ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3245/24 Справа № 212/5355/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на два місяці, до 24 листопада 2024 року включно.

Із вказаним судовим рішенням не погодився обвинувачений ОСОБА_6 та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній просить ухвалу суду скасувати. На обґрунтування своїх вимог вказує, що матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів наявності заявлених ризиків. Вказує, що покарання за попередніми вироками він відбув повністю, в розшук не оголошувався, від суду не переховувався.

Зазначає, що при обранні йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може працевлаштуватися.

Вказує, що потерпіла щодо нього надала неправдиві свідчення, також посилається на неналежність доказів його вини. Зауважує, що суд ігнорує його клопотання про допит свідків захисту, при цьому перебуваючи поза межами установи виконання покарань, він зможе добути докази невинуватості.

Звертає увагу, що в даному кримінальному проваджені відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні, на адресу апеляційного суду не надходило, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання за відсутністю учасників провадження.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднане з проникненням у житло, що завдало значної шкоди потерпілому, в умовах воєнного стану.

01 травня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 червня 2024 року включно та визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 242 240, 00 грн.

Ухвалою суду від 10 червня 2024 року продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 на строк до 08 серпня 2024 року включно.

Ухвалою суду від 07 серпня 2024 року продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 на строк до 05 жовтня 2024 року включно, а також зменшено розмір застави визначений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року до 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Прокурор, у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином обґрунтував наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Зазначив, що є дійсними ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

За змістом ст.199 КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих матеріалів провадження, суд, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою. Судом першої інстанції прийнято до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків, той факт, що обвинувачений раніше неодноразово судимий.

За вказаних обставин, на думку колегії суддів, враховуючи схильність ОСОБА_6 , до вчинення протиправних діянь ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є підтверджений, а загроза від ймовірного покарання за тяжкий злочин вказує на наявність ризику переховуватись від суду.

Отже, суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що враховуючи дані про особу обвинуваченого, той факт, що він раніше судимий за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став та знов ОСОБА_6 інкриміновано кримінальне правопорушення, отже у останнього відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Посилання суду на попередню судимість ОСОБА_6 само по собі не є підтвердженням заявленого ризику, а вказує на схильність ОСОБА_6 до вчинення протиправних діянь, що вказує на вірогідність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі, а тому доводи про необґрунтованість заявлених ризиків є хибними.

Твердження обвинуваченого щодо ігнорування його клопотань про допит свідків та відсутність доказів вини, не є предметом даного апеляційного перегляду, вказані обставини суд оцінює при ухвалені остаточного рішення.

Інші доводи не вказують на даному етапі про можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з урахуванням особи обвинуваченого та характеру інкримінованого кримінального правопорушення.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді