Справа № 711/4888/21
Номер провадження 1-кп/711/103/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002628 від 22.06.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого охоронцем в ЗОШ АДРЕСА_1 , одруженого, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, учасником бойових дій, депутатом, інвалідом, учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС не являється, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 , 21 червня 2020 року, близько 10 години 45 хвилин, перебуваючи на проїжджій частині вулиці Благовісної в м. Черкаси та за 100 м від перехрестя даної вулиці з вулицею Смілянською, навпроти «Центрального ринку», ОСОБА_10 , використовуючи малозначний привід, діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке виразилося в ігноруванні встановлених в суспільстві загальноприйнятих норм моралі та правил поведінки, з особливою зухвалістю, наніс незнайомому йому до цього часу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар кулаком правої руки по голові потерпілого, після чого, застосував предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме газовий балончик марки «Кобра - 1Н», та розпилив його вміст в напрямку потерпілого ОСОБА_9 . Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел та застосовуючи предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме гумовий кийок, наніс потерпілому ОСОБА_9 близько п`яти ударів даним предметом в область голови та два удари в область правого зап`ястя та ліктя.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 , відповідно до висновку експерта №02-01/551 від 30.06.2020 ОСОБА_9 було заподіяно: травму голови зі струсом головного мозку, саднами та крововиливами м`яких тканин голови, опік слизової оболонки обох очей та вивих першої п`ясної кістки першого пальця правої кисті, крововиливи правої кисті. Всі виявлені у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) і суд кваліфікує його дії за ч.4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав. Надав суду наступні покази. 21.06.2020 року близько 10-30 він рухався на власному автомобілі ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Благовісна в напрямку центрального ринку в єдиному потоці центральною смугою. Як раптом водій автомобіля Шкода, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив різкий небезпечний маневр із правої смуги в його бік на великій швидкості. Він, щоб уникнути зіткнення мав спрямувати свій автомобіль в бік лівої крайньої смуги, і йому пощастило що в той момент в крайній лівій смузі не було інших автомобілів. Це була необхідність, задля уникнення зіткнення і з ним. Після закінченням маневру, він вирішив власним автомобілем зупинити автомобіль Шкода. Він вийшов з машини зі своїм сином і вони попрямували до автомобіля шкода, з метою дізнатися у водія навіщо він вчинив вкрай небезпечну дорожньо-транспортну ситуацію. Підійшовши до водія, який перебував в автомобілі ОСОБА_11 , він через відкрите водійське вікно запитав у нього навіщо він таке зробив, наражаючи його, його сина та невістку на смертельну небезпеку. Коли він побачив у відкрите вікно, що в автомобілі ОСОБА_11 знаходиться неповнолітня дитина, його така поведінка водія обурила ще більше. Він пожурив власника автомобіля за його небезпечні дії на дорозі. Потім, вони з сином, повернулись до своєї машини, розвернулися, як раптом водій автомобіля Шкода, вискочив зі свого транспортного засобу і підбігши до нього, наніс йому удар кулаком правої руки в ділянку лівої лопатки його спини. Як тільки водій машини ОСОБА_11 вийшов зі свого автомобіля, всі його подальші дії були провокативного характеру з метою усіляким способом утягнути їх у бійку. Для того щоб уникнути бійки, він дістав із задньої лівої кишені своїх шортів перцевий балончик, і використовуючи цей балончик намагався водія автомобіля Шкода зупинити, проте газ на водія не подіяв. Водій автомобіля Шкода, обійшовши його автомобіль, почав бігти до свого автомобіля і стоячи біля свого транспортного засобу, почав хизуватися та погрожувати своїми зв`язками в поліції. Вони із сином почали сідати у власний автомобіль, і одразу як тільки він сів на водійське сидіння, не встигши навіть зачинити водійські дверцята, відчув сильний удар ногою в ліве плече. Він повернувся, і побачив, що то був водій автомобіля Шкода. Після удару, він одразу зачинив водійські дверцята його машини та підпер їх зовнішньої сторони коліном та рукою, щоб він не зміг їх відчинити. Його син, ОСОБА_12 , покинувши пасажирське сидіння автомобіля, почав рух попереду його машини у нього на очах до водій автомобіля Шкода, для того, щоб останній відійшов від їхньої машини. Проте водій автомобіля Шкода кинувся на зустріч ОСОБА_12 і відразу наніс йому правою рукою удар в ділянку лівої скроні голови сина. Після удару ОСОБА_12 втратив свідомість та впав на дорожнє покриття та розбив собі праве коліно. ОСОБА_13 був такої сили, що звалив з ніг кремезного молодого хлопця. Він, після такої зухвалої поведінки водія автомобіля Шкода дії якого загрожували життю та здоров`ю його сина, якого він бачив у стані несвідомості на дорозі, взяв гумовий кийок і почав відганяти водія автомобіля Шкода від свого сина, який ще продовжував лежати без свідомості на проїзній частині. Проте, водій автомобіля Шкода ніяк не міг заспокоїтись і підбіг вже до нього. Він тільки встигав відмахуватися від нього кийком. В цей час, син прийшов до тями, підвівся, підійшов до водія автомобіля Шкода та намагався його утримувати від подальших агресивних дій. Він обняв його ззаду, блокуючи дії останнього. Але водій автомобіля ОСОБА_11 вирвався з обіймів сина та по інерції попав під замах кийка, отримавши скользящий удар по лобі. І тільки після цього, водій автомобіля Шкода трохи заспокоївся. Він сказав, що викликає поліцію. На що він погодився і сказав йому, що буде чекати приїзду патрульної поліції. Він, його син та невістка сіли в машину, щоб від`їхати на паркувальне місце за перехрестям вулиць Благовісна-Смілянська. Залишивши авто на парковці, вони повернулися на місце конфлікту, щоб разом дочекатися поліцейських. Однак його сину стало дуже зле, і він викликав бригаду швидкої медичної допомоги, по приїзду якої його син ОСОБА_12 був госпіталізований до Третьої міської лікарні з підозрою на струс мозку, що потім підтвердилось висновком лікаря травматологічного відділення. По приїзду поліції він написав заяву і поїхав до Третьої лікарні до сина. Наголосив, що знаходячись біля автомобіля потерпілого не завдавав останньому ніякого удару по лобі, як це стверджує водій автомобіля Шкода у своїх показах. Отже, водій автомобіля Шкода цинічно порушуючи ПДР, загрожуючи життю та здоров`ю його сім`ї (сину та невістці) та іншим учасникам дорожнього руху, поводячи себе вкрай неадекватно, перший заподіяв пошкодження його автомобілю, перший застосовує фізичну силу, що призводить до ЧМТ його сина, погрожуючи його вбити, ігноруючи загально прийняті норми та правила поведінки, проявляючи жорстокість, зухвалість, неадекватність, агресивність, що привело його до шокового стану. Звичайно ж з метою захисту себе та здоров`я членів його родини, ним було задіяна самооборона.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України, про винуватість останнього у скоєні даного кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

