Справа № 635/9846/24
Провадження № 1-в/635/632/2024
УХВАЛА

16 вересня 2024 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання в.о. начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 18.12.2023 Московським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ст.ст. 71, 72 КК України до 5 років 1 місяця позбавленні волі,

про звільнення від покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло зазначене подання, в якому ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_4 на підставі частини 2 статті 74 КК України від відбування покарання відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО РОЗГЛЯДУ

Засуджений подав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)» просив суд розглянути подання за його відсутності та задовольнити.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд подання за його відсутності, в якій проти задоволення подання не заперечував.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 18.12.2023 Московським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавленні волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.02.2023 у виді 2 місяців обмеження волі та остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, відбуває покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)».

Зі змісту вироку суду від 18.12.2023 вбачається, що ОСОБА_4 24.08.2023 вчинив крадіжку майна на суму 2000 грн.

Вироком суду від 22.02.2023 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Згідно наданих матеріалів особової справи засудженого початок строку покарання 06.05.2024, кінець строку 06.06.2029.

ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНУ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Стаття 58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Стаття 3. Законодавство України про кримінальну відповідальність.

частина 1 - законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

частина 6 - зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Стаття 4 КК України - чинність закону про кримінальну відповідальність у часі.

частина 2 - кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

частина 3 - часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Стаття 5 КК України зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі.

частина 1 - закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX в частині викладення нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідно до якого кримінальна відповідальність за вчинення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрат настає в разі, якщо сума викраденого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, яким введена часткова декриміналізація кримінальних правопорушень.

Частина 2 статті 51 КУпАП, яка визначає граничний розмір вартості викраденого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за що винна особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України що застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги та визначає, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Частини 2,3 статті 74 КК України - особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КК України - під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пункт 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України - особи, які відбувають покарання, призначене за сукупністю вироків, у разі звільнення їх від відбування покарання за окремі злочини на підставі пункту 1 цього розділу продовжують відбувати покарання, призначене вироком суду за інші злочини, що входять у сукупність, якщо це покарання ними ще не відбуте. Призначене покарання підлягає зменшенню також у випадках, передбачених пунктом 5 цього розділу.

МОТИВИ І ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних розмірів доходів громадян. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 НМДГ.

Відповідно до вироку, вартість викраденого засудженим у 2023 році майна склала 2000 грн.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведені норми закону, суд встановив, що застосовуючи зворотну дію закону у часі на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, за який він був засуджений, слід дійти висновку, що особа, яка вчинила крадіжку майна, може бути притягнута до кримінальної відповідальності у разі, якщо сума викраденого майна станом на момент вчинення правопорушення у 2023 році перевищує 2684 грн. У даному випадку вартість викраденого майна є меншою, що свідчить про відсутність підстав для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ч. 1 ст. 5 та ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України, суд уважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі за вироком від 18.12.2023 Московського районного суду м. Харкова.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України, особи, які відбувають покарання, призначене за сукупністю вироків, у разі звільнення їх від відбування покарання за окремі злочини на підставі пункту 1 цього розділу продовжують відбувати покарання, призначене вирком суду за інші злочини, що входять у сукупність, якщо це покарання ними ще не відбуте.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 відбуває покарання за сукупністю вироків, у тому числі за вироком від 22.02.2023, яким його засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі, вказане покарання не відбув, підстави для звільнення від відбування цього покарання на підставі ст. 74 КК України відсутні, тому остаточне покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком від 18.12.2023, підлягає зменшенню до 3 років обмеження волі із зарахуванням на підставі статті 72 КК України відбутого покарання у виді позбавленні волі.

Керуючись ст.ст. 536, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання в.о. начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком від 18.12.2023 Московського районного суду м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком від 18.12.2023 Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 72, ч. 3 ст. 74 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у виді обмеження волі, визначеного даною ухвалою, покарання у виді позбавлення волі, відбуте ним за вироком від 18.12.2023 Московського районного суду м. Харкова, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Відповідно до частини 2 статті 57 КВК України направити ОСОБА_4 до місця відбування покарання у виді обмеження волі у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Строк покарання у виді обмеження волі обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Відповідно до статті 58 КВК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у виді обмеження волі час слідування під вартою до виправного центру за правилами, передбаченими у статті 72 КК України, - з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1