Справа № 759/9035/24 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4975/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу зі змінами заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимий,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 10.04.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , помітив припаркований автомобіль марки «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 . У цей час, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища та діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , впевнившись у тому, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та його дії залишаються таємними для сторонніх осіб підійшов до автомобіля марки «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 та через ліве бокове переднє водійське вікно дверцят, яке на той момент було привідчинене, проник до салону вищевказаного автомобіля, звідки таємно викрав мобільний телефон марки «IPhone 7+», чорного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , MEID НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 , вартістю 2145 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 , звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, із покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст. 76 КК України На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнуто з ОСОБА_7 на відшкодування судових втрат за проведення судової експертизи у сумі 200 грн. 00 коп. в дохід держави. Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить скасувати вирок Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2024 та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за с. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно до ст. 5 КК України, на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують кримінальну відповідальність особи, у такому разі вони поширюються на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання такими законами чинності.

Враховуючи те, що у кримінальному закону не визначено розмір кримінально караного викрадення чужого майна, така зміна КУпАП є зміною кримінального законодавства, яка пом`якшує або скасовує кримінальну відповідальність особи, а тому Закон № 3886-ІХ має зворотню дію в часі і поширюється на діяння ОСОБА_7 , вчинене останнім 10.04.2024.

Відповідно до п. 5 р. ХХ Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вказаний в диспозиції норм для настання адміністративної і кримінальної відповідальності, встановлюється в розмірі податкової соціальної пільги, яка становить прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня поточного року.

Згідно з діючим на момент вчинення злочину законодавством, прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 10.04.2024 становив 3028 грн.

Таким чином, кримінальна відповідальність, з урахуванням змін, внесених Законом № 3886-ІХ, за вчинення крадіжки у 2024 році настає з суми 3028 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення крадіжки сума якої склала 2145 грн., кримінальне провадження стосовно останнього підлягає закриттю.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу зі змінами та просив її задовольнити,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора зі змінами,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі зі змінами, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 51 КУпАП передбачалась відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доході громадян - грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподатковуваний мінімум доходів громадян в законах або іншим нормативно - правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочині або правопорушень, для яких сума ноподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до положень ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Диспозицією ч. 4 ст. 185 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Таким чином, особа, за наявності підстав, несла кримінальну відповідальність за ст. 185 КК України, у взаємозв`язку зі ст. 51 КУпАП, пп.169.1.1 ст. 169 ПК України, у разі, якщо сума крадіжки перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

9 серпня 2024 року набув чинності Закон № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, з урахуванням вимог Закону № 3886-IX від 18 липня 2024 року особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням вимог Закону № 3886-IX від 18 липня 2024 року особа підлягає кримінальній відповідальності за ст. 185 КК України, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

При цьому колегія суддів враховує, що згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з положеннями ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів наголошує, що Закон № 3886-IX не є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Проте, зміни, внесені Законом № 3886-IX від 18 липня 2024 року у ст. 51 КУпАП, безпосередньо впливають на розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність, і такі зміни поліпшують становище особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України.

За вироком Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2024 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні 10.04.2024 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням до сховища, в умовах воєнного стану, належного ОСОБА_10 на загальну суму 2145 грн.

Станом на 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн., податкова соціальна пільга, яка становить 50% від його розміру, складає 1514 грн.

З урахуванням положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, на момент вчинення ОСОБА_7 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням до сховища, в умовах воєнного стану, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 302 грн. 08 коп. (1514х0,2= 302 грн. 08 коп.), тобто, ОСОБА_7 вчинено кримінальне правопорушення.

Разом з тим, з огляду на вимоги Закону № 3886-IX, який має зворотню дію в часі, положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає у 2024 році кримінальна відповідальність, становить 3028 грн. (1514х2=3028 грн.).

Зважаючи на те, що вартість таємно викраденого 10.04.2024 ОСОБА_7 чужого майна становила 2145 грн., тобто, є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону 3886-IX та положень Податкового кодексу України з 1 січня 2024 року настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн., колегія суддів, з урахуванням вимог ст. 58 Конституції України, ст. 3, 5 КК України, вважає, що станом на час апеляційного розгляду - 26.11.2024 - законом усунута караність діяння, вчиненого ОСОБА_7 10.04.2024, і таке діяння є адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 51 КУпАП (в редакції Закону 3886-IX від 18 липня 2024 року).

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, з урахуванням вимог ст. 417 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_7 - закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу зі змінами заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження № 0001365, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4