Володимирівського закладу ЗСО №1, де навчалась ОСОБА_5 , яка знає особисто ОСОБА_5 як учня вказаного закладу.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_15 , під час якого свідок впізнала ОСОБА_5

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_16 , під час якого свідок впізнала ОСОБА_5

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_17 , під час якого свідок впізнала ОСОБА_5

-іншими матеріалами досудового розслідування в загальній сукупності.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні та виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Щодо належного повідомлення про підозру.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням території Маріупольського району Донецької області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, 22 жовтня 2024 в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик підозрюваної на 26.10.2024 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., 28.10.2024 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., 29.10.2024 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. до Маріупольської окружної прокуратури Донецької обласної прокуратури для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного, тощо.

Жодного разу у призначений час та місце громадянин України ОСОБА_5 не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила. Крім цього, 22 жовтня 2024 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, вручено захиснику ОСОБА_5 адвокатові ОСОБА_4 .

Крім того, 29 жовтня 2024 з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_2 яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про зміну підозри ОСОБА_5 та повістки про виклик підозрюваної на 02.11.2024 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., 04.11.2024 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., 05.11.2024 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. до Маріупольської окружної прокуратури Донецької обласної прокуратури для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного, тощо.

Жодного разу у призначений час та місце громадянин України ОСОБА_5 не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила. Крім цього, 29 жовтня 2024 року письмове повідомлення про зміну підозри ОСОБА_5 , з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, вручено захиснику ОСОБА_5 адвокатові ОСОБА_4 .

Таким чином, 22.10.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Щодо ризиків.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винним у кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Санкція ч. 6 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення;

- неприбуття на виклик до слідчого та прокурора та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрювана на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;

- спосіб вчинення злочину (вчинив умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

- тимчасова окупація території України, а саме Маріупольського району Донецької області, що дає їй можливість продовжувати займати вищевказану посаду, діяти на користь окупаційній адміністрації в супереч суверенітетові України та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене останній у разі її засудження за цей злочин;

Щодо розшуку.

Враховуючи той факт, що місце знаходження підозрюваного на підконтрольній українській владі території не встановлено, за викликом остання не прибула та про причини неможливості прибуття не повідомила, постановою від 06.11.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Щодо перебування підозрюваної на окупованій території.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, починаючи з 05.03.2022 до цього часу, Російською Федерацією тимчасово окуповано усю територію Маріупольського району Донецької області, що встановлено відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Таким чином, факт тимчасової окупації території Маріупольського району Донецької області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрювана ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується: відповідями оперативних співробітників на виконання доручень; протоколами огляду соціальної мережі та соціальних сторінок, відповідно яких встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території в м. Маріуполь та веде репортажі на каналі «Мариуполь24» в якості журналіста-кореспондента.

Висновки.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_5 набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території України, її оголошено у розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи факт її переховування від органу досудового розслідування, а також те, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності свідчать про вчинення нею інкримінованого їй кримінального правопорушення, беручи до уваги його тяжкість та специфіку, а також те, що у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину їй може бути призначено покарання у виді реального позбавлення волі на строк до десяти років, дані про особу підозрюваної, до неї може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Щодо застави.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Інші питання.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000175, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2024 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Мангушського відділу Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1