Номер провадження 1-о/754/2/24
Справа № 754/5207/23
У Х В А Л А

Іменем України

29 листопада 2024 року

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Деснянського районного суду м.Києва від 02.05.2023р. у справі №754/5207/23 за нововиявленими обставинами,

за участю: прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про перегляд вироку Деснянського районного суду м.Києва від 02.05.2023р. у справі №754/5207/23 відносно ОСОБА_4 за ст.407 ч.5 КК України за нововиявленими обставинами, мотивуючи тим, що 02.05.2023р. вироком Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_4 було визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.407 ч.5 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5-ти місяців арешту, 02.06.2024р. після постановлення вироку суду та набрання ним законної сили стали відомі обставини, які стали істотними для справи, які не були і не могли бути відомими суду під час розгляду цієї справи, а саме було встановлено, що ОСОБА_4 відноситься до осіб, які внаслідок психічних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права, оскільки згідно виписки із історії хвороби КНП КОР «Обласного психіатричного наркологічного об`єднання» №1206 від 22.06.2022р. ОСОБА_4 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАР (психостимулятори, канабіоїди), синдром залежності від психостимуляторів, канабіоїдів, активна залежність. Тому, в цьому випадку участь захисника була обов`язковою як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду кримінального провадження, але ОСОБА_4 захисника у даному кримінальному провадженні не було забезпечено як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду кримінального провадження, справу було розглянуто у спрощеному порядку без дослідження доказів, хоча ОСОБА_4 , будучи психічно хворим, міг повністю не розуміти, що відбувається, оскільки не був забезпечений правовим захистом відповідно до вимог ст.52 КПК України, що тягне за собою безумовне скасування вироку, визнання всіх доказів у справі недопустимими та постановлення у справі виправдовувального вироку.

Захисник в судовому засіданні підтримала доводи своєї заяви, просить задовольнити її заяву, скасувати вирок Деснянського районного суду м.Києва від 02.05.2023р. відносно ОСОБА_4 та винести новий вирок, яким ОСОБА_4 визнати невинуватим за ст.407 ч.5 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви захисника та просив відмовити в її задоволенні.

Засуджений ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явився, відповідно до вимог ст.466 КПК України його неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення, тому суд вважав за можливе проводити судовий розгляд за відсутності засудженого.

Вислухавши доводи захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду, матеріали кримінального провадження №754/5207/23, суд приходить до висновку, що заява захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Главою 34 КПК визначено підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

З урахуванням системного тлумачення норм цієї глави у сукупності з іншими нормами, що в цілому визначають процедуру судового провадження, перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Відповідно до ст.459 КПК нововиявленими обставинами визнається, зокрема, штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, а також інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути. Тобто, такі обставини повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

Такі нововиявлені обставини, як штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу, висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких грунтується вирок, зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження повинні бути встановлені вироком суду, а за неможливості його постановлення - матеріалами розслідування. Провадженню за такими нововиявленими обставинами обов`язково повинно передувати здійснення досудового розслідування щодо фактів штучного створення або підроблення доказів, дачі свідомо неправдивих показань, завідомо неправильного перекладу, завідомо неправильного висновку чи пояснень експертом, зловживань слідчого, прокурора, слідчого судді, судді під час кримінального провадження.

Отже, нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, юридичні факти, що перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні і спростовують, через їх невідомість й істотність, висновки, які містяться у вироку чи ухвалі, що набрали законної сили, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини та вказувалося судом першої інстанції, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

За змістом наведених вище норм процесуального закону роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак, суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, в тому числі шляхом переоцінки вже досліджених доказів, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Одночасно, слід зважити, що колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі № 315/793/16-к висловлено правову позицію про те, що, нововиявлені обставини - це є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Підставою для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами захисник посилається про те, що ОСОБА_4 згідно виписки з історії хвороби КНП КОР «Обласного психіатричного наркологічного об`єднання» №1206 від 22.06.2022р. страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАР (психостимулятори, канабіоїди), синдром залежності від психостимуляторів, канабіоїдів, активна залежність. Тому участь захисника на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду даного кримінального провадження була обов`язковою відповідно до вимог ст.52 КПК України, однак ОСОБА_4 захисника у даному кримінальному провадженні не було забезпечено, і ОСОБА_4 , будучи психічно хворим, міг повністю не розуміти, що відбувається.

Згідно ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні: 1) щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою; 2) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою; 3) щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад; 4) щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту; 5) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності; 6) щодо реабілітації померлої особи - з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи; 8) щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення; 9) у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості - з моменту ініціювання укладення такої угоди.