Судом допитаний потерпілий та свідки:

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що 21.06.2020 року він їхав з донькою на автомобілі Шкода сірого кольору по вул. Благовісна по правій полосі (біля базару). На його полосі стояв автомобіль. Тому він включив покажчик повороту, щоб змінити полосу руху, та почав перестроюватися в середній ряд. Позаду нього їхав синій Жигуль, в якому їхав обвинувачений. Він перестроївся, але його почали доганяти, підрізати та таранити машину. Вимусили його зупинитися. Коли він зупинився, автомобіль Жигуть перекрив йому дорогу. Потім з автомобіля Жигуль вийшли дві особи, а саме обвинувачений і свідок (його син). Коли обвинувачений виходив з машини, він побачив, що останній взяв в руки газовий балончик. Вони підійшли до його автомобіля. В нього було відкрите водійське вікно. Обвинувачений підійшов та почав в грубій формі спілкуватися. Він повідомив, що в машині дитина і декілька разів вибачився. Проте обвинувачений почав дьоргати ручку дверей його автомобіля. Через повністю відкрите вікно його автомобіля, обвинувачений завдав йому один удар правою рукою в лобну частину. Потім вони почали відходити від машини ображаючи його. В цей момент він привідкрив двері свого автомобіля та сказав, що їм, що вони зустрінуться в поліції. В цей момент обвинувачений розвернувся до машини і бризнув з балончика йому в обличчя і в салон автомобіля. Потім обвинувачений та його син почали нападати на нього з кулаками та ще двічі обвинувачений бризнув йому в обличчя з газового балону. Потім він відбіг від них і вони бігли за ним по проїзній частині. Він підійшов до свого автомобіля до доньки, заглушив свій автомобіль. У нього в автомобілі був відео реєстратор, який працював в момент роботи двигуна автомобіля і коли він заглушив двигун, запис перервався. Коли він підійшов до доньки, вона була в паніці, голосно кричала та була налякана. Від ринку підійшли люди, які на його прохання дитину забрали з машини. В цей момент він взяв свій телефон і хотів викликати поліцію, а обвинувачений із сином почали тікати, сіли в свій автомобіль. Щоб вони не втікли, він підбіг до їх автомобіля і вдарив ногою по двері жигуля. Намагався відчинити двері. В цей момент вибіг син обвинуваченого і кулаками почав наносити йому удари, потім перечепився і впав, коли він розвернувся, в цей момент за його спиною був обвинувачений, який поліцейською дубинкою наніс йому 2-3 удари (які він пам`ятає) зверху по голові і він почав закриватися руками. Коли він закривав голову руками, йому було розбито руку і лікоть. А третім ударом розбив йому голову через руку. Коли його доставили швидкою допомогою до 3-ї лікарні, туди під`їхали невідомі йому особи зі сторони обвинуваченого та чинили на нього тиск. Ця особа не була встановлена, оскільки вона була у місці. В лікарні йому зробили знімки голови та сказали що кості черепу цілі, а потім дали направлення на лікування по місцю проживання. На наступний день він звернувся в лікарню за місцем проживання, а потім поїхав до дому. Але вдома йому стало гірше і він викликав швидку допомогу, оскільки в нього дуже сильно боліла рука та голова. Його забрала швидка та поклали в 3-тю лікарню, в нейрохірургічне відділення зі струсом мозку. На третій день в лікарні він пройшов обстеження та направили до травматолога, і встановили перелам руки. Наклали гіпс. Лікування він проходив майже півроку, враховуючи реабілітаційні процедури. Після того він звернувся до травматологічної клініки і йому сказали, що в нього здвинута кістка в руці і треба проводити операцію. Тому в інституті ортопедії в м. Києві йому зробили операцію на руці і ще рік він проходив всі необхідні процедури. Потім, через тривалий час, йому дали направлення на МСЕК де встановили йому 3-тю групу інвалідності. Також він неодноразово звертався до органів поліції та зі скаргами в органи прокуратури що не призначається повторна судова медична експертиза. Оскільки закінчувалися строки досудового розслідування, тому в даному кримінальному провадженні слідчий не призначив повторну судове медичну експертизу. Обвинувачений пропонував йому 30000 грн., щоби ця справа не була направлена до суду. До нього звернулась особа, яка представилась його адвокатом пропонувала йому кошти за відшкодування завданої шкоди. Він ці кошти не отримував. Через ці події він втратив роботу. Також було завдано шкоди його дитині. Однак, під час проведення слідчого експерименту не було цього зафіксовано, що в момент розпилення газового балончику в салоні сиділа дитина. Дитина отримала стрес. Причиною конфлікту стало можливе порушення правил дорожнього руху. В період з липня 2020 по 01 січня 2021 року він працював будівельником. Після отриманих травм він неофіційно працював на дільниці та керував будівництвом на посаді будівельником. Через травми особисто він не будував. Хлопцям допомагав. Особисто він, під час виниклого конфлікту, тілесні ушкодження нікому не наносив. Він звертався з офіційними заявами щодо не проведення повторної експертизи та порушення його прав на досудовому розслідуванні. Одну заяву він написав в управління щодо не надання йому можливості ознайомлення з матеріалами справи, і відповіді на цю заяву він не отримав. Другу заяву він написав щодо нанесених йому трав, проходження ним лікування та направлення його на МСЕК щодо можливого призначення йому групи інвалідності. На цю заяву він також відповіді не отримав. В рамках цієї справи він не подавав скарги на бездіяльність слідчих, прокурорів щодо неналежного здійснення досудового розслідування. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що 21.06.2020 вона працювала на центральному ринку, продавала каву. Проїжджаючи почула крики дитини. Коли підбігла до тієї дитини, вона побачила як чоловік, який був біля машини, дубинкою бив по голові потерпілого ОСОБА_9 . Там було двоє чоловіків, які нападали на потерпілого. Один з них був молодий, а другий старшого віку. В цю мить до неї підійшла її вагітна донька і вони почали займатися дитиною і вона не дивилася що відбувалось між чоловіками. А потім звернула увагу, що ті люди, які били потерпілого почали тікати. Але їх хтось зупинив та повернув на місце події. До неї підійшов молодий чоловік і почав погрожувати їй, зокрема тим, що вони працівники міліції. Ці події відбувались влітку 2020 року по вул. Благовісна в м. Черкаси біля ринку де торгують розсадою. Це було на проїзній частині. Вона бачила, як чоловік наносив удари дубинкою по голові ОСОБА_15 . Спочатку дитина була коло машини і вона коли її побачила, то вона її відтягла від машини. Це була дівчинка 5-6 років. Коли вона займалася дитиною, до неї підійшов чоловік, як вона зрозуміла, то був той, що бив ОСОБА_15 , і почав їй погрожувати. ОСОБА_15 чоловік бив дубинкою. Конфлікт почали ті люди, вони перші почали бити ОСОБА_15 . Пояснила, що коли піднявся галас, ті двоє спочатку втекли, а коли люди з ринку викликали поліцію, їх назад привезли. Потерпілий до неї підходив, оскільки його дитина знаходилась біля неї. Потім приїхала швидка допомога, у потерпілого була розбита голова, йшла кров. Була проблема з рукою. Причину конфлікту між ними вона не знає. Там було два чоловіка. Дорослий і молодший. З їх розмови вона зрозуміла, що то були батько і син. Також з ними була молода жінка, наче дружина молодшого з них. Було дуже багато свідків цих подій. Вказані події вона побачила з моменту, коли один з чоловіків резиновим чорним кийком наніс удар по голові потерпілого. Коли вони уїхали з місця події, а потім працівники поліції їх повернули, при них вже не було того кийка. Вона не була присутньою при їх поверхневому огляді та огляді їх автомобіля, про те що при них не було кийка, вона чула зі слів інших людей. До початку судового засідання вона не спілкувалася із потерпілим. Тих хто бив потерпілого вона не пам`ятає. В поліції вона давала покази.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що всі події вона знімала на телефон, і це відео передала працівникам поліції. Це було влітку 2020 року. Її мати торгує на базарі квітами і вона туди підійшла до неї. Це відбулось на проїзній частині вул. Благовісна, що біля центрального ринку та ближче до управління поліції навпроти магазину «Рибні снастя». Там було два автомобіля. В одному був потерпілий з дитиною, його автомобіль був сірого кольору, але марку автомобіля вона не знає. В другій машині був обвинувачений із молодим сином та молодою жінкою. Вказані водії вона побачила з моменту, коли зупинились ці автомобілі, жінка почала викрикувати. В той момент розташування машин було наступним чином. Попереду був автомобіль обвинуваченого, а позаду був автомобіль потерпілого. Вони зупинились, почались крики і вона почала знімати та попросила свою матір викликати поліцію. В цей час обвинувачений, який сидів в своїй машині, почав бризкати потерпілому в обличчя з балончика та в салон автомобіля потерпілого. Потім з машини вийшов потерпілий і хотів зупинити автомобіль обвинуваченого, щоб вони не почали уїжджати. Потім потерпілий повернувся до своєї машини та сів у її салон. В цей момент син обвинуваченого вийшов зі свого автомобіля і через відкрите вікно машини потерпілого наніс йому удари кулаком по голові. Потім потерпілий виліз зі свого автомобіля і обвинувачений, який разом із сином одночасно вишли з їх машини, почав наносити удари кийком по голові потерпілого. В сей час, син обвинуваченого також наносив удари потерпілому, однак його намагалась зупинити його дружина. Обвинувачений наніс 4 удари кийком потерпілому, а саме по голові, в лоб, затилок та поруці, оскільки потерпілий закрив рукою голову. Вона не пам`ятає чи наносив удари потерпілий, він захищався. ОСОБА_17 продовжилася і удари кулаками потерпілому наносили одночасно обвинувачений та його син. В цей час кийка у обвинуваченого не було, він впав на землю, а потім він відніс його в машину. Бійка закінчилась тим, що обвинувачений та його син і дружина уїхали. Дитина потерпілого була сильно злякана та плакала. Все відбувалось на її очах. Також вона казала, що в неї болять очі, які були червоні. Відео вона віддала поліції. Також її допитували та разом із нею проводили слідчий експеримент. Всі події вона бачила з відстані близько 4 метрів. Події відбулись близько 2 години дня. Перед судовим розглядом вона у потерпілого та його захисника цікавилась питанням як довго триватиме судове засідання і скільки часу їй необхідно буде провести в суді, оскільки їй потрібно було йти на ринок працювати. Свідок заперечує проти тверджень адвоката захисту, що потерпілий давав їй вказівку щодо її свідчень. Першим удари потерпілому наніс син обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні від дачі показань відмовився, скориставшись правом визначеним ст.63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що вона була у відносинах із сином обвинуваченого, а саме