справа № 279/5775/24,
провадження 1-в/279/662/24
У Х В А Л А іменем України
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені заяву засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -
Засуджений ОСОБА_3 , який відбуває покарання в Коростенській ВК №71 звернувся до суду з заявою про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 18.07.2024 року.
Засуджений, прокурор, представник Коростенської ВК №71 належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Вироком Житомирського апеляційного суду від 21.12.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вироком Романівського районного суду Житомирської області від 17.03.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.4 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

18 липня 2024 року набрав чинності Законом України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон).

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Згідно вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого

майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Зі змісту вироку Житомирського апеляційного суду від 21.12.2022 року, слідує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_3 вчинив в 2020 році.

Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб, згідно із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», становив 2102,00 грн.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2020 становило 2102,00 грн.

Як убачається з вироку Житомирського апеляційного суду від 21.12.2022 року, вартість викраденого майна складає 1678,17 грн. та 1906,36 грн., тобто не перевищує 2102,00 грн.

Зі змісту вироку Романівського районного суду від 17.03.2023 року, слідує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_3 вчинив в 2023 році.

Станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб, згідно із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», становив 2684,00 грн.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2023 становило 2684,00 грн.

Як убачається з вироку Романівського районного суду від 17.03.2023 року, вартість викраденого майна складає 2697,49 грн., тобто перевищує 2684,00 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність

якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 за вироком Житомирського апеляційного суду від 21.12.2022 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 1 січня звітного року, у якому була скоєна крадіжка (2022 рік), тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання в частині призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Оскільки засуджений ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Житомирського апеляційного суду від 21.12.2022 року за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, підстави застосування ч.1 ст.70 КК України відпали, а тому ОСОБА_3 підлягає відбуттю покарання, яке призначене вироком Житомирського апеляційного суду від 21.12.2022 року в частині призначеного покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі. Зарахувати ОСОБА_3 як відбуте покарання строк відбування покарання у виді 1 року обмеження волі з 16.12.2021 року по 14.07.2022 року з розрахунку 1 день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі та вважати призначене покарання відбутим.

Крім того, оскільки засуджений ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Житомирського апеляційного суду від 21.12.2022 року за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, підстави застосування ч.1 ст.71 КК України відпали, а тому ОСОБА_3 підлягає відбуттю покарання, яке призначене вироком Романівського районного суду Житомирської області від 17.03.2023 року в частині призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Житомирського апеляційного суду від 21.12.2022 року за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за вироком Романівського районного суду Житомирської області від 17.03.2023 року за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_3 як відбуте покарання призначеного вироком Житомирського апеляційного суду від 21.12.2022 року в частині призначеного покарання за ч.1 ст.357 КК України, строк відбування покарання у виді 1 року обмеження волі з 16.12.2021 року по 14.07.2022 року з розрахунку 1 день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі та вважати призначене покарання відбутим.

Копію ухвали направити до Державної установи «Коростенська виправна колонія №71», прокурору, засудженому.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в семиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Копія згідно оригіналу