Справа № 720/2458/24
Провадження № 1-кп/720/150/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч. 3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Новоселицького районного суду Чернівецької області перебуває вищевказане кримінальне провадження в рамках якого ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 серпня 2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає 14 жовтня 2024 року, та ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 22 серпня 2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає відповідно 20 жовтня 2024 року.

У відповідності до положень ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Прокурор подав до суду клопотання, в якому просив обвинуваченим продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що останні обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на волі обвинувачені можуть ухилитись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, здійснити вплив на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому є всі законні підстави для продовження останнім обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисники заперечували проти задоволення клопотання та просили змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний із позбавлення волі.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, додані до клопотань, суд вважає, що клопотання підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, тримання під вартою за нормами ч. 1 ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до дев`яти років .

Суд вважає доведеними посилання прокурора, що існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачені на даний час перебуваючи на волі можуть ухилитися від суду, здійснити вплив на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, у зв`язку із чим відносно них слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Щодо доводів захисників про обрання більш м`якого запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Так, згідно із ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обмеження права людини та свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

В своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року, Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину, а у справі «Ілійко проти України» зазначено, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства/суду чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Обрання в цій ситуації більш м`якого запобіжного заходу до набрання остаточним судовим рішенням законної сили на стадії закінчення судового розгляду не тільки не усуває ризику переховування від суду, а й значно підвищує його.

Ризики констатовані в справі дають підстави для висновку, що потреби тримання під вартою в цьому випадку переважають над правами обвинуваченого на особисту свободу.

За вказаних обставин, з вищенаведених підстав клопотання захисників про обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Одночасно, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України, розмір якої визначає з врахуванням його особи, обставин кримінального правопорушення, наявних ризиків та доходів, які отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення і має становити 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 199, 331, 369, 372, КПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжних заходів задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 3 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Термін тримання під вартою ОСОБА_6 рахувати з 14 жовтня 2024 року до 13 грудня 2024 року.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст .332 ч. 3 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Термін тримання під вартою ОСОБА_7 у рахувати з 20 жовтня 2024 року до 19 грудня 2024 року.

Розмір застави обвинуваченим визначити кожному в сумі по 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинувачених наступні обов`язки:

- прибувати до суду за судовим викликом;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та Новоселицький районний суд Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави та зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

На ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу може бути подано апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .

Копію ухвали отримав ____________________________________ 08.10.2024 року