Справа №573/1579/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/7/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід колегії суддів Сумського апеляційного суду у кримінальному провадженні № 573/1579/17 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 19.04.2019, за яким ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

установила:

На розгляді апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_11 і ОСОБА_12 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 19.04.2019, за яким ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.

Від обвинуваченого ОСОБА_10 надійшла заява про відвід колегії суддів, яка обгрунтована тим, що одним із захисників у цій справі є адвокат ОСОБА_11 , з якою ним укладено угоду, від якої він не відмовляється та бажає, щоб вона продовжувала здійснювати його захист. У той же час, йому стало відомо, що ОСОБА_11 пред`явлене обвинувачення у кримінальному провадженні, в якому судді, що здійснюють відносно нього розгляд справи, є свідками. Тому обвинувачений вважає, що колегія суддів Сумського апеляційного суду не може здійснювати розгляд його справи.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши мотиви заявленого відводу, колегія суддів вважає, що заявлений відвід колегії суддів підлягає задоволенню з таких підстав.

Судова влада в Україні відповідно конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, а суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1-2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»). Одними із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Відповідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 цього Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, а згідно п. 81 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005 «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01) «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу».

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів також викладені у рішеннях ЄСПЛ (зокрема, справа «Мироненко та Мартиненко проти України» (Mironenko and Martenko v. Ukraine), заява № 4785/02, 10.12.2009, п. 66, 69, 70), згідно яких наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі необхідно визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, необхідно з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді. У справі «Білуха проти України» (рішення від 09.11.2006, заява № 33949/02) ЄСПЛ констатував, що «наявність безсторонності відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49). При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною» (п. 52).

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому підлягає задоволенню відвід судді від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням РСУ від 04.02.2016 № 1, роз`яснено, що суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства і виступає мірою реалізації завдань справедливого суду (ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013). При цьому, здійснюючи розгляд справ ЄСПЛ констатував, що «…сумнів є легітимним, навіть якщо він не призводить до суттєвих наслідків; сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що в розумної людини, на її погляд, вони викликають побоювання стосовно упередженості суду, що має підґрунтя на певних обставинах» (рішення ЄСПЛ від 26.09.2019 у справі «Іліє проти Румунії» (Ilie v. Romania), заява № 26220/10), тому суд може бути справедливим, але породжувати легітимні сумніви щодо своєї безсторонності.

Аналізуючи зазначені вимоги закону, колегія суддів приходить до переконання, що головною метою відводу/самовідводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти можливій упередженості судді (суддів) під час розгляду конкретної справи, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (суддів), оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод). При цьому «незалежність судів є прерогативою (привілеєм), що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано» (Висновок № 1 (2001) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів).

Повертаючись до обставин справи, вироком Білопільського районного суду Сумської області від 19.04.2019 ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 6 років з позбавленням права керувати т/з на строк 3 роки. На цей вирок суду обвинуваченим ОСОБА_10 та його захисниками ОСОБА_11 і ОСОБА_12 подані апеляційні скарги.

У поданій заяві про відвід колегії судів обвинувачений ОСОБА_10 вказує на те, що одним із його захисників є адвокат ОСОБА_11 , від якої він не відмовляється та бажає, щоб вона продовжувала здійснювати його захист. У той же час, йому стало відомо, що ОСОБА_11 пред`явлене обвинувачення у кримінальному провадженні, в якому судді, що здійснюють відносно нього розгляд справи, є свідками. Тому, обвинувачений вважає, що колегія суддів Сумського апеляційного суду не може здійснювати розгляд його справи.

Розглядаючи вказану заяву ОСОБА_10 , колегія суддів враховує, що дійсно НАБУ здійснювало досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000619 від 21.12.2021 за підозрою адвоката ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК за фактом того, що вона, діючи як адвокат, маючи умисел на підбурення особи, справа щодо якої переглядалась Сумським апеляційним судом, до надання неправомірної вигоди суддям, переконала цю особу, що вона знайома з суддями та головою Сумського апеляційного суду, а також повідомила про необхідність надання неправомірної вигоди суддям ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та голові апеляційного суду ОСОБА_2 за скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

У вказаній справі усі судді апеляційного суду були допитані як свідки та надали свої письмові показання щодо поставлених слідчим НАБУ питань. На теперішній час обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 направлений до суду.

Таким чином, запобігаючи можливому конфлікту інтересів, виходячи з мотивів заявленого відводу, будь-який сценарій вирішення порушених в апеляційних скаргах питань суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 буде викликати у сторін кримінального провадження (стороннього спостерігача) сумніви в неупередженості суду, внаслідок чого буде порушено право учасників судового провадження очікувати від держави справедливий суд, враховуючи позицію самого обвинуваченого, на переконання якого вказана вище обставина згідно приписів п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, є такою, що об`єктивно виключає участь цих суддів в апеляційному розгляді, дотримуючись права осіб, які приймають участь в кримінальному провадженні та оскаржують судове рішення, на справедливий суд.

Застосовуючи чинне національне законодавство України, усталену судову практику ЄСПЛ щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення суб`єктивного і об`єктивного критеріїв неупередженості (безсторонності) суду, з метою виключення будь-яких можливих сумнівів у стороннього спостерігача (сторін судового провадження) в об`єктивності та неупередженості суддів апеляційного суду, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід колегії суддів.

Керуючись ст. 75, 81, 405 КПК України,

постановила:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід колегії суддів Сумського апеляційного суду задовольнити, а матеріали кримінального провадження передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4