ОСОБА_12 . З обвинуваченим вона спільно не проживає, близьким родичем по відношенню до обвинуваченого вона не є. 21.06.2020 року вони їхали на машині по АДРЕСА_3 , в сторону центрального ринка з обвинуваченим ОСОБА_10 та його сином ОСОБА_12 . Вони їхали в середній смузі руху на жигулі синього кольору. За кермом був ОСОБА_10 . Його син ОСОБА_12 сидів поряд із водієм на пасажирському сидінні. Вона сиділа позаду на пасажирському сидінні. Водій автомобіля Шкода почав нагло перелаштовуватися на середню полосу, майже зачепивши їх. Внаслідок чого ОСОБА_10 був вимушений різко перелаштовуватися в іншу полосу руху, від чого машину вільнуло і вони сильно злякалися. Почалася з іншого авто в їх бік лайка, що треба дивитися по сторонам тощо. Вони сильно злякалися. Зупинили машину і зробили зауваження водію. Але він почав погрожувати їм поліцією, своїми зв`язками. Після чого вони повернулися в авто. А коли ОСОБА_10 сідав в машину, водій наніс йому удар ногою в плече, а коли закрив машину то водій через відкрите вікно почав бити в машину. На що зреагував ОСОБА_12 , вийшов із авто, обійшов машину і водій шкоди наніс йому удар кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_19 упав. Вона до нього підбігла та приводила його до тями. Допомогла йому піднятися. В цей час ОСОБА_10 був з водієм. Була сутичка. Коли вона закінчилась, вони сіли в машину та переїхали перехрестя вул. Смілянської, припаркували автомобіль на парковці та повернулися назад. Там вже приїхала швидка допомога, поліція. Швидка надавала допомогу ОСОБА_12 , оскільки йому було досить погано. Водій також був у машині швидкої допомоги, він вийшов і швидка поїхала, а коли вона викликала швидку допомогу для ОСОБА_12 , водій просився поїхати із ними в одній машині швидкої допомоги, на що йому лікар відмовив. Коли вони були в лікарні і чекали лікаря, приїхав водій з кимось із своїми друзями і він всіляко намагався ОСОБА_19 провокувати, розповідаючи, що той мало отримав. Водій поводив себе дуже провокаційно під час всього того часу. Вона не пам`ятає яким чином вони зупинили вій автомобіль. Вона була в дуже емоційному стані та злякалась, тому не пам`ятає. Спочатку вони сперечались у вікно, а хто першим вийшов вона не пам`ятає. ОСОБА_17 почалась із того, що ОСОБА_12 ударили з кулака в обличчя. ОСОБА_19 вийшов з машини після того, як водій шкоди ударив батька через відкрите вікно машини. Спочатку зупинились машини. Потім з машини вийшов ОСОБА_10 і попрямував до автомобіля Шкода, зробити зауваження водію Шкоди. Той також вийшов з автомобіля. Вони почали між собою сваритись і це тривало до 5 хвилин, приблизно 3-4 хвилини. В той час бійки між ними не було. Потім ОСОБА_10 почав повертатись до машини і сідати в неї на переднє сидіння за кермо і він не встиг закрити двері, і в цей час потерпілим було завдано перший удар ногою в ліве плече ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_20 закрив двері і потерпілий почав бити у відкрите вікно з кулака. Після чого на це зреагував ОСОБА_12 .. Він вийшов з автомобіля та підійшов до потерпілого, який в цей час знаходився біля передніх водійських дверей їх автомобіля, та одразу кулаком ударив в лице ОСОБА_19 , від чого він впав та втратив свідомість. Вона вийшла з машини і підбігла до ОСОБА_19 . ОСОБА_10 в цей час був в машині. Потерпілий в цей час відійшов, але вона вже не бачила куди, оскільки надавала допомогу ОСОБА_12 . Всі інші події вона не бачила. Вона не бачила, щоб ОСОБА_10 завдавав удари потерпілому руками чи іншими предметами. Коли ОСОБА_19 завдали удар, це відбулось спереду автомобіля але ближче до його лівого боку. Вона не бачила які були тілесні ушкодження у потерпілого. З автомобіля вона вийшла одразу із ОСОБА_19 , але вона не бігла за ним, а йшла. Вона в бійку не втручалась. ОСОБА_19 вона не стримувала, просто йшла за ним. Вона не пам`ятає як автомобілі були розташовані на проїзній частині. ОСОБА_19 упав попереду ОСОБА_21 . Де стояла машина потерпілого вона не пам`ятає. Вона не бачила чи застосовувались під час бійки інші сторонні предмети. Коли бійка закінчилась, вони сіли в авто та перепаркували автомобіль за перехрестям вулиць Смілянська-Благовісна, оскільки на місці їх зупинки не можна було паркувати автомобілі, та повернулись назад, туди де сталася ця ситуація. В автомобілі потерпілого вона дитину не бачила, але чула її крики. Що стало причиною крику дитини вона не пам`ятає. ОСОБА_12 взагалі не приймав участь у бійці, після отриманого ним удару він був не стані це робити. Вона для ОСОБА_19 викликала швидку, в нього було зафіксовано струс мозку, забій ноги. Він коли падав від удару в лице, упав спочатку коліном на асфальт. ОСОБА_12 ударів потерпілому не наносив. Після того, як вони перепаркували автомобіль, на місце події вони повернулися самі, їх не приводила поліції. Спочатку вона зайшла в аптеку купити ліки для обробки рани, а потім вони повернулись на місце події. У ОСОБА_19 була пошкоджена футболка, бо вона його тримала. Коли вона піднімала його з асфальту, вона піднімала його за футболку та пошкодила її. Коли вони з ОСОБА_19 піднялися з асфальту, то ОСОБА_22 вже був на дорозі. Він з потерпілим сварився, але що там саме відбувалось вона не звертала уваги. Вона не бачила, що б ОСОБА_10 чи ОСОБА_19 застосовували до потерпілого сльозогінний газ. ОСОБА_23 розірвала вона, коли тягнула його за неї. На досудовому розслідуванні її допитували, свої пояснення вона надавала.

В цілому, даючи оцінку вказаним показам потерпілого і свідків, суд вважає, що вони є достовірними. При цьому суд виходить з того, що покази судом отримані в порядку ст. ст. 65, 66, 95, 96, 352 КПК України тобто в установленому законом процесуальному порядку з дотриманням прав свідка. Свідки були допитані в судовому засіданні з додержанням принципу змагальності сторін та свободи в подані суду своїх доказів. Тобто п. п. "d" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини - порушено не було. Покази дані свідками добровільно, без будь-якого тиску або примусу, під присягою та застереженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

В судовому засіданні, безпосередньо у порядку ст. 358 КПК України, досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 21.06.2020 року ОСОБА_9 ;

-довідку КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ЧМР» від 21.06.2020 року, згідно якої до приймального відділення третьої міської лікарні ШМД було доставлено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діагноз: ЗЧМТ, СГМ, ушиб, рана лоба зліва;

-Протокол огляду місця події від 21.06.2020 року з фотокартками, згідно якого об`єктом огляду є проїзна частина по АДРЕСА_3 , на перехресті з вул. Смілянська. З правої сторони вказаної проїзної частини знаходиться територія ринку «Центральний», з лівої сторони знаходиться клумба, пішохідна доріжка на буд. № 178. Проїжджа частина має три полоси руху, де здійснюється інтенсивний рух транспортних засобів. На узбіччі дороги, з сторони ринок «Центральний», а саме навпроти буд. АДРЕСА_3 стоїть ОСОБА_10 у якого вилучено балон аерозольний «Кобра 1Н» помаранчевого кольору та ПР 79 «М» чорного кольору, приблизно за 5-10 см. до руків`я склеєний. Балон аерозольний поміщено до сейф-пакету № GSU1010269 та ПР-73 «М» поміщено до сейф-пакету № INZ4038252 (т. 2 а.с. 35-37);;

-Висновок експерта № 02-01-551 від 30.06.2020 відповідно до якого: у Мороза АМ. Мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, саднами та крововиливами м`яких тканин голови, вивих першої п`ясної кістки першого пальця правої кисті, крововилив правої кисті; опік слизової оболонки обох очей. Опік слизової оболонки обох очей виник від дії хімічної речовини, всі інші ушкодження виникли від дії тупих предметів. Всі виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 не є небезпечними для життя як в момент заподіяння так і в своєму клінічному протікання;-

- Рапорт інспектора взводу № 2 роти № 2 БУПП в Черкаській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_24 від 21.06.2020 року, згідно якого 21.06.2020 року близько 11 год. 46 хв. під час несення служби по охороні публічного порядку та безпеки в м. Черкаси в складі екіпажу № 103 спільно з рядовим поліції ОСОБА_25 було отримано виклик на службовий планшет з повідомленням про бійку по АДРЕСА_4 . По прибуттю на місце виявлено учасників події ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Опитавши учасників події та свідків події було встановлено, що ОСОБА_10 наносив удари ОСОБА_9 предметом схожим на палку резинову поліцейську (ПР-73) та вибризкував слізогінну речовину з газового балончика (Кобра), чим завдав ОСОБА_9 тілесні ушкодження. На місце події викликано СОГ. Палка резинова та газовий балончик «Кобра» були вилучені на місці події слідчо-оперативною групою;

- Протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 від 08.02.2021 року з доданою фототаблицею, яка відтворила обстановку та обставини подій, що відбулися 21.06.2020 року на перехресті вул. Смілянська Благовісна в м. Черкаси. Показала, що невідомий чоловік близько 55 років середньої тіло будови почав наносити удари гумовим кийком по голові потерпілого зверху вниз, а саме тримав у правій руці резиновий кийок та наносив удари (т. 2 а.с. 45-49);

- Заява про приєднання доказу свідка ОСОБА_16 від 09.02.2021 року, а саме диск з відеозаписом на якому мається відео події від 21.06.2020 року на перехресті Смілянська-Благовісна;

- Протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 від 09.02.2021 року з доданою фототаблицею, яка відтворила обстановку та обставини подій, що відбулися 21.06.2020 року на перехресті вул. Смілянська Благовісна в м. Черкаси. Показала, що 21.06.2020 року близько 11.40 год. знаходилася на перехресті вул. Смілянська та вул. Благовісна, де водій автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_3 на вигляд 50 років, середньої тіло будови, тримаючи в правій руці битку чорного кольору, стоячи поруч з потерпілим, став наносити удари по голову потерпілого зверху до низу, а саме наніс три удари битою по голові та четвертий удар наніс потерпілому по руці, потерпілий захищав голову від ударів (т. 2 а.с. 51-56);

- Протокол проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_9 від 10.03.2021, під час якого потерпілий продемонстрував обставини події 21.06.2020 року та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень. Детальний хід слідчої дії зафіксовано на оптичному диску;

- Висновок експерта № 02-01/204 від 26.03.2021 відповідно до якого тілесні ушкодження у ОСОБА_9 , які були відмічені у висновку № 02-01-551 від 30.06.2020 могли виникнути за обставин на які він вказав в протоколі проведення слідчого експерименту від 10.03.2021;

- протокол огляду предметів від 30.03.2021 року, а саме відеозапису з телефону свідка та відеозапис з реєстратора автомобіля потерпілого;

- відеозапис наданий потерпілим ОСОБА_9 та відеозапис наданим свідком ОСОБА_16 ;

- протоколом огляду предметів від 20.07.2021 року, згідно якого предметом огляду є медична документація; картка стаціонарного хворого №573072 та №200101/12132

- Висновок експерта № 02-01/594 від 27.07.2021, у ОСОБА_26 мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, саднами та крововиливами м`яких тканин голови, вивих першої п`ясної кістки першого пальця правої кисті, крововилив правої кисті; опік слизової оболонки обох очей. Опік слизової оболонки обох очей виник від дії хімічної речовини, всі інші ушкодження виникли від дії тупих предметів. Всі виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 не є небезпечними для життя як в момент заподіяння так і в своєму клінічному протікання. Вивих першої п`ясної кістки першого пальця правої кисті, крововилив першої кисті у ОСОБА_9 можуть свідчити про можливий самозахист. Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння з положення стоячи з наданням тілу прискорення чи без такого, у тому числі з наступаючим ударом об тверду поверхню. Тривале лікування ОСОБА_9 пов`язане не з характером травми, а з наявністю захворювання: деформуючий остреоартроз першого запясносного суглобу правої кисті третього ступеню, наявністю несправжнього суглобу човникоподібної кістки правої кисті. Згідно п.4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження не повинно враховуватися при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень;

За клопотанням сторони захисту судом також досліджено:

Лист начальника відділення СВ ЧВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_27 на ім`я Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_28 щодо розгляду матеріалів, зареєстрованих в ІТС ІПНП (журнал ЄО) 21.06.2020 року за № 29211, згідно із ЗУ «Про звернення громадян» або КУ «Про адміністративні правопорушення»;

Постанову про закриття кримінального провадження №0002628 від 22.06.2020

Постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0002628 від 22.06.2020.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Стороною захисту також акцентовано увагу суду про виявлення під час виконання ст.290 КПК України відсутність підпису заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_29 на постанові про визначення групи прокурорів (процесуальних керівників) від 22.06.2020 року. Оцінюючи допустимість доказів суд не може погодитися з твердженням захисту про те, що усі зібрані у провадженні докази є недопустимими з огляду на те, що на постанові про призначення прокурора процесуального керівника у провадженні був відсутній підпис керівника відповідної прокуратури.

При дослідженні в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження суд досліджував в тому числі і постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 22.06.2020 № 0002628. У вказаній постанові наявний підпис заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури, що заперечує твердження захисника про його відсутність. Що стосується посилання захисника на те, що вказаний підпис був відсутній на момент виконання ст.290 КПК України, то суд не отримав підтвердження цьому твердженню: суд вважає, що захисником не доведено, що подана копія постанови виготовлена саме з постанови, яка знаходилася в матеріалах кримінального провадження. Таким чином, суд не знайшов належного підтвердження твердженню захисту про відсутність підпису заступника керівника Черкаської окружної прокуратури на постанові про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 22.06.2020 у кримінальному провадженні № 0002628.

Крім цього захист посилається, що з грубим порушенням вимог КПК було складено підозру. Суд не погоджується з даними доводами з наступних підстав.

Підозра це процесуальне рішення прокурора або слідчого за погодженням із прокурором, яке приймається на стадії досудового провадження та ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах, яке засноване на припущенні про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення та сформоване на неостаточних результатах розслідування.

