У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючого покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)».

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Зазначив, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про його звільнення від відбування покарання умовно-достроково. На думку засудженого, оскільки він офіційно працює, виправився, відсутні стягнення, має заохочення, він заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2019 року за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 18.10.2019.

В ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» засуджений прибув 23.12.2022, до цього, з 14.11.2019 відбував покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)».

Відбуваючи покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» засуджений неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності та мав 6 стягнень та 4 заохочення.

З витягу до протоколу №9 від 01.09.2022 вбачається, що засудженому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення. У подальшому, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.11.2022 клопотання засудженого задоволено та проведено заміну невідбутої частини строку покарання ОСОБА_6 на більш м`яке, а саме, на обмеження волі строком 2 роки 10 місяців 2 дні.

З 18.09.2019 засуджений відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» та за час відбування допустив порушення режиму утримання, що виявилось у вживанні спиртних напоїв, за що на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді 10 діб ДІЗО.

На момент розгляду судом клопотання засудженого про застосування умовнодострокового звільнення, за весь час відбування покарання, засуджений ОСОБА_6 має 7 погашених стягнень та 9 заохочень. Останнє стягнення було накладено 04.03.2023.

Невідбута частина строку призначеного ОСОБА_6 покарання складає 10 місяців 26 днів.

Оцінюючи характеризуючи матеріали щодо засудженого ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що процес перевиховання засудженого та позитивних змін в його особистості триває. Аналіз поведінки засудженого за весь час відбування покарання свідчить про незначний проміжок часу від реальної зміни поведінки засудженого, про що свідчить значна кількість стягнень, отриманих ним від початку відбування покарання по березень 2023 року.

Виходячи з наведеного, суд встановив лише певний етап перевиховання (виправлення) засудженого ОСОБА_6 , який фактично розпочався з березня 2023 року та є нетривалим для можливості остаточного висновку про повне перевиховання та виправлення засудженого на момент розгляду питання про можливість застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення. Суд звернув також увагу на психологічну оцінку особи засудженого, яка прослідковується з характеристиквисновків, складених у 2021 році та висновку, станом на 30.08.2024, є стабільною та майже незмінюваною протягом всього часу відбування ним покарання, що викликає сумніви у достатності у засудженого навичок та готовності для самокерованої та правослухняної поведінки у суспільстві, сприйняття ним норм та правил належної поведінки в суспільстві

Відмовляючи у задоволенні заяви засудженого, суд зазначив, що беручи до уваги особу засудженого, його характеристики, оцінивши його поведінку протягом строку відбування кримінального покарання, суд дійшов висновку, що заява про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_6 не підлягає задоволенню через недоведеність повного виправлення засудженого.

Позиція учасника судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Засуджений ОСОБА_6 належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, заяву про участь у судовому засіданні не подавав, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасника судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як передбачено п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

При цьому, основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення. З цими висновками колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2019 року за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.11.2022 невідбуту частину покарання замінено на більш м`яке покарання у виді обмеження волі строком 2 роки 10 місяців 2 дні.

З 14.11.2019 засуджений ОСОБА_6 відбував покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)», з 23.12.2022 утримується в ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)». Початок строку покарання: 23.12.2022, кінець строку покарання: 11.08.2025. На момент звернення до суду із заявою, засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання, невідбута частина строку покарання на момент розгляду заяви судом складає 10 місяців 26 днів.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, відбуваючи покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» засуджений неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності та мав 6 стягнень та 4 заохочення.

Так, характеристики від 12.06.2021 та 08.09.2021 свідчать, що засуджений характеризується особистістю з крайньою мінливістю настрою, який змінюється часто і занадто від малих причин. Засуджений швидко роздратовується, у нього можливі спалахи гніву. Гостро переживає те, що йому здається ворожнечею оточуючих до нього. Відчуває себе об`єктом нестримного тиску на нього і що проти нього діє невідома сила, що поєднується із неможливістю та безпорадністю щось змінити.