02.05.2023р. вироком Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_4 визнано винуватим за ст.407 ч.5 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5-ти місяців арешту на гауптвахті.

З довідки КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» від 23.01.2023р. №061-/203/1-01/495 вбачається, що ОСОБА_4 за допомогою до закладу не звертався.

Згідно довідки КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» від 19.01.2023р. №446, ОСОБА_4 під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно довідки КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 16.02.2023р. №473185, ОСОБА_4 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Згідно даних про фіксацію судового засідання у кримінальному провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, з урахуванням відсутності заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. При цьому, під час судового розгляду суд дослідив дані щодо особи ОСОБА_4 , в тому числі щодо його психічного стану здоров`я.

Доводи захисника про те, що при ухваленні вироку суду не була відома та обставина, що ОСОБА_4 на період 22.06.2022р. хворів на психічні розлади, а тому судом під час розгляду справи 02.05.2023р., а також в ході досудового розслідування йому не було забезпечно захисника, суд не бере до уваги, оскільки доказів того, що до постановлення вироку ОСОБА_4 захворів на психічну хворобу, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, чи доказів про те, що під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у нього психічний розлад, ОСОБА_4 не був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, суду не надано.

Згідно виписки із історії хвороби КНП КОР «Обласного психіатричного наркологічного об`єднання» №1206 від 22.06.2022р., яка долучена захисником до заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, на стан звернення 22.06.2022р. ОСОБА_4 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАР (психостимулятори, канабіоїди), синдром залежності від психостимуляторів, канабіоїдів, активна залежність.

Відповідно до правового висновку ВС від 22.04.2019р. у справі №213/1425/17 у кримінальних провадженнях щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, самі собою факти перебування вказаних осіб на спеціальних обліках й на стаціонарному лікуванні з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» не можуть автоматично свідчити про нездатність обвинуваченого (засудженого) через фізичні чи психічні вади повною мірою реалізувати свої права, а отже не є обставиною що вимагає обов`язковість участі захисника в аспекті п.3 ч. 2 ст. 52 КПК України. При здійсненні судового провадження питання про залучення захисника необхідно вирішувати виходячи з конкретних обставин справи з урахуванням установлених характеру розладів, психічного або соматичного стану здоров`я особи, особливостей її поведінки, стилю комунікації з оточуючими тощо.

З огляду на викладене, наявність зазначеного діагнозу у засудженого, за відсутності установлених конкретних ознак хворобливого стану психіки, яке ускладнює повноцінно брати йому участь у судовому засіданні й захищатися від пред`явленого обвинувачення, не є такими обставинами, що вимагають обов`язкової участі захисника в аспекті п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України.

Згідно даних щодо особи ОСОБА_4 , які наявні в матеріалах кримінального провадження, на час досудового розслідування, а також на час судового розгляду 02.05.2023р. ОСОБА_4 під наглядом у лікаря-психіатра не перебував, за допомогою не звертався, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебував, про наявність психічних вад здоров`я ОСОБА_4 не повідомляв.

Суду не надано жодних належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність нововиявлених обставин, зокрема, тих, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути, а ті доводи, що наводить ОСОБА_4 та його захисник, фактично зводяться до переоцінки доказів.

Стороною захисту фактично ставиться питання про повторне дослідження доказів щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, тобто їх переоцінки, що є неприпустимим з огляду на положенняст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішеннях ЄСПЛ від 3 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України»», де йдеться про те, що правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень, який полягає в тому, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення, в цілях проведення повторного розгляду і винесення нового рішення по справі. Такі порушення, допущені на думку скаржника, можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення у порядку апеляційної чи касаційної процедури, однак не свідчать про можливість здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, доводи захисника, щодо необхідності перегляду вироку з підстав нею вказаних фактично зводяться до переоцінки доказів, та фактично можуть бути підставами для звернення з апеляційною скаргою відносно даного вироку, проте не є підставами в розумінні ст. ст.457, 467 КПК України, як підстави, що можуть слугувати для скасування вироку за нововиявленими обставинами.

Враховуючи наведене, обставини, на які посилаються захисник, з врахуванням вище викладеного та вимог ст.52 КПК України, не можуть вважатися нововиявленими, тому заява не підлягає задоволенню

Керуючись ст. 459-463, 466, 467 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Деснянського районного суду м.Києва від 02.05.2023р. у справі №754/5207/23 за нововиявленими обставинами.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва.

Головуючий суддя: