Провадження № 11-сс/824/5314/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

представника потерпілого ГО «Центр захисту інвалідів» - адвоката ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах громадської організації «Центр захисту інвалідів» та прокурора відділу Офісу Генерального прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року клопотання адвоката ОСОБА_10 , подане в інтересах ОСОБА_8 про встановлення строку задоволено та встановлено слідчим, які здійснюють досудове розслідування та прокурорам, які здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000384 від 31.03.2021 - строк 2 (два) місяці для проведення слідчих, процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування та прийняття відповідного процесуального рішення у кримінальному провадженні № 0000384 від 31.03.2021 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що 22.07.2024 року з Єдиного державного реєстру судових рішень він дізнався про існування вищевказаної ухвали про встановлення 2-місячного строку для проведення процесуальних дій, необхідних для закінчення досудового розслідування та прийняття відповідного процесуального рішення у кримінальному провадженні № 0000384 від 31.03.2021, в якому ГО «Центр захисту інвалідів» має статус потерпілого, однак вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначив, що винесена за результатами розгляду клопотання адвоката ОСОБА_10 , поданого в інтересах ОСОБА_8 , яка є потерпілою в одному з 10 об`єднаних кримінальних проваджень, ухвала слідчого судді постановлена з порушенням встановленого автоматизованого розподілу справ між слідчими суддями, оскільки подане першим аналогічне за змістом клопотання, яке було розподілене на іншого слідчого суддю, залишено без розгляду. Також вказав, що оскаржувана ухвала була постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки ні інших потерпілих, ні процесуального керівника - прокурора та слідчого викликано не було, матеріали кримінального провадження судом не витребовувалися та не досліджувались, що свідчить про те, що висновок про достатність проведених слідчих дій слідчий суддя зробив виключно із клопотання. Зазначив, що слідчий суддя порушив вимоги ст. 372 КПК України щодо вмотивованості ухвали, оскільки з тексту ухвали не вбачається, на яких саме підставах та положеннях закону він дійшов висновку про обмеження строку досудового розслідування саме 2 місяцями, а також по суті штучно обмежив такий строк, оскільки жодній особі в рамках вказаного кримінального провадження не повідомлено про підозру, а тому процесуальний строк досудового розслідування відповідно до положень ст. 219 КПК України свій перебіг не розпочинав. Вважає, що винесення оскаржуваної ухвали свідчить про втручання слідчого судді в процесуальну діяльність прокурора та слідчого, адже у зв`язку із встановленням обмеженого часу неможливо прийняти інше рішення, окрім як закриття кримінального провадження, що перешкоджає проведенню досудового розслідування, а також порушує законні права інших потерпілих в кримінальному провадженні. Відтак просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 , поданого в інтересах ОСОБА_8 , про встановлення процесуального строку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора подав апеляційну скаргу, в якій вказав про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді. В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначив, що всупереч вимогам законодавства, слідчий суддя безпідставно обмежив строк для проведення процесуальних (в тому числі слідчих) дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування, що призвело до втручання в дискреційні повноваження прокурора та слідчого і порушення їх прав в частині вжиття відповідних заходів, направлених на забезпечення прийняття обґрунтованого та законного рішення, передбаченого ст. 283 КПК України. Також вказав, що в оскаржуваній ухвалі не наведено обґрунтування прийнятого рішення, жодним чином не відображено фактичні дані та докази, на підставі яких слідчий суддя дійшов висновку про обмеження строку проведення процесуальних дій, а зміст ухвали зводиться виключно до дублювання вимог клопотання та норм законодавства без оцінки доказів, які необхідні для прийняття відповідного рішення. Вважає, що судовий розгляд проведено односторонньо, без виклику слідчого та прокурора, без дослідження матеріалів кримінального провадження і виключно на підставі матеріалів клопотання, яке не відображає реальний стан розслідування. Крім цього, зазначив, що ОСОБА_8 не є уповноваженим суб`єктом на звернення до суду з відповідним клопотанням, оскільки в рамках кримінального провадження № 0000384 від 31.03.2021 вона є не єдиною потерпілою, а тому прийняття такого рішення порушує права інших потерпілих. Додатково вказав, що слідчий суддя прийняв рішення, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки підстави, що свідчили б про порушення розумних строків та необхідності обмеження строків для проведення процесуальних дій відсутні, адже з моменту визначення органу досудового розслідування було проведено значну кількість процесуальних дій, в тому числі слідчих дій, та заходів забезпечення кримінального провадження, які потребують опрацювання, вивчення і це все в період правового режиму воєнного стану, систематичних відключень електроенергії. Просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 , поданого в інтересах ОСОБА_8 , про встановлення процесуального строку.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурора та адвоката ОСОБА_7 , представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просила закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами на оскаржувану ухвалу, вказавши, що ухвала слідчого судді винесена відповідно до положень ст. 28, 114 КПК України, а також сталої практики ВС згідно з якою слідчий суддя уповноважений встановлювати процесуальні строки для закінчення досудового розслідування, форми якого регламентовані Главою 24 КПК України, що свідчить про те, що постановлена слідчим суддею ухвала передбачена нормами кримінального процесуального закону, а тому відповідно до ст. 309 КПК України та практики ВС окремому апеляційному оскарженню не підлягає. Крім цього, вказала про те, що прокурор та адвокат ОСОБА_7 взагалі пропустили встановлений строк на апеляційне оскарження ухвали, а останній навіть не порушує питання щодо його поновлення. Також адвокат ОСОБА_9 зазначила, що жодних порушень при постановленні вказаної ухвали допущено не було, оскільки досудове розслідування здійснюється вже понад 3 роки, за цей час здійснено вичерпний перелік необхідних слідчих (розшукових) дій, однак жодній особі не повідомлено про підозру, що порушує права та інтереси потерпілої ОСОБА_8 як учасника кримінального провадження на справедливий розгляд та вирішення її справи в розумні строки, а тому слідчий суддя, до повноважень якого належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, в межах своєї компетенції відповідно до ст. 28, 114 КПК України встановив процесуальний строк, необхідний для закінчення досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката ОСОБА_7 , який вимоги поданої ним апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, а також не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

