КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №355/1231/23
Провадження №11-кп/824/4199/2024. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 357 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 31.03.2015 року за ч.1 ст. 309 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 31.03.2015 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць з конфіскацією всього особистого майна. Також цим вироком вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та процесуальних витрат.

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 31.03.2015 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць з конфіскацією всього особистого майна. Також цим вироком вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та процесуальних витрат.

Захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та самим обвинуваченим на вказаний вирок подані апеляційні скарги.

04 липня 2024 року в судовому засіданні захисник ОСОБА_7 подав клопотання, в якому просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою ОСОБА_8 на домашній арешт в нічний час доби з покладеннями на нього певних обов`язків: не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 з 22 години 00 хвилин ночі до 07 години 00 хвилин ранку наступної доби, прибувати до Київського апеляційного суду на першу вимогу, утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

В обґрунтування доводів клопотання захисник зазначив, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою Шевченківського районного суду від 27.09.2017 року законної сили, тобто до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду та утримувати обвинуваченого ОСОБА_8 в ДУ «Київській слідчий ізолятор». Вважає, що у вказаному кримінальному провадженні, ризики протиправної поведінки ОСОБА_8 , передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду є мінімальним і не виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою в Київському СІЗО.

Звертає увагу, що в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_9 (т.2 арк.144). якою остання надала обвинуваченому ОСОБА_8 свою згоду на тимчасове проживання у належній їй на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а також копії документів, підтверджуючих право власності ОСОБА_9 на зазначене житло.

Вислухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, які клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримали та просили задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання захисника, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року ОСОБА_8 залишили діючим, обраний ухвалою суду від 30 травня 2016 року запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня. Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахували з моменту його затримання для відбування покарання за цим вироком що набрав законної сили, зарахувавши до нього час попереднього ув`язнення останнього з 30 вересня 2015 року по 30 травня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановою Колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 29.11.2023 року касаційні скарги засудженого та його захисника задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного суду від 13.06.2023 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Також цією постановою обрано запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 27 січня 2024 року.

Враховуючи обставини, які були підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою постановою Верховного суду від 29.11.2023 року та з урахуванням того, що в матеріалах справи містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою, який обвинувачується за ч.2 ст. 307 КК України та згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2017 року йому призначено покарання з урахуванням положень ст.71 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисного кримінального правопорушення та вчинив новий злочин у період іспитового строку, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду з метою уникнення тривалого покарання призначеного судом першої інстанції у разі набрання законної сили, що виправдовує подальше тримання під вартою та вказує на необхідність продовження раніше обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оскільки вирок районного суду не набрав законної сили, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 повинен продовжуватися не на певний час, як це передбачено під час судового розгляду в суді першої інстанції, а до вступу оскаржуваного вироку в закону силу, тобто до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому колегія суддів вважає, що в задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 331, 405 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4