Справа № 461/6829/23
Провадження № 1-кс/461/4392/24
УХВАЛА
22.07.2024 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
старший слідчий відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національної поліції України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт, що полягатиме у позбавлені права відчуження майна, яке на праві приватної власності належать підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки «Renault Master» 2015 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 .
В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль, який перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 , з метою виконання завдань кримінального провадження, забезпечення конфіскації майна та запобігання спроб його відчуження до моменту вирішення питання конфіскації судом.
Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у заяві просить суд проводити розгляд справи про накладення арешту на майно у його відсутності та у відсутності прокурора, а також без виклику власника майна. Клопотання підтримує та просить суд таке задоволити.
З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_7 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», який введений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року, №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі Правила перетинання державного кордону), військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі України заборонено, за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час та місце), однак не пізніше 12.08.2022, вирішив створити злочинну групу, протиправна діяльність якої полягала у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню наданням засобів та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.
У цілях безпеки, зменшення ризику та для прикриття протиправних дій, пов`язаних з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, ОСОБА_7 став використовувати свою діяльність фізичної особи підприємця (код ЄДРПОУ/РНОКПП: НОМЕР_3 ) зареєстровану 05.07.2021, основним видом діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт, технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, із чинною ліцензією на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів) (наказ Державної служби України з безпеки на транспорті №582 від 26.08.2021).
З метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_7 у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 12.08.2022, залучив до такої протиправної діяльності ОСОБА_6 , оскільки усвідомлював, що на останнього не поширюються діючі обмеження та заборони визначені Правилами перетинання державного кордону, оскільки він не підпадає під мобілізацію так як має законні підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, визначені ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки він є особою з інвалідністю, а тому може перетинати державний кордон України та здійснювати фізичне перевезення військовозобов`язаних чоловіків через державний кордон або супроводжувати їх як пасажир, надаючи їм поради та вказівки щодо місця та часу перетину кордону, а також знаючи, що такі особи не будуть повертатися на територію України, забезпечить повернення транспортного засобу як водій на територію України.
Протиправна діяльність злочинної групи у складі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 полягала у наступних діях: 1) підшукуванні військовозобов`язаних громадян України, які бажали перетнути державний кордон України, однак не мали правових підстав для виїзду в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан»; 2) отриманні персональних даних вищевказаних осіб, а саме: прізвища, імені та по-батькові, дати народження, серії та номеру паспорта громадянина України для виїзду за кордон та внесенні зазначених даних, а також даних про марку, модель та номерний знак транспортного засобу на якому планується перетнути кордон, пункту міжнародного пропуску та очікуваної дати перетину до інформаційної системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека (далі - система «Шлях»), як водіїв ФОП ОСОБА_7 ; 3) поданні відомостей в систему «Шлях», а саме: прізвища, ім`ені, по-батькові, дати народження, серії та номеру паспорта громадянина України для виїзду за кордон, марки, моделі та номерного знаку транспортного засобу на якому буде здійснюватись перетин державного кордону - марки «Volkswagen Crafter» з номерним знаком НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 , міжнародного пункту пропуску в якому має відбутись перетин та очікуваної дати перетину, для облікування військовозобов`язаних громадян як водіїв, без фактичного влаштування їх на роботу водіями ФОП « ОСОБА_7 », не маючи на меті перебувати з ними в трудових відносинах, не відкриваючи банківських рахунків для нарахування заробітної плати, та не повідомляючи центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а з єдиною метою незаконного переправлення їх через державний кордон України; 4) фізичному перевезенні ОСОБА_6 військовозхобов`язаних чоловіків через державний кордон України на транспортному засобі ліцензіата ОСОБА_7 марки «Volkswagen Crafter» з номерним знаком НОМЕР_4 , або їх супроводі під час перетину кордону, що полягав у наданні вказаного транспортного засобу військовозобов`язаному для керування ним під час перетину кордону та супроводі ОСОБА_6 , наданні порад, вказівок щодо місця, часу та версії перетину кордону. При цьому ОСОБА_6 супроводжував цих осіб до визначеного ОСОБА_7 міжнародного пункту пропуску, а також безпосередньо під час перетину державного кордону України будучи обізнаним в тому, що військовозобов`язаний перетинає державний кордон України та немає наміру повертатись на територію України. В подальшому, після перетину кордону через декілька годин або на протязі декількох діб ОСОБА_6 самостійно повертав автомобіль на територію України як водій цього транспортного засобу, з метою продовження вчинення аналогічних злочинів та незаконного переправлення інших військовозобов`язаних чоловіків через державний кордон України.
В ході виконання описаних дій, після внесення відомостей до системи «Шлях», військовозобов`язані особи (клієнти), інформувались про місця де необхідно прибути та про те, що вони внесені в систему «Шлях», а також про те, що вони будуть перетинати державний корон України керуючи транспортним засобом ліцензіата як водії міжнародних перевезень вантажів у супроводі ОСОБА_6 або будуть фізично перевезені останнім через державний кордон України на зазначеному транспортному засобі оскільки внесені до системи «Шлях».
За вище вказаних обставин та зазначеними способами ОСОБА_7 за попередньою змовою, групою осіб із ОСОБА_6 , в період з 12.08.2022 по 11.12.2022 було незаконно переправлено через державний кордон України 38 (тридцять вісім) військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі, в тому числі і з корисливих мотивів.
За вказаними фактами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України - організація та незаконне переправлення осіб через державний кордон України та сприяння їх вчиненню наданням засобів, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
Санкція ч. 3 ст. 332 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Згідно ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК України. Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.
Згідно витягу бази даних транспортних засобів, у власності ОСОБА_6 перебуває автомобіль марки «Renault Master» 2015 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 .
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладено на нерухоме майно і рухоме майно, гроші, які перебувають у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
За ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження, зокрема застосування можливої конфіскації майна. Оскільки, ОСОБА_6 в разі визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.2, 3 ст.332 КК України, яке відповідно до ч. 6 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, та за яке загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Арешт на вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть застосувати конфіскацію майна.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Накласти арешт, що полягатиме у позбавлені права відчуження майна, яке на праві приватної власності належать підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки «Renault Master» 2015 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 ;
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1