прокурора, який вимоги поданої ним апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити і не заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційних скарг, просила ухвалу слідчого судді залишити без змін,

перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року, рішення про задоволення клопотання та встановлення слідчим та прокурорам строк на 2 (два) місяці для проведення слідчих, процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування та прийняття відповідного процесуального рішення у кримінальному провадженні № 0000384 від 31.03.2021 року, слідчий суддя мотивував тим, що він наділений повноваженнями встановлювати процесуальні строки для закінчення досудового розслідування, а тому враховуючи, що досудове розслідування здійснюється з очевидним порушенням розумних строків, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню із встановленням строку в два місяці, який є об`єктивно достатнім для вчинення органом досудового розслідування всіх необхідних заходів для закінчення досудового розслідування. При цьому, в обґрунтування своїх висновків слідчий суддя посилався на положення ст.ст. 28,114 КПК України.

Разом з тим, вказані висновки слідчого судді не ґрунтуються ні на матеріалах провадження, ні на вимогах кримінального процесуального закону та погодитись із ними неможливо.

Так, розумність строків є однією з засад кримінального провадження (п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України), якій кореспондує право кожного на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

З метою реалізації вказаного права ч. 1, 2 ст. 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Ці положення дають підстави вважати, що слідчий суддя може встановити процесуальний строк лише для процесуальних дій, які підозрюваний, потерпілий або інші особи, права та інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, вважають за необхідне здійснити у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України. Відповідно, і предметом розгляду клопотання, поданого у порядку ч. 6 ст. 28 КПК України можуть стати лише ті процесуальні дії, необхідність вчинення яких у певний строк прямо випливає із норм кримінального процесуального закону або рішення про їхнє проведення раніше було прийняте прокурором, слідчим суддею або судом.