Частиною четвертою статті 278 КПК України передбачено, що дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, у вчиненні якого підозрюється особа, невідкладно вносяться уповноваженою особою (слідчим, прокурором) до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підозрюваним відповідно до норм КПК України є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Так, відповідно 27.05.2021 року ОСОБА_10 було оголошено про підозру у вчинені кримінального правопорушення за ч.4 ст.296 КК України. Форма і зміст повідомлення про підозру відповідаються вимогам КПК України. Допущена описка в написанні прізвища « ОСОБА_10 » замість « ОСОБА_10 » є техніною та усунуту слідчим під час досудового розслідування.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Наведені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к (провадження № 13-28 кс 19).

Суд критично оцінює позицію сторони захисту, в тій частині, що обвинувачений не мав умислу на порушення громадського порядку та вчинення хуліганських дій, а навпаки захищався від протиправних дій потерпілого, розцінює її як таку, що направлена на уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки вона повністю протирічить об`єктивно встановленим в судовому засіданні обставинам.

Так, потерпілий ОСОБА_9 дав свідчення, згідно яких обвинувачений грубо порушуючи громадський порядок, використовуючи малозначний привід, з особливою зухвалістю, наніс йому один удар кулаком правої руки по голові, після чого, застосував предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме газовий балончик марки, та розпилив його вміст в напрямку обличчя, після чого гумовим кийком завдавав удари в область голови та правого зап`ястя та ліктя. Вказані свідчення також узгоджуються з проведеним слідчим експериментом. Також згідно висновку експерта № 02-01/551 від 22.06.2020 року, згідно якого у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: травма голови із струсом головного мозку, саднами та крововиливами м`яких тканин голови, вивих першої п`ясної кістки першого пальця правої кисті, крововиливи правої кисті, опік слизової оболонки обох очей. Опік слизової оболонки обох очей виник від дії хімічної речовини, всі інші ушкодження виникли від дії тупих предметів. Всі виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться: до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_9 не є небезпечними для життя як в момент заподіяння так і в своєму клінічному протіканні. Крім цього відповідно висновку експерта № 02-01/204 від 10.03.2021 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_9 які відмічені у висновку експерта № 02-01/551 від 22.06.-30.06.2020 року могли виникнути за обставин, на які він вказав в протоколі проведення слідчого експерименту від 10.03.2021 року

Надані свідчення потерпілим ОСОБА_9 безпосередньо в судовому засіданні є аналогічними тим, які надавались ним під час проведення слідчого експерименту від 10.03.2021 покази потерпілого повністю підтверджується і показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .

Щодо показів свідка ОСОБА_18 яка вказує, що потерпілий спровокував конфлікт та перший завдавав удар свідку ОСОБА_12 , а обвинувачений лише захищався, даний свідок знаходиться в дружніх відносинах з обвинуваченим та свідком ОСОБА_12 в стосунках, а тому з метою уникнення ОСОБА_10 від відповідальності може приховувати від суду деякі обставини конфлікту, а тому суд критично ставиться до її свідчень.

Разом з тим, доказів, досліджених в судовому засіданні, які суд вважає належними та допустимими, достатньо для доведеності вини обвинуваченого, відтак покладає їх в основу обвинувального вироку, та приходить до висновку що вина ОСОБА_10 у вчиненні даного злочину доведена повністю поза розумним сумнівом, і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 296 КК України, тобто хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної виною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме:

довідку КНП «ЧОНД ЧОР» № 930 від 07.04.2021 року згідно якої ОСОБА_10 під наглядом не перебуває;

довідку КНП «ЧОПНД ЧОР» від 31.03.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_10 не перебуває під наглядом лікаря-психіатра.;

вимогу, згідно якої ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.м.к.п. 175);

характеристику з місця роботи Черкаської спеціалізованої школи 1-111 ступенів №18 імені В`ячеслава Чорновола Черкаської міської ради - позитивна;

характеристику з місця проживання позитивна;

копію паспорта ОСОБА_10 .

Обставинами, що пом`якшують покарання винного згідно ст. 66 КК України, не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання винного згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином; характеризується по місцю роботи та проживання позитивно; його відношення до скоєного; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжує покарання; те, що не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимий, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, і на підставі викладеного суд вважає за можливе призначити ОСОБА_10 покарання в межах санкції ч.4 ст.296 КК України, не пов`язаного з реальним позбавленням волі на підставі ст.75 КК України, з застосуванням ст.76 КК України.

Суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_10 положення ст.69 КК України, оскільки відсутні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів підсудним, щоб дало можливість суду призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, на підставі ст.69 КК України.

Позивач ОСОБА_9 в межах даного кримінального провадження звернувся до суду з позовом до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення йому було завдано матеріальної та моральної шкоди. На численні обстеження та операції ним було витрачено 45069.40 грн. Також вважає, що йому та його малолітній доньці ОСОБА_30 було завдано моральної шкоди, яку він оцінює та просить стягнути на свою користь в сумі 240000 грн. та в інтересах доньки 36000 грн.

Відповідачем ОСОБА_10 було подано відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, в тому числі додатки до позовної заяви, та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що з 22.06.2020 року по 26.06.2020 року потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги». Заключний клінічний діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя. Супутній: хімічний опік, субкон`юнктивальний крововилив, ангіопатія сітківки очей. Травматичний вивих першої п`ясної кістки правої кисті. Забій м`яких тканин правого ліктьового суглобу. Псевдоартроз правої човникоподібної кістки. Деформуючий артроз правого променево-зап`ясного суглобу.

