Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/3712/24
Провадження № 1-кп/644/624/24

У Х В А Л А
20 серпня 2024 Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в особі головуючого судді ОСОБА_1 , прокурора Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_2 , обвинуваченого, секретаря судових засідань ОСОБА_3 , розглянув у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження
у с т а н о в и в :
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень за обставин викладених нижче.
В січні місяці 2024 року, приблизно о 07 годині, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що діє неправомірно, шляхом обману потерпілого ОСОБА_5 , придбав у останнього продукти харчування, на суму 100 гривень України, розрахувавшись з потерпілим сувенірною купюрою, схожою на грошову купюру номіналом 500 гривень України з надписами «Це не гроші. Це приколи 500 ГРИШОК», при цьому потерпілий ОСОБА_5 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 , передав останньому продукти харчування та решту в сумі 400 гривень України. ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, заволодівши шляхом обману чужим майном та обернув його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 500 грн.
Окрім цього, в січні місяці 2024 року, приблизно о 07 годині, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що діє неправомірно, повторно, шляхом обману потерпілого ОСОБА_5 , придбав у останнього продукти харчування, на суму 90 гривень України, розрахувавшись з потерпілим сувенірною купюрою, схожою на грошову купюру номіналом 500 гривень України з надписами «Це не гроші. Це приколи 500 ГРИШОК», при цьому потерпілий ОСОБА_5 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 , передав останньому продукти харчування та решту в сумі 410 гривень України. ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, заволодівши шляхом обману чужим майном та обернув його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 500 грн.
Окрім цього, в середині лютого місяці 2024 року, приблизно о 07 годині, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що діє неправомірно, повторно, шляхом обману потерпілого ОСОБА_5 , придбав у останнього продукти харчування, на суму 130 гривень України, розрахувавшись з потерпілим сувенірною купюрою, схожою на грошову купюру номіналом 500 гривень України з надписами «Це не гроші. Це приколи 500 ГРИШОК», при цьому потерпілий ОСОБА_5 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 , передав останньому продукти харчування та решту в сумі 370 гривень України. ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, заволодівши шляхом обману чужим майном та обернув його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 500 грн.
Окрім цього, 01.03.2024 року приблизно о 07 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, шо діє неправомірно, повторно, шляхом обману потерпілого ОСОБА_6 , придбав у останнього продукти харчування, на суму 100 гривень України, розрахувавшись з потерпілим сувенірною купюрою, схожою на грошову купюру номіналом 500 гривень України з надписами «Це не гроші. Це приколи 500 ГРИШОК», при цьому потерпілий ОСОБА_6 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 , передав останньому продукти харчування та решту в сумі 400 гривень України. ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, заволодівши шляхом обману чужим майном та обернув його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 500 грн.
Окрім цього, 08.03.2024 року, приблизно о 07 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_4 знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що діє неправомірно, повторно, шляхом обману потерпілого ОСОБА_6 , придбав у останнього продукти харчування, на суму 300 гривень України, розрахувавшись з потерпілим сувенірною купюрою, схожою на грошову купюру номіналом 1000 гривень України з надписами «Це не гроші. Це приколи 1000 ГРИШОК», при цьому потерпілий ОСОБА_6 , будучи введеним ОСОБА_4 , передав останньому продукти харчування та решту в сумі 700 гривень України. ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, заволодівши шляхом обману чужим майном та обернув його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 1000 грн.
Окрім цього, на початку березня місяці 2024 року, приблизно о 07 годині, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що діє неправомірно, повторно, шляхом обману потерпілого ОСОБА_5 , придбав у останнього продукти харчування, на суму 80 гривень України, розрахувавшись з потерпілим сувенірною купюрою, схожою на грошову купюру номіналом 500 гривень України з надписами «Це не гроші. Це приколи 500 ГРИШОК», при цьому потерпілий ОСОБА_5 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 , передав останньому продукти харчування та решту в сумі 420 гривень України. ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, заволодівши шляхом обману чужим майном та обернув його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 500 грн.
Також, в кінці березня місяці 2024 року, приблизно о 07 годині, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що діє неправомірно, повторно, шляхом обману потерпілого ОСОБА_5 , придбав у останнього продукти харчування, на суму 180 гривень України, розрахувавшись з потерпілим сувенірною купюрою, схожою на грошову купюру номіналом 500 гривень України з надписами «Це не гроші. Це приколи 500 ГРИШОК», при цьому потерпілий ОСОБА_5 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 , передав останньому продукти харчування та решту в сумі 320 гривень України. ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, заволодівши шляхом обману чужим майном та обернув його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 500 грн.
Вказані вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та ч. 2 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, тобто у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за заволодіння чужим майном, вартість якого не перевищує 3028 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 висловив згоду на закриття кримінального провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.
На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2024 році на час, до якого відноситься інкриміновані ОСОБА_4 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302 грн. 80 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 302 грн. 80 коп., то наставала кримінальна відповідальність.
Відтак суд доходить висновку, що станом на час пред`явлення ОСОБА_4 обвинувачення існували підстави для кваліфікації дій останнього, як кримінальних правопорушень, так як вартість майна, яким заволодів ОСОБА_4 по кожному з епізодів обвинувачення становила більше 302 грн. 80 к.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).
Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.
Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
З 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн. (3028 грн. х 50%).
З обвинувального акту вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 скоїв у період з січня 2024 по березень 2024.
Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, розмір вартості майна, з якого настає кримінальна відповідальність становить 3028 грн.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілим по кожному з епізодів обвинувачення на суму, яка не перевищувала 1000 грн.
Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).
Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1ст. 5 КК України).
Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у заволодінні чужим майном шляхом шахрайства вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн (1514 х 2), а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених ОСОБА_4 діянь, оскільки вартість майна, у заволодінні яким він обвинувачується, згідно обвинувального акта становить від 500 до 1000 грн по кожному епізоду пред`явленого обвинувачення, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028 грн).
Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Відповідно до пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.
Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.
Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1ст. 479-2 КПК України).
Згідно з ч. 3ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 висловив згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1ст.284 КПК України.
Згідно ч.2ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.
Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).
Згідност.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.
Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Так ч.1ст.5КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Крім того, відповідно до ч.3ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.
Положення п.4-1 ч.1ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Суд вважає, що оскільки Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.
За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч.1 та ч. 2 ст. 190 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
На підставі наведеного, керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, ст.ст.285-288, 372,376, 479-2 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч.1ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність таких діянь.
Речові докази залишити в матеріалах кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1