Разом з тим, задовольняючи клопотання адвоката в інтересах ОСОБА_8 та встановивши строк у 2 (два) місяці для проведення слідчих, процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування та прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя фактично встановив строк завершення досудового розслідування, не врахувавши, що ст. 114 КПК України не встановлює строк для завершення всього досудового розслідування, а лише визначає можливість встановити слідчому судді строки проведення певних процесуальних дій.

При цьому, питання щодо недотримання стороною обвинувачення під час досудового розслідування розумних строків підлягає розгляду в особливому порядку, передбаченому ст. 308 КПК України і може бути предметом оскарження слідчому судді відповідно до п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Однак такий порядок у вказаній справі дотриманий не був.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 294 КПК України передбачена можливість продовжувати строки досудового розслідування як самим прокурором, так і слідчим суддею за клопотанням прокурора, а тому встановлення слідчим суддею строку завершення досудового розслідування є неправомірним та таким, що суперечить положенням закону.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва, задовольняючи клопотання адвоката в інтересах ОСОБА_8 про встановлення слідчому та прокурору процесуального строку для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 від 31.03.2021 року, вийшов за межі наданих йому повноважень щодо здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та прямо втрутився в повноваження слідчого/прокурора, тим самим ухваливши рішення, яке не передбачено кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи вищевикладене, доводи представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді передбачена нормами кримінального процесуального закону та відповідно до ст. 309 КПК України та практики Верховного Суду окремому апеляційному оскарженню не підлягала, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначено вище, слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва прийняв рішення про встановлення слідчому та прокурору процесуального строку для завершення досудового розслідування, тобто рішення, яке не передбачене КПК України та поза межами своїх повноважень, то суд апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на це рішення керувався приписами ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК України, зокрема правом на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7, ст. 24 КПК України), а також позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 травня 2018 року (справа № 243/6674/17-к), згідно з якою у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи адвоката ОСОБА_9 про пропущення прокурором та адвокатом ОСОБА_7 встановленого строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді з огляду на наступне.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, розгляд клопотання адвоката ОСОБА_10 , поданого в інтересах ОСОБА_8 про встановлення строку у кримінальному провадженні № 0000384 від 31.03.2021 року проведено без виклику осіб, які її оскаржують, тобто без виклику прокурора та адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах громадської організації «Центр захисту інвалідів».

З матеріалів судового провадженнятакож вбачається, що прокурор та адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах громадської організації «Центр захисту інвалідів», не були учасниками судового провадження на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, відповідно в судове засідання не викликалися, копія оскаржуваної ухвали за результатами розгляду клопотання про встановлення строку їм також не направлялась, а тому для них строк на апеляційне оскарження має відраховуватися з того моменту, як вони дізналися про порушення своїх прав та ознайомилися зі змістом оскаржуваної ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року, відповідно до положень ч. 3 ст. 395 КПК України.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, зі змістом оскаржуваної ухвали адвокат ОСОБА_7 ознайомився 22.07.2024 року з Єдиного державного реєстру судових рішень та 28 липня 2024 року засобами електронного зв`язку подав апеляційну скаргу.

Зі змістом оскаржуваної ухвали прокурор ознайомився 29.07.2024 року, коли отримав її копію шляхом направлення відповідної заяви на адресу суду (а.с. 82-83) та наступного дня 30.07.2024 року подав апеляційну скаргу. При цьому, доводи адвоката ОСОБА_9 про ознайомлення прокурора зі змістом оскаржуваної ухвали ще 18.06.2024 року, коли вказана ухвала була направлена адвокатом ОСОБА_10 поштовим зв`язком на адресу Офісу Генерального прокурора колегія суддів не враховує, оскільки такий порядок отримання оскаржуваної ухвали не передбачений кримінальним процесуальним законом.

Вищевказане свідчить про те, що прокурором та адвокатом ОСОБА_7 не пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп, кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про незаконність ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року, а тому вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 , поданого в інтересах ОСОБА_8 про встановлення строку у кримінальному провадженні № 0000384 від 31.03.2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах громадської організації «Центр захисту інвалідів» та прокурора відділу Офісу Генерального прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 , поданого в інтересах ОСОБА_8 про встановлення строку у кримінальному провадженні № 0000384 від 31.03.2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4