З характеристик від 22.09.2022 вбачається, що засуджений характеризується позитивно. За весь час відбування покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» допустив 6 порушень, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, суворої догани та 2 рази був поміщений до ДІЗО установи. Станом на 22.09.2022 стягнення були погашені. У той же час, засуджений працевлаштований та мав 4 заохочення, вину у вчиненому визнає в повному обсязі, міру покарання вважає справедливою.

Також вбачається, що засуджений дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, відповідально ставиться до робіт із благоустрою, завдання виконує вчасно та якісно, проявляє трудову дисципліну.

У відносинах з представниками адміністрації завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в задовільному стані, має охайний зовнішній вигляд.

Окрім того, з витягу до протоколу № 9 від 01.09.2022 вбачається, що засудженому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення. У подальшому, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.11.2022 клопотання засудженого задоволено та невідбуту частину покарання замінено на більш м`яке покарання у виді обмеження волі строком 2 роки 10 місяців 2 дні.

З 18.09.2019 засуджений відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» та характеризується наступним чином. Як вбачається з характеристики від 04.03.2023, засуджений не працевлаштований по незалежним від нього причинам. Приймає активну участь у 2-х годинному відпрацюванні, виконує вчасно та якісно завдання, проявляє трудову ініціативу. Порушення вимог режиму допускав, заохочень не мав, вину у вчиненому визнає в повному обсязі, міру покарання вважає справедливою. Засуджений дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в задовільному стані, має охайний зовнішній вигляд. На заходи виховного впливу реагує, завжди робить правильні висновки. За характером спокійний та врівноважений.

За час відбування покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» засуджений допустив порушення режиму утримання, що виявилося у вживанні спиртних напоїв, за що на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді 10 діб ДІЗО.

На момент розгляду судом першої інстанції клопотання засудженого про застосування умовнодострокового звільнення, за весь час відбування покарання, ОСОБА_6 має 7 погашених стягнень та 9 заохочень. Останнє стягнення було накладено 04.03.2023.

Також з досліджених судом характеристик засудженого, складених станом на 30.08.2024, ОСОБА_6 довів своє виправлення поведінкою та ставленням до праці та заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Засуджений бажає змінити своє життя, бере активну участь у програмах. Усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. Має позитивні плани на майбутнє та розуміє яким чином їх втілити. Засуджений приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної та наркотичної залежності».

Натомість, ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється є середнім. Криміногенними факторами, що сприяють підвищенню ризику вчинення засудженим повторного правопорушення є наркотики.

Окрім того, з висновку щодо ступеня виправлення засудженого, складеного станом на 30.08.2024 вбачається, що засуджений оцінюється в нуль балів за критеріями: нерво-психічної стійкості, яка є низькою та незадовільною; вольові риси та якості свідчать про безініціативність, безпринципність та упертість засудженого; ставлення до вирішення проблем засудженим оцінюється як деструктивне (при виникненні проблемної ситуації засуджений вчиняє імпульсивно, не розуміє причин їх виникнення, не замислюється над наслідками, не здатен до вирішення проблем); моральна нормативність свідчить про незгоду засудженого із загальноприйнятими маральними нормами та стандартами, його непостійність, мінливість, ігнорування обов`язків, безпринципність, неорганізованість, можливість антисоціальної поведінки; також у засудженого встановлено піддатливість до тиску іншої людини або групи, що свідчить про відсутність власної позиції, можливу покору певним особам, традиціям та його орієнтування на соціальне схвалення.

Хоча засуджений ОСОБА_6 відбув встановлену законом частину строку покарання, проте, враховуючи вищевказані дані про його особу, колегія суддів не вбачає підстав для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Суд першої інстанції, врахувавши дані щодо особи засудженого, дійшов правильного висновку, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення. Оцінюючи в сукупності встановлені судом дані про особу засудженого, його поведінку за весь час відбування покарання, тяжкість вчиненого ним злочину, є підстави вважати, що засуджений ОСОБА_6 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки. З характеризуючих матеріалів щодо особи засудженого ОСОБА_6 вбачається лише певний етап перевиховання (виправлення) засудженого, який фактично розпочався в період з березня 2023 року та є нетривалим та незавершеним на час розгляду судом питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення засудженого.

За такого, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про необґрунтованість оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду. Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаної заяви. Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3