Справа № 431/2821/17
Провадження № 1-в/0186/84/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника сектору №29 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях відносно засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луганськ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.09.2018 року Апеляційного суду Луганської області за ч.3 ст.369 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна;

- 09.09.2020 року ухвалою Старобільського районного суду Луганської області замінено невідбуту частину покарання за вироком від 05.09.2018 року на виправні роботи строком 1 рік 10 місяців 21 день з відрахуванням 10% від заробітку в прибуток держави,

про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

ВСТАНОВИВ:

Начальника сектору №29 філії Державної установи «Центру пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді виправних робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Апеляційного суду Луганської області від 05.09.2018 року.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_3 засуджений вироком Апеляційного суду Луганської області від 05.09.2018 року за ч.3 ст.369 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

В подальшому ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 09.09.2020 року ОСОБА_3 замінено невідбуту частину покарання за вироком від 05.09.2018 року на виправні роботи строком 1 рік 10 місяців 21 день з відрахуванням 10% від заробітку в прибуток держави

Вирок надійшов на виконання до уповноваженого органу з питань пробації 02.10.2020 року.

В особовій справі містяться відомості про здійснення відрахувань та виплат за період з 01.10.2020 року по 30.04.2021 року. Всі інші матеріали втрачені.

Після 24.02.2022 року з метою належного виконання вироку працівникам пробації проводилися заходи з метою встановлення місцезнаходження засудженого ОСОБА_3 , однак встановити його місцезнаходження не вдалося він продовжує перебувати у розшуку, як особа що ухиляється від відбування покарання.

17.09.2022 року строки давності виконання ухвали Старобільського районного суду Луганської області від 09.09.2020 року закінчився.

У зв`язку з викладеним уповноважений представник органу пробації просить суд вирішити питання про звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді виправних робі, призначених ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 09.09.2020 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку Апеляційного суду Луганської області від 05.09.2018 року.

Уповноважений представник органу пробації в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій прохав суд розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути подання за його відсутності, прохав подання задовольнити.

Засуджений у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступного.

Вироком Апеляційного суду Луганської області від 05.09.2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.369 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 09.09.2020 року ОСОБА_3 замінено невідбуту частину покарання за вироком від 05.09.2018 року на виправні роботи строком 1 рік 10 місяців 21 день з відрахуванням 10% від заробітку в прибуток держави

Ухвала надійша на виконання до уповноваженого органу з питань пробації 02.10.2020 року.

В копії особової справи, яка знаходиться в Єдиному реєстрі засуджених та осіб взятих під варту (який працює в тестовому режимі), містяться відомості про здійснення відрахувань та виплат за період з 01.10.2020 року по 30.04.2021 року.

24.02.2022 року та території України російською федерацією було розпочато бойові дії, територія Луганської область була окупована, а особова справа ОСОБА_3 у паперовому вигляді була втрачена.

В лютому 2022 року були проведені першочергові розшукові заходи, з метою встановлення місця знаходження засудженого ОСОБА_3 . Вжитими заходами місце знаходження засудженого не було встановлено.

17.09.2022 року строки давності виконання ухвали Старобільського районного суду Луганської області від 09.09.2020 року якою засудженому змінено покарання на виправні роботи закінчився.

За правилами ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

У постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року у справі №5-324кс15 сформульовано висновок про те, що ст.80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 201/604/20.

Як встановлено судом, обвинувальний вирок відносно засудженого на час розгляду судом клопотання не виконаний, та з моменту набрання вироком суду законної сили минуло більше ніж два роки.

Відомості щодо притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину, матеріали справи не містять.

Органом з питань пробації та прокурором не наведено обставин, які б свідчили про конкретну поведінку засудженого щодо перешкоджання процедурі виконання вироку, а відповідно підстав для зупинення перебігу давності строку виконання вироку судом не встановлено.

Зважаючи на те, що обвинувальний вирок Апеляційного суду Луганської області від 05.09.2018 року, покарання у якому змінено ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 09.09.2020 року, не був виконаний на протязі двох років, а сам засуджений на протязі цього строку не ухилявся від відбування покарання та не вчинив нового кримінального правопорушення, тому суд приходить до висновку, що клопотання органу з питань пробації про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у виправних робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст. 26 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника сектору №29 філії Державної установи «Центру пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді виправних робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Апеляційного суду Луганської області від 05.09.2018 року, покарання у якому змінено ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 09.09.2020 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1