Справа № 610/3294/24
провадження № 1-в/610/119/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Балаклія Ізюмського району Харківської області клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку засудженого ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

Засудженого 22.11.2023 Кегичівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 277, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

який відбуває покарання у Державній установі "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№17)",

початок строку: 12.10.2021, кінець строку: 12.04.2027,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у ДУ "ПВК (№17)" про вирішення питання щодо приведення вироків від 22.11.2023 та від 09.11.2021 у відповідність до вимог Закону України №3886-IX від 18.07.2024 "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів".

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не доставлений, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, від проведення судового в режимі відеоконференції відмовився.

Представник ДУ "ПВК (№17)" в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення клопотання засудженого не заперечує, просив розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 22.11.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України та призначено покарання: за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 277 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням призначеним за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 09.11.2021 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Вирок набрав законної сили 22.12.2023. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком за епізодом від 05.09.2018 становить 327,00 грн., за епізодом від 15.11.2018 становить 19614,18 грн., за епізодом від 04.03.2019 становить 2660,00 грн., за епізодом з 26.03.2019 по 28.03.2019 становить 9681,95 грн., за епізодом від 10.10.2021 становить 1500,00 грн.

Вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 09.11.2021 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 304, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.304 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.304 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання - 5 років позбавлення волі.

З урахуванням вимог ст.71 КК України частково приєднано до вказаного покарання невідбуту частину покарання, призначеного вироком Сахновщинського районного суду від 18 лютого 2021 року, і остаточно до відбування призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 11.01.2023. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком за епізодом від 01.06.2021 становить 5256,00 грн., за епізодом від 14.06.2021 становить 1462,75 грн., за епізодом від 11.08.2021 становить 605,85 грн., за епізодом з 23.08.2021 по 25.08.2021 становить 1083,00 грн., за епізодом з 09.10.2021 по 10.10.2021 становить 3436,99 грн.

Вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 18 лютого 2021 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного йому основного покарання, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Вирок набрав законної сили 23.03.2021. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком за епізодом від 17.04.2019 становить 3969 грн., за епізодом з 18.02.2018 по 19.02.2018 становить 15802,48 грн., за епізодом від 05.07.2018 становить 14000 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон №3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст.51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку від 22.11.2023 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ст.185 КК України, ОСОБА_3 вчинив за епізодом від 05.09.2018, чим завдав збитки у сумі 327,00 грн., за епізодом від 15.11.2018 - 19614,18 грн., за епізодом від 04.03.2019 - 2660,00 грн., за епізодом з 26.03.2019 по 28.03.2019 - 9681,95 грн., за епізодом від 10.10.2021 - 1500,00 грн.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 881 грн.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 960,50 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1135 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив у 2018 році 1762 грн (881*2=1762), у 2019 році 1921 грн (960,50*2=1921), у 2021 році 2270 грн (1135*2=2270).

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 22.11.2023 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду за епізодом від 05.09.2018 у сумі 327 грн., за епізодом від 10.10.2021 у сумі 1500 грн., що не перевищує розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2018, 2021 роки; за епізодом від 15.11.2018 19614,18 грн., за епізодом від 04.03.2019 2660 грн., за епізодом з 26.03.2019 по 28.03.2019 9681,95 грн., що перевищує розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2018, 2019 роки, а тому вказані діяння не можуть бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінально караним.

Зі змісту вироку від 09.11.2021 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ст.185 КК України, ОСОБА_3 вчинив за епізодом від 01.06.2021, чим завдав збитки у сумі 5256 грн., за епізодом від 14.06.2021 1462,75 грн., за епізодом від 11.08.2021 605,85 грн., за епізодом з 23.08.2021 по 25.08.2021 1083,00 грн., за епізодом з 09.10.2021 по 10.10.2021 3436,99 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1135 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив у 2021 році 2270 грн (1135*2=2270).

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 09.11.2021 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду за епізодом від 14.06.2021 у сумі 1462,75 грн., за епізодом від 11.08.2021 605,85 грн., за епізодом з 23.08.2021 по 25.08.2021 1083,00 грн., що не перевищує розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2021 рік; за епізодом від 01.06.2021 у сумі 5256 грн., за епізодом з 09.10.2021 по 10.10.2021 3436,99 грн., що перевищує розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2021 рік, а тому вказані діяння не можуть бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінально караним.

Зі змісту вироку від 18.02.2021 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ст.185 КК України, ОСОБА_3 вчинив за епізодом від 17.04.2019, чим завдав збитки у сумі 3969 грн., за епізодом з 18.02.2018 по 19.02.2018 - 15802,48 грн., за епізодом від 05.07.2018 - 14000,00 грн.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 881 грн.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 960,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив у 2018 році 1762 грн (881*2=1762), у 2019 році 1921 грн (960,50*2=1921).

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 18.02.2021 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду за епізодом від 17.04.2019 у сумі 3969 грн., за епізодом з 18.02.2018 по 19.02.2018 - 15802,48 грн., за епізодом від 05.07.2018 - 14000,00 грн., що перевищує розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2018, 2019 роки, а тому вказані діяння не можуть бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінально караним.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також кореспондуються з положеннями ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Ураховуючи те, що вартість викраденого за епізодами від 05.09.2018, 10.10.2021, 14.06.2021, 11.08.2021, з 23.08.2021 по 25.08.2021, майна становило 327 грн., 1500 грн., 1462,75 грн., 605,85 грн., 1083,00 грн., тобто сума завданої шкоди була меншою за розмір з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2021 році 2270,00 грн, у 2018 році 1762,00 грн., то суд вважає, що вчинені обвинуваченим діяння не підпадають під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч.5 підрозділом 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 09.11.2021 за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом крадіжки майна ОСОБА_4 від 14.06.2021, за епізодом крадіжки майна ОСОБА_5 від 11.08.2021, за епізодом крадіжки майна ОСОБА_6 за період з 23.08.2021 по 25.08.2021, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 09.11.2021 в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 304, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України залишити без змін.

Вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 18.02.2021 залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 22.11.2023 за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодом крадіжки майна ТОВ «Слобожанське Агро» від 05.09.2018, за епізодом крадіжки майна ОСОБА_7 від 10.10.2021, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 22.11.2023 в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 277, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України залишити без змін.

Ухвала в частині звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1