Відповідно до картки стаціонарного хворого №573072 з 24.05.2021 року по 27.05.2021 року перебував на лікуванні у 9 відділенні ДУ Інститут травматології та ортопедії НАМП. Заключний клінічний діагноз: посттравматичний деформуючий остеоартроз першого зап`ясного -п`ясного суглобу правої кисті 3 ст. Несправжній суглоб човникоподібної кістки правої кисті. Виражений больовий синдром з порушенням нічного сну.

На підтвердження витрат на лікування надав наступні чеки:

25.05.2021 рахунок на оплату на суму 9500,00 гривень

24.5.2021 квитанція на суму 3500 гривень

25.5.2021 квитанція на суму 9500 гривень

24.05.2021 квитанція № 54868528 на суму 3600 гривень

14.09.2021 рахунок фактура № 14/09 сума 6000 гривень

14.09.2021 рахунок фактура № 14/09-1 сума 6000 гривень

03.06.2021 чек №74871 сума 12,30 гривень;

31.05.2021 чек №86789 сума 680,70 гривень

22.6.2020 чек № 52584 сума 54,10 гривень

25.06.2020 чек на суму 850 гривень і.

26.07.2021 квитанція до прибуткового касового ордеру сума 130 гривень

Добровільний внесок в лікарню на суму 100 гривень

22.10.2020чек № 60633 на суму 24,50 гривень

03.06.2021чек з Аптеки на суму 15,70 гривень

10.07.2020товарний чек консультація невропатолога на суму 300 гривень

23.7.2020квитанція платні медичні послуги на суму 560 гривень

23.7.2021квитанція № 38 на суму 366, 10 гривень

23.07.2020 квитанція №38/К3 на суму 25 гривень

Квитки на маршрутне такси до Києва та до Черкас на суму 2160,00 гривень

Квитки на метро в сумі 112 грн.

Товарні чеки на ксерокс на суму 1579 грн.

Потерпілий не надав жодного чеку, квитанції про понесені витрати за період перебування в медичному закладі після вчинення злочину, а саме з 22.06.2020 року по 26.06.2020. Чеки від 22.06.2020 року №52584 на суму 54.10 грн та від 25.06.2020 року на суму 850 грн. не підтверджують необхідність придбання відповідних плівок та проходження обстеження від отриманих травм, та не підтверджуються відповідними заключення лікарів та виписками з історії хвороби.

Крім цього, судом встановлено, що відповідно до висновку експерта № 02-01/594 від 27.07.2021, тривале лікування ОСОБА_9 пов`язане не з характером травми, а з наявністю захворювання: деформуючий остреоартроз першого запясносного суглобу правої кисті третього ступеню, наявністю несправжнього суглобу човникоподібної кістки правої кисті. Тобто витрати на лікування в період з 24.05.2021 року не можуть бути стягнуті з ОСОБА_10 , оскільки ці витрати пов`язані з наявністю хронічного захворювання та як наслідок необхідності лікування та оперативного втручання. Так само і не підлягають стягненню витрати на автобусні квитки до міста Києва, та квитки на метро. Крім цього потерпілим не доведено необхідність копіювання документів на ксероксі. Решта чеків та квитанцій також не підтверджують витрати на лікування саме від отриманих травм 21.06.2020 року. Тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині матеріальної шкоди на суму 45069,40 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 та п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_9 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_10 було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в порушенні звичайного способу та укладу життя, необхідністю лікування від отриманих травм.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру суми, яку необхідно стягнути із ОСОБА_10 у рахунок відшкодування заподіяної потерпілому моральної шкоди, судом взято до уваги, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий переніс стрес, порушено його звичайне життя та життя його родини, пов`язаного з лікуванням, погіршенням стану здоров`я та проходженням курсу лікування, неможливістю працювати та годувати свою родину, відсутністю з боку обвинуваченого добровільного відшкодуванням шкоди.

Щодо висновків соціально-психологічних досліджень №14/1-09-21 та № 14-09-21 моральної шкоди потерпілого то вони не є доказом в даному провадженні, оскільки до вимог діючого законодавства доказом може бути лише відповідний висновок експерта, а не соціально-психологічне дослідження лабораторії діагностики моральної шкоди. Тому суд не враховує викладені в даних дослідженнях висновки та не покладає їх в основу при вирішенні цивільного позову. Крім суд відмовляє ОСОБА_9 у стягнення 12000 грн. витрати понесені за проведення вищевказаних досліджень.

З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого підлягає задоволенню частково, оскільки суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 20000 грн. яка буде співрозмірною, справедливою і розумною.

Суд відмовляє у стягненні моральної шкоди в інтересах малолітньої доньки потерпілого, оскільки дана особа не є потерпілою в даному кримінальному провадженні.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання скасувати після вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375,615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст.296 КК України - у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після вступу вироку в законну силу скасувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання обраний ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.05.2021.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про стягнення завданої злочином шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 за завдану моральну шкоду в сумі 20000 грн. В решті позову відмовити.

Речові докази:

- два диски з відеозаписом події зробленими свідком ОСОБА_16 та потерпілим ОСОБА_9 зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

- гумовий кийок «ПР 73 М» та аерозольний балон «Кобра 1-Н», які поміщені до сейф пакетів GSU 1010269 та INZ 4038252 зберігається в камері зберігання речових доказів ЧРУП знищити після вступу вироку в законну силу;

- медичні картки стаціонарного хворого ОСОБА_9 з КНП «Третя Черкаська міська лікарня» та ДУ «Інститут травматології та ортопедії» передано на зберігання потерпілому залишити за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1