Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/7798/24
У Х В А Л А

13.11.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні №0000601 від 23.09.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, без освіти, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся в суд із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.185 КК України.

Клопотання мотивує тим, що орган досудового розслідування у рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000601 від 23.09.2024 року року, за ознаками ч.1 ст.122, ч.4 ст.185 КК України, здобув достатні дані про те, що ОСОБА_5 , будучи засуджений вироком Виноградівського районного суду від 19.06.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, на шлях виправлення не став, а скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин:

так, 22 вересня 2024 року, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись на відкритій місцевості неподалік залізничної станції, що по в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом спрямованим на спричинення потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв сварку з громадянином ОСОБА_7 . вході якої ОСОБА_5 знаходячись в положенні стоячи за спиною ОСОБА_7 , наніс останньому один удар правою рукою стиснутою в кулак, в область щелепи ОСОБА_7 , від якого потерпілий втратив рівновагу.

В подальшому ОСОБА_5 бажаючи настання наслідків, продовжуючи вчиняти протиправні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер, діючи цілеспрямовано та рішуче, з прямим умислом, підійшов до ОСОБА_7 , який стояв на ногах, та із застосуванням фізичної сили, схопив кистю правої руки за шию потерпілого ОСОБА_7 , та став утримувати деякий час здавлюючи при цьому.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді «набряку м`яких тканин, рани та контузії горла, перелому суглобового відростка нижньої щелепи». Тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин, згідно висновку судово-медичної експертизи № 123/В від 11 жовтня 2024 року, пункту 2.3.5, п. 2.3.2. «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили розладу здоров`я або незначну стійку втрату працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді рани та контузії горла згідно пункту 2.3.3 , п. 2.3.2 «а» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді перелому суглобового відростка нижньої щелепи згідно пункту п. 2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, не є небезпечними в момент їх спричинення, але спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день і по цій ознаці кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Крім того, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, ОСОБА_5 , будучи засуджений вироком Виноградівського районного суду від 19.06.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, на шлях виправлення не став, а скоїв кримінальне правопорушення повторно за наступних обставин:

так, 22 вересня 2024 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись на відкритій місцевості неподалік залізничної станції, що по в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв сварку з громадянином ОСОБА_7 . вході якої від потерпілого ОСОБА_7 з кишені штанів випав на землю мобільний телефон марки «Honor 20 Pro 8/256 GB Phantom Blue». В подальшому потерпілий ОСОБА_7 , не бажаючи продовжувати конфлікт з ОСОБА_5 повідомив, що втратив свій мобільний телефон, однак ОСОБА_5 не дозволив останньому його шукати, та ОСОБА_7 був змушений залишити дану місцевість, і побіг у невідомому напрямку.

ОСОБА_5 в свою чергу перебуваючи на місці, де відбувався конфлікт, 22 вересня 2024 року близько 19 години 10 хвилин, виявив мобільний телефон марки «Honor 20 Pro 8/256 GB Phantom Blue», який належить ОСОБА_7 , на праві власності, про що потерпілий наголосив напередодні. В подальшому, впевнившись, що його протиправні дії не будуть викриті сторонніми особами та власником, шляхом вільного доступу, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань таємно викрав мобільний телефон марки «Honor 20 Pro 8/256 GB Phantom Blue», бувший у користуванні ОСОБА_7 , вартістю 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи від 25.10.2024 року та з викраденим зник, чим спричинив ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на вказану суму.

В сукупності, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Слідчий вказує на те, що мають місце ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може вчинити спробу покинути територію України поза пунктом пропуску з метою ухилення від органу досудового розслідування та суду, переховуватись на території України, усвідомлюючи реальність покарання та його суворість. Крім того, ОСОБА_5 може вчинити вплив на свідків кримінального правопорушення, підшукати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. ОСОБА_5 офіційно не працює, не навчається. Тому м`якший запобіжний захід не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали. Прокурор пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є доведеною, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Він офіційно не працевлаштований, підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, подія відбулася в період іспитового строку. Відтак, менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вказаним ризикам, з приводу чого необхідність взяття його під варту є виправданим кроком. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Захисник та підозрюваний ОСОБА_5 просили суд застосувати м`якший запобіжний захід домашній арешт. Підозрюваний запевняв суд, що не має не меті в подальшому ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вивчивши доводи клопотання, дослідивши подані докази, заслухавши позицію прокурора, слідчого, та аргументи сторони захисту, слідчий суддя вирішив наступне.

Слідчий суддя пересвідчився, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.185 КК України. При цьому, ОСОБА_5 засуджений вироком Виноградівського районного суду від 19.06.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, який не сплив.

Підозра у вчиненні ним цих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, відповідно до ч.5 ст.12 КК України, є тяжким. Санкцією передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Вказане доводить наявність того ризику, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності може вирішити переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на осіб, що можуть мати відношення до події кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя погоджується також із іншими доводами клопотання щодо наявності ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, ризик, що ОСОБА_5 може вчинити спробу покинути територію України у незаконний спосіб поза пунктами пропуску, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так ОСОБА_5 не працевлаштований офіційно, ніде не навчається. З метою запобігання настанню вказаних ризиків до ОСОБА_5 необхідно застосувати передбачений КПК України запобіжний захід.

Сторона обвинувачення довела обставини, що свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Так, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що, ризики, передбачені ст.177 КПК України, є високими, зокрема, з метою запобігання впливу підозрюваного на свідків протиправних діянь, його спробі ухилитися від органу досудового розслідування та суду, від кримінальної відповідальності за діяння, тощо, дієвим запобіжним заходом є лише тримання підозрюваного під вартою.

Слідчий суддя вирішив визначити заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у межах, визначених ч.5 ст.182 КПК України, на підставі ч.3 ст.183 КПК України.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197,202, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, без освіти, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, - запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн (сто двадцять одна тисяча сто двадцять гривень).

Строк дії ухвали становить шістдесят днів до 11 січня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 13.11.2024.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн (сто двадцять одна тисяча сто двадцять гривень).

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту (за межі Берегівського району Закарпатської області), де проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку невнесення застави строк тримання під вартою закінчується 12 січня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 14.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1