Справа №443/2161/24
Провадження №1-кс/443/88/24
УХВАЛА

27 листопада 2024 рокуслідчий суддя Жидачівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , вивчивши матеріали заяви адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України,

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулась до Жидачівського районного суду Львівської області із заявою в порядку ст. 206 КПК України.

Подана заяву обґрунтована тим, що 25.11.20104 близько 14:50 год. працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працював на АТ «Укрзалізниця» та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Незважаючи на те, що у ОСОБА_3 був на руках документ, у якому було зазначено про відповідне бронювання, працівники РТЦК та СП зазначили, що таке у них не відображається. З метою психологічного тиску та подальшого залякування 26.11.2024 близько 01:00 год. його повезли у район Жовкви, де їх відмовились приймати, а в подальшому у Рівненську область, після чого повезли у місто Моршин. Таким чином, було грубо порушено права ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Нормами ст. 206 КПК України встановлено загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини.

Так, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Водночас слідчий суддя, згідно статті 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Повноваження слідчого судді діють тільки в межах досудового розслідування кримінального провадження.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінальної функції, яка полягає у забезпеченні законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні.

В той же час положеннями ст. 206 КПК України передбачені обов`язки щодо захисту прав людини лише у слідчого судді, однак, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Як видно зі змісту поданої заяви, ОСОБА_3 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 був доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан задля протидії військовослужбовцям російської федерації та Указами Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», неодноразово продовжується строк проведення загальної мобілізації.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до ст. ст. 64, 65 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Твердження адвоката про незаконне позбавлення ОСОБА_3 свободи не відповідає дійсності, оскільки, призов громадян на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість, гарантоване Конституцією України, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства.

З огляду на викладене, подана заява не підлягає розгляду слідчим суддею в порядку ст.206 КПК України, а тому у прийнятті такої слід відмовити.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів особи, службовими (посадовими) особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту особа вправі звернутися із відповідним позовом позовом до адміністративного суду, а у разі вчинення щодо неї протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень - до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно, щодо можливості оскарження ухвали про повернення клопотання, поданого в прядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя зазначає, що згідно до висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладених в постанові від 27.05.2019 у справі № 766/22242/17, оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.206 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1