У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000075 від 02.04.2021,

В С Т А Н О В И В :

Захисник ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із вищезазначеною скаргою, у якій просив скасувати повідомлення про підозру від 25 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0000075 від 02.04.2021.

В обґрунтування скарги зазначає, що Слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 02.04.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України.

Зазначає, що стороні захисту стало відомо, що Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.01.2022 року у справі 760/17548/21 клопотання старшого слідчого в ОВС другого відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задоволено.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 стверджує, що ОСОБА_4 не може вважатися підозрюваним в розумінні Кримінального процесуального кодексу України, з огляду на що до нього не можуть застосовуватися відповідні норми процесуального законодавства та примусу, захисник просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 , складену прокурором першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні №0000075 від 02.04.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146 ККК України; у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України; у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України.

06.09.2024 року прокурором подані письмові заперечення, у яких останній зазначив про відсутність у скаржника права на оскарження повідомлення про підозру з огляду на те, що зміни до кримінально-процесуального законодавства, що передбачають таке право набули чинності 16.03.2018 року, в той час як відомості про вчинення кримінального правопорушення, які інкриміновані ОСОБА_4 внесені до ЄРДР відповідно до витягу кримінального провадження №0000077 набагато раніше - 16.06.2015 року. Також прокурор у запереченнях навів спростування доводів скарги захисника щодо неналежного вручення повідомлення про підозру.

Захисник подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав, просив її задовольнити. Долучив пояснення на заперечення прокурора.

Прокурор подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечував щодо задоволення скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 02.04.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України.

Згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Водночас Конституція України в статті 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Формою реалізації частини першої статті 58 Конституції України є положення частини першої статті 5 КПК 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147 - VIII частина перша статті 303 КПК 2012 року була доповнена пунктом 10, а отже, згаданий пункт за загальним правилом підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом, в частині таких змін. Згідно п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року. Отже, з підстав указаних у п.10 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру, у справах (кримінальних провадженнях) по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів скарги, відомості про вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000077 раніше 16.03.2018, а саме - 16.06.2015. У той час коли кримінальне провадження № 0000077 внесене до ЄРДР 23.11.2012.

Таким чином, слідчий суддя, приходить до висновку, що підстави для звернення до слідчого судді із скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_4 і будь-які конфлікти норм КПК України та основних засад кримінального провадження (у тому числі практики ЄСПЛ) відсутні.

Так, ухвалою слідчого судці Солом`янського районного суду м. Києва від 28.12.2021 у справі № 760/33655/21, скаргу захисника в інтересах співучасника інкримінованих ОСОБА_4 злочинів на повідомлення у кримінальному провадженні № 0000077 від 23.11.2012 про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України, повернуто особі, яка її подала. Підставою вказаного рішення слідчого судці слугувало положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Слідчими Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 02.04.2021 за підозрою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Фалешти Республіки Молдова, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні наступних кримінальних правопорушень:

- керівництві підготовкою і вчинення незаконного позбавлення волі та викрадення людини, вчиненому організованою групою з корисливих мотивів, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, із застосуванням зброї, здійсненим протягом тривалого часу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України;

- керівництві підготовкою і вчиненні вимагання, а саме вимоги передачі чужого майна та вчинення інших дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, обмеженням їх прав, свобод та законних інтересів, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України;

- керівництві підготовкою і вчинення катування, а саме умисного заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв та мучення, з метою залякування потерпілого та примушування його вчинити дії, що суперечать його волі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. З ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000077 від 23.11.2012 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України, а також ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України слідчим за погодженням з прокурором 25.02.2021 складено та підписано письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 25.02.2021 вручено за місцем постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , його повнолітньому сину ОСОБА_9 . Члену сім`ї ОСОБА_4 , окрім повідомлення про підозру та пам`ятки про права та обов`язки, також вручено виклики до прокурора на 02,05, 10 та 12 березня 2021 року на 11 год. 00 хв., на які ОСОБА_4 так і не прибув.

