Справа № 717/2633/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Кельменецький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянув клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Встановив:

Представник володільця майна, щодо якого застосовано арешт ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить скасувати арешт на військово-обліковий документ № НОМЕР_1 виданий військовозобов`язаному ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку №6928/22 військово-лікарської комісії видану солдату запасу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідку №1473/17 військово-лікарської комісії, видану солдату запасу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 №9/3/1098 з зняттям заборони ОСОБА_5 відчужувати, розпоряджатися та користуватися цими документами та повернути їх ОСОБА_5 .

Адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що не заперечує щодо скасування арешту , оскільки кримінальне провадження закрите постановою дізнавача від 29 листопада 2024 року.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2024 року ухвалою слідчого судді Кельменецького районного суду Чернівецької області накладено арешт на підставі пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, на військово-обліковий документ №4 виданий військовозобов`язаному ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку №6928/22 військово-лікарської комісії видану солдату запасу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідку №1473/17 військово-лікарської комісії, видану солдату запасу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 №9/3/1098 та заборонено ОСОБА_5 відчужувати, розпоряджатися та користуватися цими документами.

Дослідивши додані до клопотання копії документів, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.4 ст. 132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В Постанові ОП ККС ВС від 15 квітня 2024 року у справі №554/2506/22 зауважено, що імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК України є нормами, за якими в КПК України встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження і застосування яких у взаємозв`язку з положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Таким чином, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття слідчим кримінального провадження в порядку, передбаченому законом, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК.

Встановлено, що на даний час постановою дізнавача Дністровського районного відділу поліції кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 21 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.4 ст. 358 КК України закрито.

Суд вважає, що подальше утримання майна чи перебування його під арештом, призведе до обмеження прав власника та володільця майна.

Враховуючи викладене вище суд вважає, що арешт накладений 24 жовтня 2024 року ухвалою слідчого судді Кельменецького районного суду Чернівецької області припинив свою дію з 29 листопада 2024 року, тобто після закриття вказаного вище кримінального провадження. Таким чином, підстави для скасування такого арешту відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174цього Кодексу. Згідно п.1 ч.6ст.100КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

З ухвали слідчого судді від 24 жовтня 2024 року вбачається, що документи вилучені у ОСОБА_5 були визнані речовими доказами.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Як визначено ч. 9 ст. 100 КПК, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу, однак не визначено порядку оскарження судового рішення, постановленого за результатом розгляду цього клопотання.

ОП ККС ВС зауважує, що посилання в ч. 9 ст. 100 КПК на те, що клопотання розглядається згідно зі статтями 171-174 КПК, слід сприймати як таке, що свідчить про наявність у суду за результатами такого розгляду відповідних повноважень вирішити питання про долю речових доказів і документів.

Враховуючи, що кримінальне провадження закрите постановою дізнавача, суд вважає, що речові докази, а саме документи вилучені у ОСОБА_5 слід повернути їх володільцю.

На підставі наведеного, керуючись ст.100, ст. 170-174, ч.4 ст.132 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника володільця майна задовольнити частково.

В задоволенні клопотання представника володільця майна про скасування арешту майна - відмовити.

Речові докази військово-обліковий документ №4 виданий військовозобов`язаному ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку №6928/22 військово-лікарської комісії видану солдату запасу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідку №1473/17 військово-лікарської комісії, видану солдату запасу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 №9/3/1098 - повернути їх володільцю ОСОБА_5 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд.

Суддя: