УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

представника власника майна АТ «Укресімбанк» - адвоката ОСОБА_3 ,

представника власника майна ТОВ «Палп Мілл Прінт» - адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання представника власника майна АТ «Укресімбанк» - ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.06.2020 у справі 757/23683/20-к), ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2022 по справі 757/6336/22-к, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2022 по справі №761/16070/22, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2022 у справі №757/22610/22-к, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2023 у справі №757/1726/23-к в межах кримінального провадження №0002328,-

В С Т А Н О В И В :

16.05.2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника власника майна АТ «Укресімбанк» - ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.06.2020 у справі 757/23683/20-к), ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2022 по справі 757/6336/22-к, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2022 по справі №761/16070/22, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2022 у справі №757/22610/22-к, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2023 у справі №757/1726/23-к в межах кримінального провадження №0002328, а саме: на перелік нерухоме та рухомого майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що Бюро економічної Безпеки України за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002328 від 01 листопада 2019, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

06.11.2019 постановою про визнання потерпілим та залучення представника потерпілого АТ «Укрексімбанк» у вказаному кримінальному провадженні визнано потерпілим.

В обґрунтування клопотання вказали, що станом на 01.10.2019 заборгованість ПрАТ «Бліц- Інформ» перед Банком за кредитом, процентами та комісією за вказаними кредитними договорами становить еквівалент 1 278 748 523,77 грн.

У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаними кредитними договорами були укладені два іпотечні договори та тринадцять договорів застави, за умовами яких в іпотеку та заставу Банку позичальником були передані: майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 ; піонерський табір «Сонячний» за адресою: м. Київ, вул. Промениста, 1; обладнання; транспортні засоби; товари в обороті.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 13.03.2019 відкрито провадження у справі № 910/2592/19 про банкрутство ПрАТ «Бліц-Інформ» за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрофрут». Постановою господарського суду м. Києва від 19.06.2019 у справі № 910/2595/19 ПрАТ «Бліц-Інформ» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого. В ході ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ПрАТ «БліцІнформ» ліквідатором банкрута замовлено, а організатором аукціону Товарною біржею «Українська міжрегіональна спеціалізована» було організовано та проведено декілька аукціонів з продажу майна боржника, до якого входить і майно, яке перебуває в заставі/іпотеці АТ «Укрексімбанк». Таким чином вважають, що у зв`язку з подальшим арештом майна, АТ «Укрексімбанк» обмежений в реалізації свого права та подальше застосування арешту Майна прямо обмежує права АТ «Укрексімбанк», є безпідставним та таким, що не відповідає інтересам держави та суспільства, тому має бути скасований. З огляду на викладене, також на те, що кримінальне провадження, в рамках якого накладено арешт, в даному випадку необхідність у подальшому арешті майна відпала, а подальша дія заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є безпідставною та такою що не відповідає інтересам держави та суспільства, то такий захід забезпечення кримінального провадження має бути скасований.

У судовому засіданні представника власника майна АТ «Укресімбанк» - адвокат ОСОБА_3 , та представник власника майна ТОВ «Палп Мілл Прінт» - адвокат ОСОБА_4 , підтримали клопотання та просили задовольнити з підстав наведених у ньому.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки арешт на майно накладено обґрунтовано та потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час не відпала, доводи накладення арешту перевірялися апеляційним судом.

Заслухавши доводи представників власника майна, прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що Бюро економічної Безпеки України за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002328 від 01 листопада 2019, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.06.2020 у справі 757/23683/20-к), ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2022 по справі 757/6336/22-к, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2022 по справі №761/16070/22, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2022 у справі №757/22610/22-к, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2023 у справі №757/1726/23-к в межах кримінального провадження №0002328, накладено арешт на перелік нерухомого та рухомого майна, зокрема, на нерухоме майно, яке належить АТ «Укресімбанк».

Як убачається зі змісту ухвал слідчих суддів про арешт майна, метою накладення арешту на майно, є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки воно має ознаки доказів, та відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, що дає достатні підстави вважати, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на зазначене майно.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного майна, не втратив свою актуальність. Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002328, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2019 року, триває, зокрема щодо дій службових осіб ПрАТ «Бліц-Інформ», ТОВ «Палп Мілл Прінт», за ознаками ст. 219, ч.3 ст. 191 КК України, на даний час у вказаному кримінальному провадженні здійснюються слідчі (розшукові) дії з метою виконання завдань, встановлених ст. 2 КПК України.

Таким чином, убачається, що ризики, які були підставою для накладення арешту, не відпали, зберігаються щодо майна як речового доказу, забезпечення якого в подальшому буде відповідати завданням кримінального провадження.

Крім того, необхідно вказати, що рішення від 13.02.2024 Великої Палати Верховного Суду у справі №910/2592/19, на яке посилається ТОВ «Палп Мілл Прінт» не скасовує значення майна, як речового доказу у даному кримінальному провадженні, не свідчить про зменшення ризиків втрати речового доказу.

У той же час, на переконання слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Крім того необхідно вказати, що стосовно вказано майна вже вирішувалося питання слідчими суддями, обов`язок доказування в цьому випадку покладається на заявника, проте доводи клопотання не підтверджуються жодними фактичним даними, додатки до клопотання відсутні, що також позбавляє слідчого суддю пересвідчитися в обґрунтованості клопотання.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи те, що слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або ж було встановлено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання представника власника майна АТ «Укресімбанк» - ОСОБА_6 про скасування арешту майна накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.06.2020 у справі 757/23683/20-к), ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2022 по справі 757/6336/22-к, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2022 по справі №761/16070/22, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2022 у справі №757/22610/22-к, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2023 у справі №757/1726/23-к в межах кримінального провадження №0002328.

На підставі наведеного, керуючись ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника власника майна АТ «Укресімбанк» - ОСОБА_6 про скасування арешту майна накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.06.2020 у справі 757/23683/20-к), ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2022 по справі 757/6336/22-к, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2022 по справі №761/16070/22, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2022 у справі №757/22610/22-к, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2023 у справі №757/1726/23-к в межах кримінального провадження №0002328 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, на неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1