Відповідно до ч.2 ст.135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_4 мав бути повідомлений про підозру в порядку ч.7 ст. 135 КПК України, оскільки виїхав закордон на момент вручення підозри, не заслуговує на увагу, оскільки ОСОБА_4 перетнув кордон України у напрямку м. Дубай (ОАЕ) фактично за сім днів до вручення підозри (17.02.2021) та будь-яких доказів постійного проживання підозрюваного за кордоном не надавав.

Таким чином, 25.02.2021 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000077 набув статусу підозрюваного.

У зв`язку з наявністю обґрунтованих підстав, а саме не з`явлення на виклик і відсутності інформації про місце перебування ОСОБА_4 постановою прокурора від 12.03.2021 у кримінальному провадженні № 0000077 підозрюваного оголошено в розшук.

02.04.2021 постановою прокурора матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, виділено з кримінального провадження № 0000077 в окреме провадження за № 0000075. Того ж дня досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено через розшук підозрюваного.

Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 07.04.2021 року встановлено, що ОСОБА_4 17.02.2021 на літаку покинув межі території України у напрямку м. Дубай (ОАЕ), після чого кордон України у напрямку в`їзду не перетинав, що підтверджується матеріалами справи.

Постановою прокурора 30.06.2021 підозрюваного ОСОБА_4 , оголошено у державний та міжнародний розшук у межах кримінального провадження №0000075.

Ухвалою Київського апеляційного суду у справі №11 -сс/824/868/2022 від 25.01.2022 ОСОБА_4 підтверджено наявність ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, не з`явлення за викликами, які були вручені дорослому члену сім`ї, та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Під час судового розгляду клопотання досліджувались обставини обґрунтованості підозри і законності оголошення в розшук, а сторона захисту у свою чергу не наголошувала про неналежну процедуру повідомлення про підозру ОСОБА_4 , про необізнаність щодо обставин інкримінованих злочинів, викладених у підозрі.

Підстави та порядок повідомлення особі про підозру регламентуються ст.ст.276, 277, 278 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. ЄСПЛ неодноразово в своїх рішеннях наголошував, що зобов`язання щодо інформування обвинуваченого лежить виключно на стороні обвинувачення і не може бути виконано за допомогою пасивного надання інформації без звернення на неї уваги сторони захисту (рішення у справах «Mattoccia v. Italy», п.65; «Chichlian and Ekindjian v. France», п.71). Крім того, ЄСПЛ в своїх рішеннях звертає увагу, що обвинувачений повинен дійсно отримати інформацію, правової презумпції отримання недостатньо («Є. v. Italy (dec.)»), неясна і неофіційна інформація не є достатньою (рішення у справі «Т. проти Італії», п.28, і «Шомоді проти Італії», п.75).У рішенні від 01.03.2006 у справі «Sejdovic v. Italy» (заява №56581/00) ЄСПЛ зазначив, що повідомлення особи про порушену проти нього кримінальну справу є юридичною дією такого значення, що вона повинна бути здійснена відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення прав обвинуваченого. Набуття особою процесуального статусу підозрюваного має наслідком виникнення негативних змін для такої особи та її майна, а тому порядок вручення повідомлення про підозру має відповідати вимогам національного кримінального процесуального законодавства України та бути спрямований на забезпечення прав такої особи з урахуванням усіх гарантій, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою.

Згідно з ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На час внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному проваджені №0000077 в межах якого ОСОБА_4 повідомлено про підозру, діяла редакція КПК України 2012 року зі змінами відповідно до Закону № 767-VII від 23.02.2014 року. У вказаній редакції кримінального процесуального законодавства, положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України, не передбачалось можливості оскарження повідомлення про підозру.

Той факт, що лише 25.02.2021р. ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження № 0000077 від 23.11.2012р., тобто, після введення в дію змін до ч. 1 ст. 303 КПК України, яку доповнено пунктом 10, згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017р., не може свідчити про те, що до даного повідомлення про підозру можуть бути застосовані положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки фактично відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 у 2012р.

Тому, на думку слідчого судді, дія пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України не розповсюджується на дане кримінальне провадження, тобто, оскарження повідомлення про підозру в ньому не передбачено наведеними вище нормами КПК України.

За таких обставин слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000075 від 02.04.2021 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1